Справа № 2а-1984/11/0618
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/39880/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області на постанову Олевського
районного суду Житомирської області
від 14.12.2011р. та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2012р. у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Олевському районі Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищення пенсії відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати за період
з 01.02.2011р. по 22.07.2011р., допустити негайне
виконання рішення суду в частині щодо
стягнення підвищення пенсії.

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 14.12.2011р., яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012р.,
позов задоволено частково щодо вимог
про перерахунок та виплату підвищення
пенсії відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати за період з 01.02.2011р. по
22.07.2011р. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Відповідно до частини другої статті 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
території зони гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються у розмірі - дві мінімальні
заробітні плати.

Судами встановлено, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії, непрацюючим пенсіонером,
постійно проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення. Позивачу
виплачувалось підвищення пенсії в
розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачем безпідставно виплачено
позивачу підвищення пенсії в меншому
розмірі, ніж передбачено законом,
оскільки впродовж 2011 року та до 23.07.2011р.,
коли набрала чинності постанова
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р.
№745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», жодні
обмеження розмірів такої виплати на
законодавчому рівні встановлені не
були, а тому при визначенні її розміру
слід керуватись положеннями статті 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановою Кабінету
Міністрів України.

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки чинним
законодавством повноваження по
нарахуванню та виплаті пенсій в
Україні покладені на органи Пенсійного
фонду, а відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
невиконання відповідним суб'єктом
владних повноважень покладених на
нього обов'язків. В свою чергу
реалізація особою права на отримання
соціальних виплат не може бути
поставлена у залежність від наявності
відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від 14.12.2011р. та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман