Справа № 825/1041/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1041/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Федорок К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Чернігівського міського
управління юстиції про скасування
висновку та зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції (далі - відділ ДРАЦС РС
Чернігівського МУЮ), в якому просить
суд: скасувати висновок відділу ДРАЦС
РС Чернігівського МУЮ про відмову у
внесенні змін до актового запису
цивільного стану від 28.01.2014; зобов'язати
відділ ДРАЦС РС Чернігівського МУЮ
внести зміни до актового запису про
народження ОСОБА_1, змінивши
національність батька з «українця» на
«поляк»; зобов'язати відділ ДРАЦС РС
Чернігівського МУЮ видати ОСОБА_1 нове
свідоцтво про народження, з
зазначенням національності батька
«поляк».

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в
свідоцтві про його народження
помилково записано національність
батька «українець» замість «поляк»,
оскільки бабуся позивача була полячкою
і в сім'ї дотримувались польських
традицій. ОСОБА_1 вказує, що відповідач
безпідставно відмовив йому у внесенні
змін до актового запису про його
народження, шляхом зміни
національність батька з «українця» на
«поляк». Позивач вважає, що вказаною
відмовою відповідачем порушено його
право на збереження національної
самобутності, тому звернувся до суду за
захистом свої прав.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, на адресу суду надіслав заяву, в
якій просив розглянути справу без
участі його представника, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував та при вирішенні справи
поклався на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і
матеріали, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02 серпня 1972 року
відділом ДРАЦС РС Чернігівського МУЮ
складено актовий запис №1952 про
народження позивача - ОСОБА_1. У
вказаному актовому записі зазначена
національність батька народженого -
ОСОБА_2 як «українець», про що свідчить
копія свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 (а.с.11).

ОСОБА_1 звернувся до відділу ДРАЦС РС
Чернігівського МУЮ із заявою про
внесення змін до актового запису про
його народження №1952 від 02 серпня 1972
року, складеного відділом ДРАЦС РС
Чернігівського МУЮ, в якому просив
змінити національність батька -
ОСОБА_2, з «українця» на «поляк».

За результатами розгляду даної заяви,
позивачем отримано висновок від 28.01.2014,
яким йому було відмовлено у внесенні
змін до актового запису цивільного
стану (а.с.8).

Суд не погоджується з даним висновком
відділу ДРАЦС РС Чернігівського МУЮ з
огляду на наступне.

В силу вимог ст. ст. 69, 70 КАС України -
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Так, відповідно до актового запису про
народження батька позивача, ОСОБА_2 №20
від 21 жовтня 1947 року, складеного
виконавчим комітетом Федорівської
сільської ради Поліського району
Київської області, національність
матері зазначено «полячка», про що
свідчить копія свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3 від 21.10.1947
(а.с.10).

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка бать позивача - ОСОБА_2,
зазначив, що його мати, ОСОБА_3 (дівоче
прізвище ОСОБА_3), народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Федорівка
Кагановичського р-ну Київської обл. в
польській сім'ї. Село Федорівка було
місцем компактного проживання поляк
(до 95 відсотків сімей). У вказаному селі
проживали їхні родичі поляки. Також
вказав, що виховувався у польській
сім'ї, сповідуючи польські національні
традиції та культуру, тому усе своє
життя вважав себе поляком. Разом з тим,
ОСОБА_2 зазначив, що виховав свого сина
ОСОБА_1 у польських традиціях та хотів
щоб він відновив свою національність,
як поляк.

Окрім того, позивачем надана до суду
копія картки поляка серії НОМЕР_2, на
підтвердження того, що він відноситься
до польського народу (а.с.12).

Враховуючи наведене, зібрані по справі
докази оцінені судом кожен окремо на їх
достовірність та допустимість,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що батько позивача, ОСОБА_2, за
національністю був поляком.

Таким чином, відділом ДРАЦС РС
Чернігівського МУЮ допущена помилка в
актовому записі про народження №1952
від 02.08.1972 та зазначена національність
батька позивача - ОСОБА_2 «українець»
замість «поляк».

Відповідно до статті 35 Конституції
України кожен має право на свободу
світогляду і віросповідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 300 Цивільного
кодексу України фізична особа має
право на збереження своєї
національної, культурної, релігійної,
мовної самобутності, а також право на
вільний вибір форм та способів прояву
своєї індивідуальності, якщо вони не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства.

Згідно норм ст. 11 Закону України «Про
національні меншини в Україні»
громадяни України мають право вільно
обирати та відновлювати
національність. Примушення громадян у
будь-якій формі до відмови від своєї
національності не допускається.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI, цей
Закон регулює відносини, пов'язані з
проведенням державної реєстрації
актів цивільного стану, внесенням до
актових записів цивільного стану змін,
їх поновленням і анулюванням, визначає
засади діяльності органів державної
реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 49 ЦК України, а також статтями 2,
3 Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»
визначено, що актами цивільного стану є
події та дії, які нерозривно пов'язані з
фізичною особою і започатковують,
змінюють, доповнюють або припиняють її
можливість бути суб'єктом цивільних
прав та обов'язків. Державній
реєстрації відповідно до цього Закону
підлягають народження фізичної особи
та її походження, шлюб, розірвання
шлюбу у випадках, передбачених законом,
зміна імені, смерть.

Отже, походження фізичної особи є актом
цивільного стану, який підлягає
державній реєстрації, а також
обов'язковому внесенню до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян в органах юстиції в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Державній реєстрації та
внесенню до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян підлягає
зміна національності фізичної особи.

Відповідно до частини 2, 3 статті 9
Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»
державна реєстрація актів цивільного
стану проводиться шляхом складення
актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану - це
документ органу державної реєстрації
актів цивільного стану, який містить
персональні відомості про особу та
підтверджує факт проведення державної
реєстрації акта цивільного стану.

Згідно частини 1 статті 22 Закону
України «Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» внесення змін до
актового запису цивільного стану
проводиться відповідним органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних
документів орган державної реєстрації
актів цивільного стану складає
обґрунтований висновок про внесення
змін до актового запису цивільного
стану або про відмову в цьому. У разі
відмови у внесенні змін до актового
запису цивільного стану у висновку
вказуються причини відмови та
зазначається про можливість її
оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових
записів цивільного стану регулюється
Правилами внесення змін до актових
записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 12.01.2011 № 96/5, зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за
№ 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що
внесення змін до актових записів
цивільного стану, які складено
органами державної реєстрації актів
цивільного стану України, проводиться
відділами державної реєстрації актів
цивільного стану районних, районних у
містах, міських (міст обласного
значення), міськрайонних управлінь
юстиції (далі - відділи державної
реєстрації актів цивільного стану) у
випадках, передбачених чинним
законодавством. У разі відмови у
внесенні змін до актових записів
цивільного стану у висновку відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану вказуються причини відмови та
зазначається про можливість
оскарження його у судовому порядку.

Згідно із пунктом 2.1 Правил заява про
внесення змін до актового запису
цивільного стану за формою, наведеною в
додатку 1, подається до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем проживання заявника.

Згідно пунктів 1.7 та 1.16 Правил зміни до
актового запису цивільного стану
вносяться відділом державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем зберігання відповідного
актового запису. Відмова органів
державної реєстрації актів цивільного
стану у внесенні змін до актових
записів цивільного стану, їх
поновленні та анулюванні може бути
оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до п.2.13.2 Правил підставою
для внесення змін в актові записи
цивільного стану, зокрема, є постанова
адміністративного суду.

Відповідно до пункту 2.22 Правил після
внесення змін до актового запису
цивільного стану заявнику повторно
видається або надсилається для
вручення до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем його проживання свідоцтво про
державну реєстрацію акту цивільного
стану. На свідоцтві проставляється
штамп «Повторно». Свідоцтво про
державну реєстрацію, подане заявником
для внесення змін, анулюється та
знищується у встановленому порядку.

Зважаючи на викладене, та з метою
відновлення національної
приналежності позивача, суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
частині скасування висновку відділу
ДРАЦС РС Чернігівського МУЮ про
відмову у внесенні змін до актового
запису цивільного стану від 28.01.2014 та
зобов'язання відповідача внести зміни
до актового запису про народження
ОСОБА_1 №1952 від 02.08.1972, змінивши
національність батька з «українця» на
«поляк».

Що стосується вимоги про зобов'язання
відповідача видати ОСОБА_1 нове
свідоцтво про народження, з
зазначенням національності батька
«поляк», то суд не може підміняти
державний орган, зобов'язуючи його
вчиняти дії та давати вказівки, які б
свідчили про вирішення питань, які
належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень. Тому в
цій частині позовних вимог необхідно
відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 9, 69, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Скасувати висновок відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції про
відмову у внесенні змін до актового
запису цивільного стану від 28.01.2014.

Зобов'язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції внести
зміни до актового запису про
народження ОСОБА_1 №1952 від 02.08.1972,
складеного відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції, змінивши
національність батька з «українця» на
«поляк».

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков