Справа № 2а-8298/09/10/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року м.
Київ К/9991/14911/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Бившевої Л.І.

Муравйова О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ялта
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21.10.2009

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2011

у справі № 2а-8298/09/10/0170

за позовомДержавної податкової
інспекції у м. Ялта Автономної
Республіки КримдоГромадської
організації «Рада підприємців
центрального міського продуктового
ринку м. Ялта»проприпинення юридичної
особиВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Ялта
Автономної Республіки Крим (далі по
тексту - позивач, ДПІ у м. Ялта)
звернулась до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до
Громадської організації «Рада
підприємців центрального міського
продуктового ринку м. Ялта» (далі по
тексту - відповідач) про припинення
юридичної особи.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21.10.2009, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про відмову в
задоволенні позову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, що Громадська організація
«Рада підприємців центрального
міського продуктового ринку м. Ялта»
зареєстрована як юридична особа 22.03.2007
Виконавчим комітетом Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим, відомості про реєстрацію
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб -
підприємців 16.04.2007, що підтверджується
витягами з реєстру від 01.07.2009 та 01.07.2008.
Відповідач перебуває на обліку в ДПІ в
м. Ялта.

Порядок, підстави та умови створення та
діяльності громадських організацій
регулюються Законом України «Про
об'єднання громадян».

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про об'єднання громадян»,
об'єднанням громадян, незалежно від
назви (рух, конгрес, асоціація, фонд,
спілка тощо) відповідно до цього Закону
визнається політична партія або
громадська організація.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
об'єднання громадян», громадською
організацією є об'єднання громадян для
задоволення та захисту своїх законних
соціальних, економічних, творчих,
вікових, національно-культурних,
спортивних та інших спільних
інтересів.

Таким чином, дія Закону України «Про
об'єднання громадян» у повній мірі
розповсюджується й на позивача.

ДПІ у м. Ялта вважає, що відповідач як
платник податків, що працює на
загальній системі оподаткування, та
відповідно до вимог ст. 26 Закону
України «Про об'єднання громадян»
зобов'язаний надавати до ДПІ у м. Ялта
декларації про свої доходи та витрати.
Однак, з І півріччя 2007 року не надає до
податкового органу документи
фінансової (бухгалтерської) звітності
відповідно до законодавства, зокрема, в
порядку, встановленому Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств». У зв'язку з чим позивач
вважає, що відповідач, який є юридичною
особою, підлягає припиненню на
підставі п. 2 ст. 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» як
юридична особа, що протягом року не
подає органам державної податкової
служби податкові декларації, документи
фінансової звітності відповідно до
закону.

Отже, згідно із ч. 1 ст. 3 зазначеного
Закону, дія цього Закону поширюється на
державну реєстрацію всіх юридичних
осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми
власності та підпорядкування, а також
фізичних осіб - підприємців.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» зазначено,
що законом можуть бути встановлені
особливості державної реєстрації
об'єднань громадян (у тому числі
професійних спілок), благодійних
організацій, політичних партій,
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, асоціацій
органів місцевого самоврядування,
банків, торгово-промислових палат,
фінансових установ (у тому числі
кредитних спілок), бірж, а також інших
установ та організацій.

Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про
об'єднання громадян» реєстрація як
один із способів легалізації
(офіційного визнання) об'єднань
громадян здійснюється Міністерством
юстиції України, місцевими органами
виконавчої влади, виконавчими
комітетами сільських, селищних,
міських рад. Відповідно до зазначених
вимог Положенням про порядок
легалізації об'єднань громадян,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.02.1993 №140,
визначено, що легалізація місцевих
об'єднань громадян здійснюється
Головним управлінням юстиції Мін`юсту
України в Автономній Республіці Крим,
обласними, Київським та
Севастопольським міськими, районними,
районними в містах Києві та
Севастополі управліннями юстиції,
виконавчими комітетами сільських,
селищних, міських рад (пункт 2
Положення).

Відповідно до пп. 7 п. б ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
виконавчим органам сільських селищних,
міських рад були надані повноваження
щодо реєстрації у встановленому
порядку місцевих об'єднань громадян.

Разом з тим, положеннями ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» реєстрація об'єднань
громадян віднесена до повноважень
Міністерства юстиції України та його
територіальних органів.

Частиною 3 Розділу VІІІ «Прикінцевих
положень» Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» зазначено, що
закони, нормативно-правові акти,
прийняті до набрання чинності цим
Законом, діють у частині, що не
суперечить цьому Закону. Оскільки між
нормами ч. 4 ст. 14 Закону України «Про
об'єднання громадян», пп. 7 п. б ч. 1 ст. 38
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та ч. 4 ст. 3
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» існують
суперечності, то вищезазначені вимоги
«Прикінцевих положень» передбачають
правозастосування за правилами: за
розбіжностями між нормами, прийнятими
органом влади у різний час, перевага
віддається нормі, прийнятій пізніше; за
розбіжностями між загальною та
спеціальною нормами, перевага належить
спеціальній нормі. Тобто, реєстрацію
місцевих об'єднань громадян відповідно
до вимог ч. 4 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» мають
здійснювати територіальні органи
Міністерства юстиції України.

Таким чином, аналіз норм чинного
законодавства України свідчить про
належність повноважень щодо
реєстрації місцевих об'єднань громадян
органами Міністерства юстиції України.
Отже, легалізуючим органом для
громадської організації є саме органи
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Статтею 33 зазначеного Закону
передбачено, що юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Статтею 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлено, що
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, зокрема є:- визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації через порушення
закону, допущені при створенні
юридичної особи, які не можна усунути;
провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Разом з тим, Закон України «Про
об'єднання громадян» є спеціальним
законом, який регулює порядок
створення діяльності, припинення
діяльності об'єднань громадян, їх права
та обов'язки, відповідальність за
порушення встановлених для цих
об'єднань норм та правил.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про
об'єднання громадян», припинення
діяльності об'єднання громадян може
бути проведено шляхом його
реорганізації або ліквідації
(саморозпуску, примусового розпуску).

Ліквідація об'єднання громадян
здійснюється на підставі статуту або
рішення суду.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про
об'єднання громадян», об'єднання
громадян, створені ними установи та
організації зобов'язані вести
оперативний та бухгалтерський облік,
статистичну звітність,
зареєструватись в органах державної
податкової інспекції та вносити до
бюджету платежі у порядку і розмірах,
передбачених законодавством.

Статтею 26 зазначеного Закону
передбачений порядок здійснення
фінансового контролю. Так, об'єднання
громадян у встановленому порядку
подають фінансовим органам декларації
про свої доходи та витрати.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про
об'єднання громадян», посадові особи
легалізуючих органів об'єднань
громадян та громадяни за порушення
законодавства про об'єднання громадян
несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну або
кримінальну відповідальність.
Об'єднання громадян несуть
відповідальність, передбачену цим
Законом та іншими законодавчими актами
України.

Статтею 28 вищевказаного Закону
визначено вичерпний перелік стягнень,
які можуть бути застосовані до
об'єднання громадян за порушення
законодавства, а саме: попередження;
штраф; тимчасова заборона (зупинення)
окремих видів діяльності; примусовий
розпуск (ліквідація).

Статтею 32 Закону України «Про
об'єднання громадян» визначено порядок
примусового розпуску (ліквідації)
об'єднання громадян, вичерпний перелік
випадків, коли до об'єднання громадян
застосовується даний вид стягнення, а
також органи, яким надано право
ініціювати примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян.

Так, згідно із ст. 32 вищевказаного
Закону, за поданням легалізуючого
органу або прокурора рішенням суду
об'єднання громадян примусово
розпускається (ліквідується) у
випадках: 1) вчинення дій, передбачених
ст. 4 цього Закону, 2) систематичного або
грубого порушення вимог ст. 22 цього
Закону, 3) продовження протиправної
діяльності після накладення стягнень,
передбачених цим Законом, 4) зменшення
кількості членів політичної партії до
числа, коли вона не визнається як така.

Таким чином, спеціальним Законом
передбачено припинення діяльності
об'єднання громадян шляхом його
примусового розпуску (ліквідації) як
спеціальна санкція за порушення
вичерпного переліку норм Закону
України «Про об'єднання громадян», яка,
до того ж, має застосовуватися судом за
поданням чітко визначеного кола осіб -
легалізуючого органу або прокурора.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Ялта Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
21.10.2009 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)Л.І. Бившева
(підпис)О.В. Муравйов