Справа № 2-а-8064/11
Суддя: Ільченко О. І.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/742/57/14
Єдиний унікальний № 2-а-8064/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі
головуючого судді Ільченка О.І. при
секретарі Голушко Н.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Прилуки заяву ОСОБА_1,
заінтересована особа - управління
Пенсійного фонду України в м.Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області про прийняття додаткової
постанови із зміною порядку та способу
виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про
прийняття додаткової постанови щодо
зміни способу і порядку виконання
постанови Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 26 липня
2011 року згідно якої УПФ України в
м.Прилуках зобов'язано здійснити
нарахування та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги,
передбаченої ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
08.02.2011 по 18.06.2011 включно, у урахуванням
отриманих сум, а з 19.06.2011 по 26.07.2011 -
здійснити нарахування та виплату у
порядку та розмірах, встановлених КМУ
виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету Пенсійного фонду
України на 2011 рік. Постанова підлягала
негайному виконанню, яка вступивши в
законну силу залишається не виконаною.

Заявник вважає, що суд нечітко визначив
спосіб виконання судової постанови, а
тому просить прийняти додаткову
постанову згідно якої стягнути з УПФ
України в м.Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області
нараховану, але не доплачену допомогу в
сумі 714,82 грн. При цьому заявник просить
поновити пропущений строк звернення до
суду.

У судовому засіданні заявник повністю
підтримав свою заяву, а представник
УПФУ в м.Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області не з'явився, але
клопоче про розгляд заяви за їх
відсутності.

Заслухавши заявника, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про необхідність відмови в
задоволенні заяви зі слідуючих
підстав.

Статтею 168 КАС України передбачено, що
суд який ухвалив судове рішення може
прийняти додаткову постанову чи
постановити додаткову ухвалу у
випадках, якщо: 1) щодо однієї із
позовних вимог, з приводу якої
досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; 2) суд,
вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; 3) судом не вирішено питання
про судові витрати.

Так, постановою Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області (прийнятої в порядку
скороченого провадження) від 26 липня 2011
року було задоволено позовні вимоги
ОСОБА_1 та зобов'язано УПФ України в
м.Прилуках здійснити нарахування та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги, передбаченої ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 08.02.2011 по 18.06.2011
включно, у урахуванням отриманих сум, а
з 19.06.2011 по 26.07.2011 - здійснити
нарахування та виплату у порядку та
розмірах, встановлених КМУ виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Судові витрати стягнуто на користь
позивача та постанова підлягала
негайному виконанню. Постанова не була
оскаржена та набрала законної сили.

Посилання заявника на нечіткість
визначення способу виконання судового
рішення є безпідставним, оскільки
судом було однозначно та зрозуміло
постановлено рішення, згідно якого
відповідача зобов'язано здійснити
нарахування та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги ОСОБА_1,
як дитині війни. У постанові судом
чітко прописано в яких розмірах та за
який період необхідно здійснити
нарахування та виплату грошових
коштів.

Також заявник посилається на
необхідність зміни порядку та способу
виконання постанови суду шляхом
стягнення нарахованої, але
недоплаченої допомоги в сумі 714,82 грн.

Так дійсно, відповідно до ст.263 КАС
України - за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Проте, підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, а для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З пояснень заявника слідує, що
виконання постанови суду неможливе
через посилання відповідача на
відсутність коштів, виплата яких буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Зазначеній нормі кореспондує ч.1 ст.36
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Вказані норми не містять виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Проте, суд вважає, що підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим. В даному
випадку це відсутність коштів на
рахунках відповідача.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

При задоволенні вимог заявника про
зміну способу виконання рішення суду
буде фактично змінена його суть, що
суперечить ст. 263 КАС України.

Аналогічна правова позиція закріплена
в ухвалі ВАСУ від 12.02.14 у справі
К/800/598/14р.

Керуючись ст.ст.168, 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л И
В :

ОСОБА_1 про прийняття додаткової
постанови із зміною порядку та способу
виконання судового рішення - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Прилуцький міськрайонний суд
протягом п»яти днів з дня її
проголошення.

Суддя

О.Ільченко