Справа № 450/555/14-а
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/555/14-а Провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 року Пустомитівський районний
суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі-Гук О.П.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Пустомити
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Давидівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про передачу землі із
комунальної власності у приватну,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до
Давидівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, в якому просить визнати
недійсним рішення сесії Давидівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 20.02.2014
року про відмову передати йому у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,0785 га в с. Черепин
Пустомитівського району Львівської
області, та зобов'язати відповідача
передати вказану земельну ділянку йому
у приватну власність.

Свої вимоги мотивує тим, що відмова у
передачі йому в приватну власність
спірної земельної ділянки пов'язана із
тим, що у відповідача неналежно
налагоджений облік земель комунальної
власності, бо ця земельна ділянка, якою
він користується уже шостий рік,
знаходиться у межах с. Черепин
Пустомитівського району Львівської
області, та була йому виділена у
користування на підставі рішення
Давидівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 49 від 10.09.1998 року без
попередньо виготовлення проекту
землеустрою. Наголошує на тому, що
згідно рішення органу місцевого
самоврядування, яким земельну ділянку
було передано у користування вказано
про те, що така відноситься до вільного
присадибного фонду сільської ради с.
Черепин Пустомитівського району
Львівської області та знаходиться в
межах цього села.

З цих підстав вважає оспорюване
рішення протиправним, таким, що порушує
його право на безоплатну приватизацію
земельної ділянки, гарантоване ст. 41
Конституції України та ст. 118 ЗК
України.

У судовому звсіданні позивач надав
пояснення, аналогічні викладеному,
просить позов задовольнити з підстав,
вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1
позовних вимог не визнала та подала
письмові заперечення у яких просить у
задоволенні позову відмовити.
Стверджує, що спірна земельна ділянка
згідно генерального плану с. Черепин
Пустомитівського району Львівської
області відноситься до земель
загального користування кварталу К-1,
та не може бути передано у приватну
власність, згідно вимог ст. 83 ч.4 ЗК
України. Окрім цього, вважає, що функції
розпорядження землями територіальних
громад та передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян відноситься до виключної
компетенції сільських рад та не може
бути здійснена судом.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи та докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням 19 сесії
VI-го демократичного скликання
Давидівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 460 від 20.02.2014 року було
відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на
виготовлення проектної документації
по передачі земельної ділянки для
садівництва. Згідно протоколу
засідання земельної комісії
Давидівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 20.02.2014 року, підставою для
відмови у наданні такого дозволу є ті
обставини, що земельна ділянка
відноситься до земель загального
користування с. Черепин
Пустомитівського району Львівської
області. Ці обставини підтверджені
викопіюванням з генерального плану с.
Черепин Пустомитівського району
Львівської області.

Згідно вимог ст. 16 ч.1 ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
генеральний план населеного пункту є
основним видом містобудівної
документації на місцевому рівні,
призначеної для обгрунтування
довгострокової стратегії планування
та забудови території населеного
пункту.

Відповідно до ст. 83 ч. 4 ЗК України, до
земель комунальної власності, які не
можуть бути передані у приватну
власність належать, зокрема землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів,
тощо).

Згідно вимог ст. 118 ч. 6 ЗК України
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва у межах норм
безоплатної приватизації, подає
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
кодексу, який дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні.

З врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про те, що
оскаржуване рішення органу місцевого
самоврядування прийнято у межах
наданих їм повноважень, є законним та
обгрунтованим, а тому у задоволенні
позовних вимог про визнання такого
недійсним слід відмовити.

Окрім цього, згідно ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить зокрема право розпорядження
землями територіальних громад.

У відповідності до положень ст. 26 п.34 ЗУ
«Про місцеве самоврядування в Україні»
вирішення питань регулювання
земельних відносин належить до
виключної компетенції сільських рад, а
тому вирішення таких питань не може
бути розглянуто в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про передачу позивачу у приватну
власність земельної ділянки, суд також
виходить з того, що згідно ст. 79 ч.1 ЗК
України земельна ділянка, як об'єкт
права власності це частина земної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами. Межі
земельної ділянки фіксуються у
землевпорядній документації та
виносяться на місцевість (в натуру) на
підставі технічної документації щодо
встановлення меж земельної ділянки із
оформленням Акту винесення меж
земельної ділянки в натуру. Місце
розташування земельної ділянки
фіксується прив'язкою її меж і крайніх
точок до мережі координат (геодезичної
мережі), а права, визначені щодо
земельної ділянки визначаються її
цільовим призначенням.

Оскільки межі спірної земельної не
визначені, місце її розташування не
встановлено у відповідній проектній
документації по передачі земельної
ділянки у власність, суд не може
встановити з приводу котрої земельної
ділянки виник спір та належним чином
ідентифікувати цей об'єкт права
власності.

Керуючись ст.ст. 86, 100, 102, 160, 161, 162, 163 КАС
України, ст.3 Конституції України, ст. 12,
116, 118, 122 ЗК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня її проголошення.

СуддяВ. Є. Мусієвський