Справа № 810/1148/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року 810/1148/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді Василенко Г.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів» до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство
"Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів" звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 5 лютого 2014
року № .

Позовні вимоги ПАТ "Миронівський завод
по виготовленню круп і комбікормів"
обґрунтовує тим, що викладені в акті
перевірки обставини та факти не
відповідають дійсності, позивач мав
всі законні підстави для формування
валових витрат за результатами
взаємовідносин з контрагентами ПП
«Сапфір і К» та ТОВ «Черняхів Агро
Трейд», що підтверджується первинною
документацією, зокрема, належним чином
оформленими видатковими накладними,
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
журналом якості сировини, книгою
приходу тощо. Господарські операції
ПАТ "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів" та ПП
«Сапфір і К» та ТОВ «Черняхів Агро
Трейд» реально існували та оформлені
відповідно до вимог Податкового
кодексу України та Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Позивач вважає, що податковий орган не
має права робити висновок про
нікчемність правочинів, вчинених
позивачем. З цих підстав просить позов
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, зазначив, що
посадові особи Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області при проведенні
перевірки позивача та оформленні її
результатів діяли на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованим,
оскільки в ході перевірки встановлено
порушення вимог законодавства, що
свідчить про заниження Миронівським
заводом по виготовленню круп і
комбікормів грошових зобов'язань з
прибутку приватних підприємств.

У судовому засіданні представники
сторін заявили клопотання про розгляд
справи у порядку письмового
провадження.

За таких обставин справа розглядалась
судом за наявними в ній матеріалами і
доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Публічне акціонерне товариство
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» зареєстроване
Миронівською районною державною
адміністрацією Київської області 13
червня 1996 року, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А 01 № 820512.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 24 травня 2011 року № 100336694, на
податковому обліку ПАТ «Миронівський
завод по виготовленню круп і
комбікормів» перебуває в Миронівській
міжрайонній державній податковій
інспекції Київської області.

Основними видами діяльності ПАТ
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» є виробництво
готових кормів для тварин, що
утримуються на фермах; виробництво
нерафінованих олії та жирів;
виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості;
оптова торгівля зерном, насінням та
кормами для тварин; інші види оптової
торгівлі; роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту.

Відповідно до матеріалів справи, у
період з 9 грудня 2013 року по 14 грудня 2013
року посадовими особами Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку ПАТ «Миронівський
завод по виготовленню круп і
комбікормів» з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
взаємовідносин з ПП «Сапфір і К» за
період з 1 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012
року, ТОВ «Агро Самара» за період з 1
жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року та
ТОВ «Черняхів Агро Трейд» за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів»
складено акт перевірки від 20 січня 2014
року № 40/22-011/00951770.

У ході перевірки встановлено факт
порушення ПАТ "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів" вимог
підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135,
пункту 137.13 статті 137, підпункту 139.1.12
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 749014,21 грн.

Виявлені порушення пов'язані з
безпідставним, на думку перевіряючого,
формуванням ПАТ "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів"
показників валових витрат за
господарськими операціями з ПП "Сапфір
і К", ТОВ "Черняхів Агро Трейд".

На підставі висновків Акту перевірки
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 5 лютого 2014
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ПАТ
"Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів" з податку на
прибуток на суму 1 123 521,31 грн., в тому
числі за основним платежем на суму 749
014,21 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 374 507,10 грн.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням позивач
звернувся з позовом до суду про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 5
лютого 2014 року № .

Як вбачається з акту перевірки, вказані
відповідачем порушення податкового
законодавства пов'язані з придбанням
позивачем у ПП «Сапфір і К» та ТОВ
«Черняхів Агро Трейд»
товарно-матеріальних цінностей.

Так, на думку посадової особи
Відповідача, контрагенти позивача
мають ознаки фіктивності, з огляду на
наступне.

При проведенні документальної
перевірки позивача Миронівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області
опрацьовано інформацію, надану
оперативним управління
Білоцерківської ОДПІ №1337/7/10-02-07-04 від
13.12.2013 та Акт ДПІ у Центральному районі
м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області від 06.11.2013
№172/14-03-22-08/32996659 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП "Сапфір і К" (код за
) щодо підтвердження
фінансово-господарських відносин з
платниками податків
контрагентами-постачальниками за
період липень-грудень 2012 року,
січень-вересень 2013 року та
контрагентами покупцями". Перевіркою
встановлено відсутність
підприємства за юридичною адресою.
Складено акт про відсутність за місцем
знаходження від 28.10.2013 №87/14-03-22-08. ПП
"Сапфір і К" протягом 2012-2013 років
надавалися Звіти ф. №1-ПП "Про суми
пільг в оподаткуванні юридичних осіб
та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності".

Остання звітність - податкова
декларація з податку на прибуток за 2012
рік (вх. від 11.02.2013 №), що підписана
електронно-цифровим підписом
директора Ковальова Вадима
Олександровича та імпортована до ДПІ у
Центральному районі міста Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївської області
засобами E-mail.

Додаток АМ до податкової декларації з
податку на прибуток не надано, що
свідчить про відсутність у
підприємства основних засобів та інших
необоротних активів, необхідних для
провадження фінансово-господарської
діяльності.

В ході проведення аналізу матеріалів
податкової звітності, реєстраційних
документів, звітів та інших документів,
встановлено відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг).

Враховуючи вищенаведене, встановлено
відсутність у періодах липень-грудень
2012 року, січень-вересень 2013 року
господарської діяльності, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг) та встановлено
укладання недійсних цивільно-правових
відносин та проведення безтоварних
операцій, спрямованих на надання
податкової вигоди для третіх осіб з
метою штучного формування валових
доходів, валових витрат, податкового
зобов'язання та податкового кредиту.

Також, до Миронівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
Володарсько-Волинської ОДПІ ГУ
Міндоходів надійшов Акт від 18.09.2013
№36/22/22-07/35684792 "Про результати
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Черняхів Агро Трейд", код за , з питань достовірності
формування податкового зобов'язання та
податкового кредиту за період з 01.01.2011
по 07.11.2012".

Перевіркою встановлено, що за
податковою адресою: Житомирська обл.,
смт. Черняхів, вул. Леніна, буд. 122, кв.8
ТОВ "Черняхів Агро Трейд" не
знаходиться. При виїзді за юридичною та
фактичною адресою підприємства -
Житомирська обл., смт. Черняхів, вул.
Леніна, буд. 122, кв. 8 для вручення копії
наказу від 17.09.2013 №89 та повідомлення
від 17.09.2013 за №32 про проведення
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ "Черняхів Агро Трейд" з
питань достовірності формування
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з 01.01.2012 по 07.11.2012,
встановлено відсутність платника та
посадових осіб за місцезнаходженням,
про що було складено акт від 17.09.2013
№4/22/22-04/35684792 про відсутність за
місцезнаходженням та неможливості
проведення позапланової перевірки ТОВ
"Черняхів Агро Трейд".

Крім того співробітниками відділу
податкової міліції ГОУ Житомирської
ОДПІ за результатами відвідування
адреси реєстрації підприємства
складено довідку від 18.09.2013 року №24 про
те, що місцезнаходження юридичної
особи ТОВ "Черняхів Агро Трейд", код за
, не встановлено, інформація
про місцезнаходження відсутня.

За даними довідки управління
агропромислового розвитку у
Черняхівському районі за №309/01-19 від
05.08.2013 ТОВ "Черняхів Агро Трейд", згідно
річних звітів, вирощування та посів с/г
культур протягом 2011-2012 років не
проводило. Також відповідно до довідки,
наданої відділом Держземагентства у
Черняхівському районі за №1729 від 05.08.2013
за ТОВ "Черняхів Агро Трейд" станом на
дату надання відповіді обліковуються
земельні ділянки загальною площею
близько 200 га, а станом на 01.01.2011
обліковувалась земельна ділянка
загальною площею 566 га, що в свою чергу
унеможливлює вирощування реалізованої
кількості с/г культур.

Крім того, керівником підприємства
Тімець Г.О. надано письмове пояснення
від 20.09.2012 про те, що підприємство у 2010
році орендувало земельні ділянки на
площі 9500 га, у 2011 році 988 га на яких був
вирощений соняшник. Вироблена
продукція реалізовувалась у 2011-2012
роках. Підтвердження використання
земельної ділянки площею 9500 га
директором не надано. Платником не
надано іншої інформації, про
сільськогосподарське виробництво, в
тому числі соняшника. Відсутня
підтверджуюча інформація про фактичне
використання земельних ділянок,
трудових ресурсів, техніки, найманих
послуг по вирощуванню, складських та
виробничих приміщень необхідної для
вирощування, збирання, зберігання с/г
культур.

Інформація про основні фонди відсутня.
Фінансова звітність до органу ДПС
підприємством не подається.

Операції ТОВ "Черняхів Агро Трейд" () не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, місцезнаходження
майна, наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. В
зв'язку з цим ТОВ "Черняхів Агро Трейд"
() не мало можливості
фактично здійснювати господарські
операції з урахуванням часу,
оперативності проведення операцій,
місцезнаходження майна, віддаленості
контрагентів один від одного.

Також, в ході проведення перевірки не
встановлено факту передачі товарів
(послуг) від ТОВ "Черняхів Агро Трейд"
() до
контрагентів-покупців, у зв'язку з
відсутністю (не наданням до перевірки)
договорів про господарську діяльність,
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів.

Перевіркою встановлено відсутність
будь-якої інформації про наявні
складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства.

У зв'язку з відсутністю основних
засобів, виробничого обладнання,
транспортного та торгівельного
обладнання, матеріалів (сировини),
товарних запасів, трудових ресурсів
здійснення основного виду діяльності
не є можливим.

Враховуючи вищевикладені факти,
податковий орган зазначає, що
фінансово-господарська діяльність ПП
«Сапфір і К» та ТОВ «Черняхів Агро
Трейд», а суб'єкти господарювання
створені без мети зайняття
господарською діяльністю, з метою
прикриття незаконної діяльності. Такі
причини можуть бути наявними лише за
умови, що платник податку має намір
одержати економічний ефект у
результаті підприємницької
діяльності, але не виключно чи
переважно за рахунок формування
податкового кредиту та валових витрат
для інших суб'єктів господарювання,
серед яких є ПАТ "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів". Таким
чином відповідач дійшов висновку про
те, що господарські операції здійснені
між позивачем та його контрагентами -
ПП «Сапфір і К» та ТОВ «Черняхів Агро
Трейд» не спричинили настання правових
наслідків, а отже є нікчемними.

Виходячи з тверджень про нікчемність
правочинів, укладених між позивачем та
ПП «Сапфір і К» та ТОВ «Черняхів Агро
Трейд», відповідач вважає, що позивачем
занижено грошові зобов'язання з
податку на прибуток на загальну суму
749014,21 грн.

Проте, вказані висновки податкового
органу суд вважає необґрунтованими,
виходячи з наступного.

Щодо взаємовідносин з ПП «Сапфір і К»:

Судом встановлено, що між позивачем та
ПП «Сапфір і К» було укладено договори
поставки:

Від 20 листопада 2012 року № 3538/м,
відповідно до якого ПП «Сапфір і К»
зобов'язується передати у власність
позивача макуху соняшникову, а позивач
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити товар.

Від 9 листопада 2012 року № 569/т,
відповідно до якого ПП «Сапфір і К»
зобов'язується передати у власність
позивача макуху соняшникову, а позивач
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити товар.

Від 28 жовтня 2012 року № 593/т, відповідно
до якого ПП «Сапфір і К» зобов'язується
передати у власність позивача висівки
пшеничні, а позивач зобов'язується
прийняти та своєчасно оплатити товар.

Від 1 листопада 2012 року № 3472/м,
відповідно до якого ПП «Сапфір і К»
зобов'язується передати у власність
позивача висівки пшеничні, а позивач
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити товар.

Виконання вказаного договору
підтверджується: видатковими
накладними, податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
виписками по банківським рахункам,
оборотно-сальдовими відомостями,
картками рахунків, журналами
реєстрації зважування на
автомобільних вагах, журналами приходу
товару.

Як вбачається з Акту перевірки,
позивачем надавались належним чином
засвідчені копії зазначених вище
первинних документів, що підтверджують
факт здійснення господарських
операцій.

Тобто, позивачем надано первинні
документи, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій
щодо купівлі у ПП «Сапфір і К»
товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган в Акті перевірки не
ставив під сумнів достовірність даних,
які містять вказані первинні
бухгалтерські документи, а також не
зазначав про невідповідність
первинних бухгалтерських документів
вимогам чинного податкового
законодавства, зокрема, відсутності у
них обов'язкових реквізитів.

Таким чином, зазначене підтверджує
фактичне здійснення позивачем
господарської операції щодо купівлі у
ПП «Сапфір і К» товарно-матеріальних
цінностей.

Крім того, судом встановлено, що на час
укладання та виконання зазначеного
правочину, ПП «Сапфір і К» було
зареєстровано як юридичну особу та
було платником єдиного податку на
прибуток.

Крім того, в Акті перевірки немає
жодних посилань на те, що свідоцтво про
державну реєстрацію та свідоцтво
платника єдиного податку на прибуток
ПП «Сапфір і К» було скасовано чи
визнано недійсним за рішенням суду на
момент укладання чи виконання
договорів.

Таким чином, фінансово-господарські
операції позивача з ПП «Сапфір і К»
підтверджені первинними документами,
які були надані податковому органу на
перевірку.

За результатом здійснення
господарських операцій з ПП «Сапфір і
К» позивач визначив витрати.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Черняхів
Агро Трейд»:

Судом встановлено, що між позивачем та
ТОВ «Черняхів Агро Трейд» укладено
договір поставки від 11 січня 2012 року №
2025/М відповідно до якого ТОВ «Черняхів
Агро Трейд» зобов'язується передати у
власність позивача соняшник, а позивач
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити товар.

Виконання вказаного договору
підтверджується: видатковими
накладними, податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
виписками по банківським рахункам,
оборотно-сальдовими відомостями,
картками рахунків, журналами
реєстрації зважування на
автомобільних вагах, журналами приходу
товару.

Як вбачається з Акту перевірки,
позивачем надавались належним чином
засвідчені копії зазначених вище
первинних документів, що підтверджують
факт здійснення господарських
операцій.

Тобто, позивачем надано первинні
документи, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій
щодо купівлі у ТОВ «Черняхів Агро
Трейд» товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган в Акті перевірки не
ставив під сумнів достовірність даних,
які містять вказані первинні
бухгалтерські документи, а також не
зазначав про невідповідність
первинних бухгалтерських документів
вимогам чинного податкового
законодавства, зокрема, відсутності у
них обов'язкових реквізитів.

Таким чином, зазначене підтверджує
фактичне здійснення позивачем
господарської операції щодо купівлі у
ТОВ «Черняхів Агро Трейд»
товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, судом встановлено, що на час
укладання та виконання зазначеного
правочину, ТОВ «Черняхів Агро Трейд»
було зареєстровано як юридичну особу
та було платником єдиного податку на
прибуток.

Отже, фінансово-господарські операції
позивача з ТОВ «Черняхів Агро Трейд»
підтверджені первинними документами,
які були надані податковому органу на
перевірку.

За результатом здійснення
господарських операцій з ТОВ «Черняхів
Агро Трейд» позивач визначив витрати.

Крім того, судом досліджено книгу
приходу товару, в якій зафіксовано
надходження вищезазначеної продукції
від контрагентів на склади позивача,
акти списання, листки зважування
проставленої продукції.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

В силу статті 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Факт постачання товарно-матеріальних
цінностей підтверджуються
документально, господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та у податковій звітності.

Крім цього, відповідно до положень
Цивільного кодексу України та
презумпції правомірності правочину
усі укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути встановлено судом на підставі
заяви зацікавленої особи після повного
та всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину. Про
недійсність правочину ухвалюється
судове рішення.

Відповідачем не надано суду доказів
визнання правочину, укладеного між
позивачем та ПП "Сапфір і К", ТОВ
"Черняхів Агро Трейд", недійсним у
судовому порядку.

Також, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази наявності судових
рішень, які б набрали законної сили, з
приводу незаконних дій посадових осіб
ПП "Сапфір і К", ТОВ "Черняхів Агро
Трейд", а також судових рішень щодо
визнання правочину, укладеного між
позивачем та вказаними товариствами,
недійсними.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку з перевірки
відповідності законодавству
установчих документів іншого учасника
правовідносин та дотримання ним вимог
податкового законодавства.

Відповідно до вимог Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому, такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Відповідно до цього, суд вважає, що для
обґрунтування нікчемності правочину
необхідні фактичні дані, що свідчать
про нікчемність саме такого правочину,
а не якогось іншого.

Отже, при розгляді податкових спорів
слід виходити із презумпції
добросовісності платників податків та
інших учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим
передбачається, що дії платників
податків, що мають за своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних, вантажних
митних деклараціях, бухгалтерській
звітності та податковому обліку,
достовірні.

Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Таким чином, закон виходить з
презумпції легітимності укладених
договорів, тобто відповідні рішення
вважаються такими, що відповідають
закону, якщо судом не буде встановлене
інше.

Крім цього, суд також відмічає, що в
силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" Позивач та
його контрагенти є окремими суб'єктами
права із статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Податкового кодексу
України позивач та контрагент
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції
України має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою, є
неможливим.

Висновок про те, що платник не несе
відповідальності за порушення,
допущені його контрагентом,
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини.
Компанія - заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
На думку суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає, що в Акті
перевірки від 20 січня 2014 року №
40/22-011/00951770, суб'єктом владних
повноважень не викладено жодних
належних та допустимих доводів про
відсутність фактичного виконання
позивачем господарських операцій за
переліченими вище правочинах, про
відсутність витрат позивача у спірних
правовідносинах, про наявність
взаємопов'язаності позивача та ПП
"Сапфір і К", ТОВ "Черняхів Агро Трейд»
про відсутність використання
позивачем отриманих товарів у власній
господарській діяльності.

Первинні документи, які були надані
податковому органу, не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.
11 Кодексу адміністративного
судочинства України не виявлено.

Окрім того, суд враховує також і те, що
відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оскільки визнання фіктивного
правочину недійсним відбувається за
рішенням суду, єдиним допустимим
засобом доказування факту фіктивності
правочину є рішення суду. Інші докази
цю обставини підтвердити не можуть в
силу прямого припису закону, а отже й не
можуть братися до уваги судом під час
вирішення справи.

Пунктом 14.1.27 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за
рахунок його вилучення або розподілу
власником).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2. статті 138
Податкового кодексу України).

Згідно положень підпункту 139.1.9
пункту 139. 1 статті 139 Податкового
Кодексу України, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Суд звертає увагу, що для цілей
перевірки дотримання вимог
податкового законодавства та
можливого визначення грошових
зобов'язань у разі неналежного
дотримання платником податків
законодавства, контролюючому органу у
даному випадку первинно слід
встановити зміст та реальність
господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

З наведених норм Податкового кодексу
України та Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" вбачається, що до
складу валових витрат належать
витрати, підтверджені первинними
документами, тобто документами, які
містять відомості про господарську
операцію і підтверджують її
здійснення.

При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.

Із системного аналізу положень
Податкового кодексу України,
вбачається висновок, що право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість та валових
витрат виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ);
фактичного (реального) здійснення
оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця;
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

В матеріалах справи наявні належним
чином засвідчені копії
товарно-транспортних накладних, що
підтверджують транспортування
придбаного позивачем у контрагентів
товару, видаткових накладних та
податкових накладних, отриманих від ПП
"Сапфір і К", ТОВ "Черняхів Агро Трейд", а
також належним чином засвідчені копії
банківських виписок, що підтверджують
факт перерахування коштів за отриманий
товар.

Відтак, у ході судового розгляду справи
позивачем спростовано висновки
відповідача щодо відсутності реальних
операцій, шляхом надання належних та
допустимих доказів, які підтверджують
факт здійснення господарських
операцій з купівлі
сільськогосподарської продукції.

Згідно первинних бухгалтерських
документів та податкових накладних
позивачем сформовано валові витрати за
відповідні періоди, що відображено у
податкових деклараціях.

Судом на підставі оцінки наявних у
справі матеріалів та доказів у їх
сукупності встановлено, що факт
постачання позивачеві продукції ПП
"Сапфір і К", ТОВ "Черняхів Агро Трейд»
документально підтверджується.
Твердження податкового органу про
відсутність факту поставки товару у
судовому засіданні не були доведені, а
надані позивачем докази є
переконливими і достатніми для
висновку суду щодо реальності
господарської операції.

За загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона.

Проте, податковим органом не доведено,
що господарські операції з приводу
купівлі електротоварів є фіктивними
або безтоварними, не доведено
недобросовісності позивача, оскільки
позиція податкового органу про
нікчемність правочинів ґрунтується
виключно на припущеннях, які не
підтвердженні належними доказами і не
мають фактичного та правового
обґрунтування.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доказано
факту порушення позивачем вимог
пункту підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті
135, пункту 137.13 статті 137, підпункту 139.1.12
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України відсутні підстави для
висновку про порушення публічного
порядку при укладанні спірного
правочину, оскільки не вбачається
порушення ст. 228 Цивільного кодексу
України та не доведено, що метою
укладання правочину є настання
протиправних наслідків.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Податковим органом не доведено, що
зазначені господарські операції є
фіктивними чи то безтоварними, не
надано суду належних та достатніх
доказів, які б свідчили про наявність
законодавчо визначених обставин, що
позбавляли б позивача права на
формування податкового кредиту, не
доведено недобросовісності позивача,
оскільки позиція відповідача про
нікчемність правочинів ґрунтується
виключно на припущеннях, які не
підтвердженні належними доказами і не
мають фактичного та правового
обґрунтування.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 5 лютого 2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів»
сплачений судовий збір у розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.