Справа № 2а-6235/10/1470
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Київ К/9991/81367/11

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Березанському
районі Миколаївської області (далі -
ДПІ)

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.11.2011

у справі № 2а-6235/10/1470

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(далі - СПД ОСОБА_1)

до ДПІ,

державної податкової адміністрації
України у Миколаївській області,

головного державного податкового
інспектора-ревізора ДПА у
Миколаївській області Замниборща
Віталія Борисовича

та головного державного податкового
інспектора-ревізора ДПА у
Миколаївській області Долгошея Юрія
Якимовича,

про визнання протиправними дій,
визнання нечинним рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання
протиправними дій працівників
державної податкової адміністрації
України у Миколаївській області -
головного державного податкового
інспектора-ревізора ДПА у
Миколаївській області Замниборща
Віталія Борисовича та головного
державного податкового
інспектора-ревізора ДПА у
Миколаївській області Долгошея Юрія
Якимовича з проведення перевірки СПД
ОСОБА_1 та про визнання нечинними
рішень ДПІ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 03.08.2010 №
та № .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09.11.2011, позов задоволено частково;
визнано протиправним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.08.2010 № в частині
накладення на позивача штрафу в сумі
31090 грн.; у решті позову відмовлено.

На вказані судові акти ДПІ подано
касаційну скаргу, в якій заявник
зазначає про неправильне застосування
судами положень пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та просить
частково скасувати оскаржувані судові
акти і повністю відмовити у позові СПД
ОСОБА_1

Переглянувши справу у межах касаційної
скарги, вивчивши матеріали справи,
перевіривши відповідність висновків
судів наявним у матеріалах справи
доказам, правильність застосування
судами норм матеріального права та
дотримання ними процесуальних норм,
обговоривши доводи касаційної скарги,
Вищий адміністративний суд України не
вбачає підстав для задоволення
касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
працівниками державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
було проведено перевірку належної
позивачеві закусочної за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, оформлену актом від 07.07.2010.

Під час цієї перевірки податковим
органом було виявлено, поміж іншим,
порушення позивачем порядку обліку
товарних запасів у зв`язку з
відсутністю первинних документів на
товар, який знаходиться у реалізації,
на загальну суму 15545 грн.

Наведена обставини стала підставою для
застосування до СПД ОСОБА_1 штрафу в
загальній сумі 31090 грн. за рішенням про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.08.2010 № .

Відповідно до вимог пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону
облік товарних запасів фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Зміст наведених законодавчих положень
не дає підстави для висновку про те, що
покладений на суб'єкта підприємницької
діяльності обов`язок ведення товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації передбачає ведення та
зберігання документів обліку, за якими
такі товари придбавались, саме в місці
реалізації товарів.

На підставі наявних в матеріалах
справи доказів, а саме: копій накладних,
видаткових накладних від
постачальників, фіскальних чеків,
оцінка яким дана з дотриманням норм
статті 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди попередніх
інстанцій встановили факт ведення
позивачем обліку товарних запасів, які
знаходяться у реалізації, та зробили
правильний висновок про
неправомірність застосування до
позивача відповідної суми штрафних
(фінансових) санкцій в порядку статті 21
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Рішення судів в частині висновків щодо
правомірності притягнення позивача до
відповідальності у вигляді штрафу в
сумі 320 грн. за порушення порядку
використання торговельного патенту за
рішенням про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 03.08.2010 № ,
а також у сумі 85 грн. за здійснення
розрахункових операцій без
використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів та обліку їх кількості та в
розмірі 2390 грн. за незабезпечення
відповідності готівкових коштів у
місці здійснення розрахунків сумі,
зазначеній у поточному звіті РРО за
рішенням від 03.08.2010 № учасниками
спору у касаційному порядку не
оскаржуються. А відтак з огляду на межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, визначені у частині другій
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, у касаційного
суду відсутні підстави для надання
правового аналізу зазначеним актам
індивідуальної дії у відповідних
частинах.

Оскільки висновки судів відповідають
нормам чинного законодавства та
фактичним обставинам спору,
установленим на підставі повного та
об'єктивного дослідження доказів у
справі, то процесуальних підстав для
скасування оскаржуваних постанови та
ухвали судів першої та апеляційної
інстанцій зі спору не вбачається.

За таких обставин, керуючись статтями
220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Березанському районі
Миколаївської області відхилити, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.11.2011 у
справі № 2а-6235/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І.
Костенкосудді:І.О. Бухтіярова І.В.
Приходько