Справа № 2а-13847/12/2670
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Винокуров
Суддя-доповідач: Кучма
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Кріля В.Я.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Міністерства соціальної
політики України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18.12.2012 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства соціальної політики
України про визнання протиправними
дії, скасування Рішення від 29.05.2012,
зобов`язання вчинити дії,-

В С
Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Міністерства соціальної
політики України про визнання
протиправними дії та скасування
рішення від 29.05.2012 Комісії зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
Міністерства соціальної політики
України (протокол № 47) в частині
визначення безпідставною видачу
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 (1)
ОСОБА_2, не підтвердження факту
виконання робіт у зоні відчуження і
вилученню посвідчення з повідомленням
місцевих органів виконавчої влади та
місцевого самоврядування, зобов'язання
Комісії зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, Міністерства
соціальної політики України прийняти
рішення про підтвердження статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2;
зобов'язання Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, Міністерства
соціальної політики України
повідомити місцеві органи виконавчої
влади та місцевого самоврядування про
визнання посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 Серії НОМЕР_1
виданого на ім'я ОСОБА_2 22.12.09, та вкладки
НОМЕР_2 до зазначеного посвідчення
дійсними з моменту видачі на термін
безстроково.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.12.2012 вищевказаний адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача та
скасування рішення від 29.05.2012 Комісії
зі спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, Міністерства соціальної політики
України (протокол № 47) в частині
визначення безпідставною видачу
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 (1)
ОСОБА_2, не підтвердження факту
виконання робіт у зоні відчуження і
вилученню посвідчення з повідомленням
місцевих органів виконавчої влади та
місцевого самоврядування. Зобов'язано
Міністерства соціальної політики
України прийняти рішення про
підтвердження статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС ОСОБА_2 Зобов'язано
Міністерство соціальної політики
України повідомити місцеві органи
виконавчої влади та місцевого
самоврядування про визнання
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 Серії НОМЕР_1 виданого на
ім'я ОСОБА_2 22.12.2009, та вкладки НОМЕР_2 до
зазначеного посвідчення дійсними з
моменту видачі на термін безстроково. В
іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою відмовити у задоволенні позову
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з огляду на
встановлені у суді обставини щодо
безпідставності прийняття
оскаржуваного рішення Комісією зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політики
України та з метою належного захисту
порушеного права позивача, дійшов
висновку про можливість часткового
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправними та скасування
оскаржуваного рішення та зобов'язання
повторно розглянути питання
підтвердження статусу позивача, як
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Що ж стосується позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача прийняти
конкретне рішення про підтвердження
зазначеного статусу, то в даному
випадку суд першої інстанції звертає
увагу на те, що компетенція з приводу
прийняття такого рішення відповідно до
вищезазначених норм діючого
законодавства належить саме
відповідачу і суд не може перебрати її
на себе. Проте суд першої інстанції
вважає вищезазначений спосіб захисту
порушених прав позивача належним та
достатнім, так як відповідачем має бути
здійснений повторний розгляд питання
підтвердження статусу позивача саме з
урахуванням вищенаведених висновків
суду, які, в разі набрання даного
рішення законної силу, будуть
обов'язковими для врахування під час
винесення нового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
08.02.1999 ОСОБА_2 було видано посвідчення
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
серії НОМЕР_3 та вкладку НОМЕР_4 до
зазначеного посвідчення громадянина,
який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
безстроковий строк.

22.12.2012 позивач отримав дублікат
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1 серії НОМЕР_1 та вкладку
НОМЕР_2 до зазначеного посвідчення у
зв'язку із псуванням раніше отриманого
посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_3 та
вкладку НОМЕР_4 згідно п.11 «Порядку
видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» затвердженого постановою
КМУ № 51 від 20.01.1997.

Листом № 1094/6-П від 26.07.2012 Управлінням
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м.Києва
повідомило ОСОБА_2, що відповідно до
рішення Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, Міністерства
соціальної політики України (протокол
№ 47 від 29.05.2012) визнано безпідставною
видачу посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
зв'язку з чим виникла переплата пенсії
за період з 01.03.1998 по 31.07.2012 в сумі 38 450,09
грн.

21.08.2012 позивач звернувся до МСО України
щодо перегляду справи позивача на
засіданні Комісії про скасування
рішення від 29.05.2012 та підтвердження
ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Листом від 17.09.2012 за № 2033/20/132-12
відповідач повідомив ОСОБА_2, що справу
було розглянуто Комісією 29.05.2012
(протокол № 47) та прийнято рішення щодо
безпідставності видачі посвідчення
учасника ліквідації аварії на ЧАЕС
категорії 3 (1), оскільки не підтверджено
факт виконання робіт у зоні відчуження,
оскільки роботи виконувались у с. Новий
Мир, яке знаходиться за межами зони
відчуження.

Зідно зі ст. 10 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1999 №
796-XII (далі - Закон № 796-XII), учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС вважаються
громадяни, які безпосередньо брали
участь у будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно
від кількості робочих днів, а у 1988-1990
роках - не менше 30 календарних днів, у
тому числі проведенні евакуації людей
і майна з цієї зони, а також тимчасово
направлені або відряджені у зазначені
строки для виконання робіт у зоні
відчуження, включаючи
військовослужбовців, працівники
державних, громадських, інших
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві. Перелік цих
пунктів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.п. 5, 10, 12 Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 січня 1997 року №
51, учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які
працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986
року до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5
календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у
1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних
днів, на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або на їх будівництві - не менше
14 календарних днів у 1986 році,
віднесеним до категорії 3, видаються
посвідчення зеленого кольору, серія А.
При цьому у посвідченні на правій
стороні по діагоналі зліва направо
ставиться штамп фарбою червоного
кольору "Перереєстровано" і на вільному
місці виконується запис про дату
перереєстрації. Починаючи з 01 жовтня 1998
року зазначене посвідчення без такого
штампу вважається недійсним.

Спірні питання щодо визначення статусу
осіб, які брали участь у проведенні
робіт з евакуації людей і майна із зони
відчуження, розглядаються комісіями
при Київській і Житомирській
облдержадміністраціях на підставі
відповідних письмових підтверджень,
виданих керівниками підприємств,
організацій та установ, які направляли
цих осіб на роботу до зони відчуження,
або керівниками місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування за місцем виконання
робіт.

Спірні питання щодо визначення статусу
осіб, евакуйованих із зони відчуження в
1986 році, розглядаються відповідними
комісіями Київської і Житомирської
облдержадміністрацій на підставі
довідок та інших документів, що
засвідчують факт перебування в
населеному пункті, віднесеному до зони
відчуження, виданих місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування.

Спірні питання визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці,
до складу якої, крім спеціалістів
зазначеного Міністерства включаються
спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту,
Міноборони, Держкомгідромету та
Київської облдержадміністрації за
поданням Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Рішення зазначених комісій є підставою
для видачі посвідчень відповідної
категорії.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5, посвідчення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС може видаватись на
підставі рішення суду про встановлення
факту безпосередньої участі в
будь-яких роботах за певний період
(визначений законодавством), пов'язаних
з усуненням самої аварії, її наслідків
у зоні відчуження, в тому числі в
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також у роботах на діючих
пунктах санітарної обробки людей і
дезактивації техніки. Інші питання
визначення статусу осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, вирішуються на підставі
відповідних документів, а спірні
питання розв'язуються комісіями при
виконкомах Київської і Житомирської
обласних Рад народних депутатів і при
Міністерстві у справах захисту
населення від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону, залежно
від ландшафтних та геохімічних
особливостей ґрунтів, міри перевищення
природного доаварійного рівня
накопичення радіонуклідів у
навколишньому середовищі, пов'язаних з
ними ступенів можливого негативного
впливу на здоров'я населення, вимог
щодо здійснення радіаційного захисту
населення та інших соціальних заходів,
з урахуванням загальних виробничих і
соціально-побутових відносин,
територія, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є: зона відчуження - це
територія, з якої проведено евакуацію
населення в 1986 році; зона гарантованого
добровільного відселення - це
територія з щільністю забруднення
ґрунту понад доаварійний рівень
ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км,
або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або
плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де
розрахункова ефективна еквівалентна
доза опромінення людини з урахуванням
коефіцієнтів міграції радіонуклідів у
рослини та інших факторів може
перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад
дозу, яку вона одержувала у доаварійний
період.

Перелік населених пунктів, віднесених
до зон радіоактивного забруднення
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визначений постановою Кабінету
Міністрів України від 23 липня 1991 року №
106 "Про організацію виконання постанов
Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів
Української РСР "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи"
(також далі за текстом - Постанова № 106).

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною фінансовою інспекцією
України проведено ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м.Києва за період з 01.01.2009 по 01.12.2011.

Листом за № 26-071-13-15/3659 від 19.03.2012
Державна фінансова інспекція України
повідомила Комісію про виявлені
розбіжності в документах, що
знаходяться в особових справах
громадян-учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які
перебувають на обліку в УПФУ в
Святошинському районі м.Києва та
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної в м.Києві державної
адміністрації.

З особової справи позивача, яка
міститься в Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної в м.Києві
державної адміністрації було виявлене
маршрутне направлення ТОВ «ПМК-1» про
здійснення ним маршруту:
Київ-Іванків-Бобер-Поліське-Марянівка-
Діброва-Варовичі-Новий мир, з
відображенням харчування в с.Варовичі 6
разів, наказ № 134 від 01.10.1987 про його
проживання та роботу в с.Новий мир з
14.10.1987 по 12.11.1987.

Відповідно до Постанови УРСР № 106 від
23.07.1991 с.Варовичі Поліського району
Київської області віднесено до зони
відчуження, а с. Новий мир цього ж
району до зони безумовного
(обов'язкового) відселення.

Звіркою встановлено, що факт
перебування громадянина ОСОБА_2 в зоні
відчуження встановлено рішенням
Ленінградського районного суду м.Києва
від 17.05.1993 у справі № 2-1652-1993 р.

Проте, Комісія протоколом № 222 від
19.08.1998 постановила видачу посвідчення
2А категорії безпідставною, так як
проїзд через зону відчуження не є
роботою у зоні відчуження.

Згодом, Комісією, протоколом № 303 від
12.01.1999 було присвоєно ОСОБА_2 3А
категорію - приймав участь у роботах в
с.Варовичі не менше одного
календарного дня 1987 року та відповідно
відмінено попереднє рішення Комісії
від 19.08.1998 № 222.

Листом від 08.06.2012 № 464/20/112-12 МСП України
повідомило, що особові справи громадян
розглянуті на засіданні Комісії, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та надіслано протоколи
засідання Комісії.

Як вбачається з витягу з протоколу № 47
засідання комісії відповідача, було
визнано безпідставною видачу ОСОБА_2
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 (1)
у зв'язку з тим, що останнім не було
підтверджено факт виконання робіт у
зоні відчуження, оскільки с.Новий Мир
відноситься до зони безумовного
(обов'язкового) відселення, тобто за
межами зони відчуження.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що рішенням
Ленінградського районного суду м.Києва
від 17.05.1993 № 2-1652-1993 та додатковим
рішенням Ленінградського районного
суду м.Києва від 10.06.1993 встановлено, що
ОСОБА_2 виконував роботи пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС з
14.10.1987 по 16.11.1987. При цьому додатковим
рішенням від 10.06.1993 зазначено, що
маршрут слідування під час виконання
таких робіт проходив в населених
пунктах зокрема Варовичі, які на
сьогоднішній день відносяться до зони
відчуження. Факт перебування ОСОБА_2
підтверджується і випискою з Наказу №
134 від 01.10.1987. Відповідно до постанови
КМУ № 106 с. Варовичі віднесене до зони
відчудження.

Додатково до цього суд зазначає, що
згідно маршрута слідувания,
підписаному ст. інспектором ОК ТОВ
«ПМК-1» дійсно позивач проживав та
виконував роботи без вихідних в с.
Новий Мир, проте сам маршрут слідування
в пункт харчування проходив через с.
Воровичи, де також знаходився пункт
дезактивації. Протягом дня машина з
робітниками проїзжала через с.
Варовичи - 6 разів, кожного разу
проходячи пункт дезактивації. Сумарний
час знаходження Позивача в с. Варовичи
з 14.10.1987 по 12.11.1987 склав 51 годину, тобто
більш ніж дві доби.

З огляду на надані докази у їх
сукупності, з урахуванням того, що
відомості, відображені у зазначених
письмових доказах, не є суперечливими з
огляду на специфіку діяльності
позивача, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку про те, що не можна не включати
до загального періоду виконання робіт
по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи час,
проведений позивачем під час
слідування до пункту харчування. Як
вірно зазначено судом першої інстанції
забезпечення харчуванням було
невід'ємною складовою та умовою
виконання позивачем вищезазначених
робіт. Так як зазначений пункт
харчування був централізованим та
єдиним джерелом харчування для
робітників в тому числі позивача, та у
них не було можливості обирати
альтернативне місце харчування на свій
власний розсуд, немає підстав
розрізняти та відокремлювати проїзд
через зону відчудження з метою
отримання такого харчування в рамках
виконання обов'язкових робіт на
прилеглих до зони відчудження
територіях від самого поняття роботи в
зоні відчудження. Такий висновок
слідує з того, що кількість загального
випромінювання отриманого особою не
залежить від того отримував він його
під час проїзду з метою отримання
харчування чи під час безпосереднього
виконання робіт, а залежить насамперед
від загального часу знаходження під
його впливом.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду про задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними дії відповідача та
скасування рішення від 29.05.2012 Комісії
зі спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, Міністерства соціальної політики
України (протокол № 47) в частині
визначення безпідставною видачу
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 (1)
ОСОБА_2, не підтвердження факту
виконання робіт у зоні відчуження і
вилученню посвідчення з повідомленням
місцевих органів виконавчої влади та
місцевого самоврядування, зобов'язання
Міністерства соціальної політики
України прийняти рішення про
підтвердження статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС ОСОБА_2,
зобов'язання Міністерства соціальної
політики України повідомити місцеві
органи виконавчої влади та місцевого
самоврядування про визнання
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 Серії НОМЕР_1 виданого на
ім'я ОСОБА_2 22.12.2009, та вкладки НОМЕР_2 до
зазначеного посвідчення дійсними з
моменту видачі на термін безстроково.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
соціальної політики України - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.12.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 01.04.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.