Справа № К/9991/15015/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/15015/12

К/9991/16137/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Блажівської
Н.Є.,

Усенко Є.А.,

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представника Генеральної
прокуратури України - Гудзя О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на постанову Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 17 жовтня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Маріупольської
міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про
скасування рішення та
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Маріупольської міської ради, треті
особи: ОСОБА_4, прокурор м. Маріуполя
Донецької області,

про визнання дій та рішення
незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Маріупольської міської ради (далі -
Міська рада) про визнання незаконним та
скасування рішення Міської ради №5/29-5171
від 3.03.2009 року (далі - Рішення №5/29-5171)
яким за протестом прокурора було
скасоване рішення Міської ради №5/28-4988
від 27.01.2009 року (далі - Рішення №5/28-4988)
щодо затвердження матеріалів
попереднього узгодження міста
розташування земельної ділянки та
дозволу розробки проекту землеустрою з
відводу цієї земельної ділянки ОСОБА_5
для експлуатації та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд на АДРЕСА_1, а також
скасування рішення Міської ради №5/17-3248
від 25.12.2007 року (далі - Рішення №5/17-3248) в
частині передачі в приватну власність
ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 85
кв.м., на АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначила, що
Міська рада не мала підстав для
скасування Рішення №5/48-4988, оскільки
проект землеустрою з відводу земельної
ділянки ОСОБА_5 для експлуатації та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд на
АДРЕСА_1 був узгоджений відповідними
службами.

Спірна земельна ділянка, площею 85 кв.м.,
прилягає до її земельної ділянки.

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з адміністративним позовом про
зобов'язання Міської ради внести зміни
до п. 1.1.25 Рішення №5/17-3248, змінивши
прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», для
використання технічної документації
від її імені на підставі успадкованих
прав, визнання незаконним Рішення
Міської ради №5/25-4566 від 4.11.2008 року,
визнання за нею права власності на
земельні ділянки, площею 179 кв.м. та 85
кв.м., визнання дії Міської ради щодо
прийняття Рішення №5/48-4988 незаконними
та зобов'язання її затвердити надані
клопотання від 5.12.2008 року щодо
узгодження місця розташування
земельної ділянки, дозволу на розробку
проекту землеустрою з відводу
земельної ділянки та надання їй у
власність спірних земельних ділянок,
розташованих на АДРЕСА_2, визнання дій
комісії з вибору земельних ділянок
Міської ради протиправними,
зобов'язання Міської ради відмовити
ОСОБА_5 та його спадкоємцям у
затвердженні матеріалів попереднього
узгодження місця розташування
земельної ділянки, дозволу на розробку
проекту землеустрою з відводу та
надання у власність земельної ділянки,
площею 0,0400 га, на АДРЕСА_1.

17 жовтня 2011 року постановою Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 лютого 2012
року, у задоволенні позовів відмовлено.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися із
касаційними скаргами з вимогою
скасування постанови Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області та ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нового рішення про
задоволення їх позовів, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, згідно листа
Приморської районної ради народних
депутатів м. Жданова від 15.06.1981 року
земельна ділянка, площею 496 кв.м., яка
розташована на АДРЕСА_3, після знесення
будинку була розподілена між чотирма
особами та дозволена для використання
під городи без будівництва: ОСОБА_5 - 209
кв.м., ОСОБА_7 - 80 кв.м., ОСОБА_8 - 60 кв.м.,
ОСОБА_9 - 147 кв.м.. Після смерті ОСОБА_7,
ОСОБА_3 успадкувала його зазначений
будинок.

17 липня 1996 року виконкомом
Маріупольської міської ради народних
депутатів прийняте рішення №198/2
відповідно до якого ОСОБА_3 була надана
земельна ділянка, площею 0,0085га, на
АДРЕСА_3 у тимчасове користування
строком на 3 роки під огородництво без
права будівництва капітальних споруд
та посадки дерев.

29 березня 2007 року ОСОБА_3 надала Міській
раді заяву щодо надання їй у власність
земельних ділянок, площею 0,0085 га. та 0,0179
га., на АДРЕСА_2 для обслуговування
житлового будинку.

25 грудня 2007 року за результатами
розгляду зазначеної заяви Міська рада
прийняла рішення № 5/17-3248 відповідно до
п.1.1.25. якого ОСОБА_3 були надані у
власність зазначені земельні ділянки,
а згідно з п.2.1 даного рішення
зобов'язано її протягом 2 місяців після
прийняття рішення звернутися до
Маріупольського міського управляння
земельних ресурсів для оформлення
заяви для виготовлення
правовстановлюючого документу на дані
земельні ділянки.

Від землевпорядної організації ТОВ
«ПЄФ Землі Приазов'я» надійшла
інформація, що 25.02.2008 року до них
звернулася ОСОБА_3 із заявою щодо
зупинення приватизації зазначених
земельних ділянок, у зв'язку зі смертю
ОСОБА_3

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на час прийняття
Рішення №5/17-3248 ОСОБА_3 померла.

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

4 листопада 2008 року Міська рада
прийняла рішення №5/25-4566 щодо
скасування п.1.1.25 Рішення №5/17-3248 від
25.12.2007 року у зв'язку зі смертю ОСОБА_3

11 квітня 2008 року ОСОБА_5 звернувся до
Міської ради із заявою щодо узгодження
місця розташування житлового будинку,
господарських споруд на земельній
ділянці, площею 400 м.кв., та площею 85
кв.м., на АДРЕСА_1.

5 грудня 2008 року ОСОБА_3 звернулася до
Міської ради із заявою щодо узгодження
місця розташування житлового будинку і
господарських споруд на земельній
ділянці, площею 264 м.кв., на АДРЕСА_3.

27 січня 2009 року за результатами
розгляду зазначених заяв Міська рада
прийняла Рішення № 5/28-4988 щодо
затвердження ОСОБА_5 матеріалів
попереднього узгодження місця
розташування і дозволу розробки
проекту землеустрою з відводу
земельної ділянки, приблизною площею
0,0400 га., на АДРЕСА_1 для експлуатації та
обслуговування житлового будинку, а
ОСОБА_3 затверджені матеріали
попереднього узгодження місця
розташування і дозволу розробки
проекту землеустрою з відводу
земельної ділянки, приблизною площею
0,0179 га., на АДРЕСА_2 для експлуатації та
обслуговування житлового будинку.

5 лютого 2009 року прокурором м. Маріуполя
на Рішення №5/28-4988 від 27.01.2009 року був
внесений протест з тих підстав, що
рішенням виконавчого комітету
Маріупольської міської ради народних
депутатів №198/2 від 17.07.1996 року спірна
земельна ділянка була надана в
користування під город ОСОБА_3

3 березня 2009 року Міська рада прийняла
Рішення № 5/29-5171 щодо задоволення
протесту прокурора м. Маріуполя і
Рішення № 5/28-4988 від 27.01.2009 року
скасоване.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що ОСОБА_3 не
набула права власності на зазначені
земельні ділянки на АДРЕСА_2 та на
АДРЕСА_3 і ОСОБА_3 не могла використати
право на успадкування спірних
земельних ділянок.

Крім того, оскаржуване Рішення №5/28-4988
від 27.01.2009 року приймалося відносно
ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а данні
правовідносини не передбачають
правонаступництва у разі смерті особи,
відносно якої приймалося рішення.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Підстав для скасування судових рішень
першої та апеляційної інстанцій з
мотивів, викладених в касаційних
скаргах, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
жовтня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.