Справа № 2а-1056/10/1616
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/25295/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
р. у справі № 2а-1056/10/1616 за позовом
ОСОБА_1 до Семисотської сільської ради
Ленінського району АР Крим, третя особа
- ОСОБА_2 про визнання дій
протиправними, скасування рішення і
свідоцтва, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Семисотської сільської ради
Ленінського району Автономної
республіки Крим, третя особа - ОСОБА_2, в
якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати
Рішення Семисотської сільської Ради
Ленінського району Автономної
республіки Крим частково, а саме: пункт
2.2 "Про надання дозволу громадянину
ОСОБА_2 на оформлення права власності
на житловий будинок розташований за
адресою АДРЕСА_1";

- визнати протиправними дії
Семисотської сільської Ради
Ленінського району Автономної
республіки Крим при виданні Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 10.07.2008 року на бланку серії CAB № 432413
видане ОСОБА_2 на будинок в частці 1/1;

- скасувати "Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 10.07.2008
року на бланку серії CAB № 432413 видане
ОСОБА_2 на будинок в частці 1/1" - на майно,
якого не було.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтава від 08.11.2010р. зазначений позов
задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.04.2013 р.
рішення суду першої інстанції
скасовано, прийнято нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати, залишивши в силі рішення
суду першої інстанції. Касаційна
скарга мотивована невірним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи на
предмет повноти та всебічності
дослідження обставин, обґрунтованості
застосуванням норм матеріального та
процесуального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
знаходить підстав до її задоволення з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходяться
в АДРЕСА_1 з 13.03.2007 року.

До цього моменту суміжний
землекористувач ОСОБА_2, демонтував
свій будинок, а з липня 2008 року по
вересень 2010 року побудував новий
двоповерховий будинок без належних
дозволів і з порушенням будівельних
норм, посилаючись на те, що право
власності на будинок оформлено ним
відповідно до Рішення Семисотської
сільської Ради Ленінського району
Автономної республіки Крим від 02.03.2007
року, на підставі якого видано
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 10.07.2008 року.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
неправомірності оскаржуваних дій та
рішення відповідача.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення та дії відповідача
щодо видачі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно не
вплинули на права та інтереси позивача,
у зв'язку з чим підстав для задоволення
позовних вимог немає.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За змістом ч.8 ст.3 КАС України позивачем
в адміністративній справі є особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов.

За приписами ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм КАС України,
апеляційний суд обґрунтовано зазначив,
що особа, яка звертається до
адміністративного суду з позовом має
довести наявність порушення
оскаржуваним рішенням суб'єкту владних
повноважень саме її прав та інтересів у
сфері публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

Судами встановлено, що свідоцтво про
право власності на новозбудований
ОСОБА_2 будинок або дозвіл на його
будівництво не видавався. Дії ОСОБА_2
щодо побудови з липня 2008 року нового
будинку не пов'язані з прийняттям
Семисотською сільською радою рішення
від 02.03.2007р. та видачею Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
10.07.2008р., оскільки будинок, на який
зазначене Свідоцтво видане - був
демонтований.

Як вказував ОСОБА_1, із початком
будівництва ОСОБА_2 нового будинку,
тобто з липня 2008 року, почали виникати
порушення прав позивача, як суміжного
землекористувача.

Оцінюючи наведені доводи та підстави
звернення позивача до суду, суд
апеляційної інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
оскаржувані рішення та дії відповідача
щодо видачі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно
безпосередньо не зачіпають права та
інтереси позивача.

Судом апеляційної інстанції
обґрунтовано взято до уваги те, що
рішення Семисотської сільської ради
Ленінського району Автономної
Республіки Крим від 02.03.2007р. прийняте до
придбання ОСОБА_1 суміжного з ОСОБА_2
будинку. На момент прийняття рішення
від 02.03.2007р. позивач не мав прав на
будинок за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з
чим його права цим рішенням не могли
бути порушені.

Таким чином, рішення апеляційного суду
про відмову у задоволенні позову
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні усіх обставин справи в їх
сукупності. Судом вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
р. у справі № 2а-1056/10/1616 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: