Справа № 803/2304/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 15315/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Ковельської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013 року
у справі за позовом приватного
підприємства "Комерційні
бізнес-мережі" до Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н
О В И В:

Приватне підприємство "Комерційні
бізнес-мережі" (далі - ПП "Комерційні
бізнес-мережі", позивач) звернулося в
суд із позовом до Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Ковельська ОДПІ, відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 09.08.2013 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
№ від 09.08.2013 року та № від
09.08.2013 року.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач не довів
правомірності донарахування позивачу
згідно податкових повідомлень-рішень
від 09.08.2013 року № та № сум
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток
приватних підприємств, а також
застосування штрафних санкцій, у
зв'язку із чим рішення Ковельської ОДПІ
є необґрунтованими, прийнятими без
урахування усіх обставин, що мають
значення для його прийняття.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову суду скасувати, та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. Як на доводи апеляційної
скарги покликається на те, що
контрагентом позивача ТОВ
«Інвесттрейд» не представлено
первинних документів, які
підтверджують факт здійснення
фінансово-господарських операцій та не
підтверджено дані, наведені в
деклараціях з податку на додану
вартість про обсяги поставок та
придбання, податкові зобов»язання та
податковий кредит.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, суд
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПП "Комерційні бізнес-мережі" 05.05.2009
року зареєстроване Ковельською
районною державною адміністрацією
Волинської області як юридична особа,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
(а.с.70) та довідкою АБ №671617 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.71). Довідкою
про взяття на облік платника податків
від 06.05.2009 року №54 (а.с.72) та свідоцтвом
№100226843 про реєстрацію платника податку
на додану вартість (а.с.73) встановлено,
що позивач взятий на облік в органах
державної податкової служби з 06.05.2009
року за №764 та є платником податку на
додану вартість з 18.05.2009 року.

З 08.07.2013 року по 12.07.2013 року Ковельською
ОДПІ проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ПП
"Комерційні бізнес-мережі" з питань
дотримання податкового законодавства
при здійсненні
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ "Інвесттрейд" за липень 2010 року,
про що складено акт №91/22-36522929 від 19.07.2013
року (а.с.8-13). У висновках акту перевірки
зазначено, що перевіркою встановлено
порушення ПП "Комерційні бізнес-мережі"
вимог п.п. 7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого занижено
податок на додану вартість за липень 2010
року на суму 5166,67 грн. та п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", в результаті
чого занижено податок на прибуток за 2010
рік, в тому числі за три квартали 2010
року на 6548,00 грн. Податковим органом
зроблено висновок про те, що
господарська операція купівлі-продажу
цукру між ПП "Комерційні бізнес-мережі"
та ТзОВ "Інвесттрейд" на загальну суму
31000,00 грн., в тому числі ПДВ 5166,67 грн.,
реально не відбулася, оскільки з
наданої для перевірки
товарно-транспортної накладної від
15.07.2010 року №002853 неможливо підтвердити
факт одержання позивачем у ТзОВ
"Інвесттрейд" товару (цукру) в кількості
4,0 т.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2013 року
№ (а.с.31), згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем в розмірі 5166,67 грн. та
1291,67 грн. - за штрафними санкціями. Також
було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2013 року
№ (а.с.32), згідно з яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
6548,00 грн. та 1637,00 грн. - за штрафними
санкціями.

Судом також встановлено, що на підставі
усної домовленості між ПП "Комерційні
бізнес-мережі" та ТзОВ "Інвесттрейд",
оформленої видатковою накладною №1447
від 15 липня 2010 року (а.с.33), податковою
накладною №1447 від 15 липня 2010 року (а.с.34)
ТзОВ "Інвесттрейд" продав, а позивач
придбав товар "Цукор білий в мішках п/п"
в кількості 4 тонни, вартістю 31000,00 грн.,
в тому числі ПДВ - 5166,67 грн. Факт оплати
підтверджується копією платіжного
доручення №270 від 14.07.2010 року (а.с.37).

Відповідно до умов рахунку на оплату
№430 від 14.07.2010 року (а.с.36), товар
відпускається за фактом надходження
коштів на р/р постачальника,
самовивозом, за наявності довіреності
та паспорта.

Поставка цукру здійснювалася ПП
"Юкон-Логістик" на підставі договору
про надання послуг від 01.07.2009 року між
ПП "Юкон-Логістик" та ПП "Комерційні
бізнес-мережі", де співвиконавцем цього
договору є ТзОВ "Юкон-Продтрейд" (а.с.44).
Факт поставки товару підтверджується
подорожнім листом №102 вантажного
автомобіля від 15-16.07.2010 року (а.с.38),
товарно-транспортною накладною №002853
від 15.07.2010 року (а.с.35). Транспортування
товару здійснювалося вантажним
автомобілем ГАЗ-3309, держаний номер
АС1060АХ.

Як зазначено в акті перевірки №91/22-36522929
від 19.07.2013 року, дана господарська
операція відображена позивачем в
бухгалтерському обліку, а саме: рахунку
281 "Товари на складі", рахунку 631
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" та рахунку 641
"Розрахунки за податками".

Згідно з податковим обліком ПП
"Комерційні бізнес-мережі" сума податку
на додану вартість по податковій
накладній від 15.07.2010 року №1447,
отриманої від ТзОВ "Інвесттрейд",
включена до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за липень
2010 року та відповідно до складу
податкового кредиту за липень 2010 року в
сумі 5166,67 грн.

Вартість придбаного цукру в розмірі
25833,33 грн. включена до валових витрат за
ІІІ-й квартал 2010 року та відображена у
податковій декларації з податку на
прибуток за три квартали 2010 року та
відповідно за 2010 рік у складі витрат на
придбання товарів (робіт, послуг).

Погоджуючись з висновками суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає, що
відображенню у податковій звітності
підлягає лише та господарська
операція, яка фактично відбулась, а не
та, зміст якої лише відображений на
первинних документах, відповідно тоді
така господарська операція, яка
фактично відбулась і створює
відповідні податкові наслідки для
платника шляхом формування ним складу
податкового кредиту та валових витрат.
Тому господарська операція, яка
фактично не відбулась є нікчемною
(безтоварною), оскільки не спрямована
на реальне настання правових
наслідків, а спрямована лише на
формування платником податкового
кредиту та валових витрат у зв'язку із
відображенням її змісту у первинних
документах.

Не можуть належати до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку. А надання
податковому органу всіх належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання бюджетного
відшкодування є підставою для його
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарських
операцій.

Позивачем надано до перевірки
видаткові накладні, податкові
накладні, платіжні доручення,
товарно-транспортні накладні тощо, які
свідчать про підставність виникнення
цивільних прав та обов'язків, а також
про фактичне здійснення господарських
операцій між ПП "Комерційні
бізнес-мережі" та його контрагентом
ТзОВ «Інвесттрейд», та є достатніми
доказами на підтвердження здійснення
останніх. Вищевказані первинні
документи оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Підстав для
визнання цих документів недійсними
немає.

Визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є подальше
використання товару в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника
податку.

Колегія суддів зазначає, що факт
використання в господарській
діяльності придбаного позивачем цукру
в ТзОВ "Інвесттрейд" підтверджується
його реалізацією ВП "Станція Ковель"
державному територіально-галузевому
об'єднанню "Львівська залізниця" згідно
податкової накладної №2944 від 16.07.2010
року (а.с.41) та видаткової накладної
№К від 16.07.2010 року (а.с.40). Решта
цукру реалізована була кінцевому
споживачу, про свідчать копії касових
чеків (а.с.42).

Згідно з п. 1.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року, господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що господарські операції позивача
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами та
не визнані у встановленому законом
порядку недійсними.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
позивач не може нести відповідальність
за несплату податків своїми
контрагентами та ведення ними
податкового обліку, а також за можливу
недостовірність відомостей про них, за
умови необізнаності щодо неї, як і не
може нести відповідальність за інші
дії контрагента, а тим більше за дії
контрагентів контрагента.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що податкові-повідомлення
рішення № та № від 09.08.2013
року є протиправними, а тому правомірно
скасовані судом першої інстанції.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд.

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013 року
у справі № 803/2304/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
В.П. Сапіга