Справа № 33/549
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 33/549
інстанції: Смирнова Ю.М.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Скапоушенка О.Д., розглянувши у
відкритому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укренерго»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» про
визнання угоди недійсною та стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 року у позові
відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати постанову Господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 року,
оскільки вважає, що судом порушено
норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
травня 2002 року між Товариством
обмеженою відповідальністю
«Укренерго» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» укладено
усну угоду шляхом обміну документами,
за якою перший продає, а останній купує
товари на загальну суму 4761,60 грн.

ТОВ «Укренерго» видано ТОВ «Техмаш»
податкову накладну від 28.05.2002 №182 на
загальну суму 4761,60 грн, в тому числі
податок на додану вартість 793,60 грн.

Оплата поставленого товару здійснена
ТОВ «Техмаш» в безготівковому порядку
шляхом перерахування ТОВ «Укренерго»
коштів на розрахунковий рахунок
останнього, що підтверджується наявною
в справі випискою з банківського
рахунку за 28.05.2002.

Позивач, вважаючи укладену угоду
недійсною, подав позов до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, дійшов висновку, що позивач
своїх вимог не довів, належних та
допустимих доказів на підтвердження
позовних вимог не надав.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 49 ЦК УРСР, якщо угода
укладена з метою, завідомо суперечною
інтересам соціалістичної держави і
суспільства, то при наявності умислу у
обох сторін - в разі виконання угоди
обома сторонами - в доход держави
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання угоди однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею і все
належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. При
наявності ж умислу лише у однієї з
сторін все одержане нею за угодою
повинно бути повернуто другій стороні,
а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується в
доход держави.

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Угода може бути визнана недійсною лише
з підстав і з наслідками, передбаченими
законом.

Необхідними умовами для визнання угоди
недійсною на підставі ст. 49 ЦК УРСР є її
укладення з метою завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства; для
прийняття рішення зі спору необхідно
встановлювати, у чому конкретно
полягала завідомо суперечна інтересам
держави і суспільства мета укладення
угоди, якою із сторін і в якій мірі
виконано угоду, а також вину сторін у
формі умислу.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19.12.2003 року у справі
№2-5375/6 за позовом ОСОБА_3 до TOB
«Укренерго», за участю третьої особи
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
було визнано недійсним з моменту
реєстрації установчі документи TOB
«Укренерго», а саме - протокол №1
загальних зборів товариства від 14.09.2001,
статут товариства від 09.11.2001,
установчий договір товариства від
09.11.2001, свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності юридичної особи TOB
«Укренерго».

Зазначеним судовим рішенням
встановлено, що ОСОБА_3 та його брат
ОСОБА_4, які є засновниками TOB
«Укренерго» відповідно до протоколу №1
загальних зборів учасників товариства,
перебуваючи в тяжкому матеріальному
становищі, на прохання знайомого та за
винагороду надали паспорти та
ідентифікаційні коди. Про створення
товариства не здогадувалися, установчі
документи не підписували, рахунки в
банківських установах не відкривали,
до діяльності товариства відношення не
мали.

Проте рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 19.12.2003 року у
справі №2-5375/6 скасовано. Під час нового
розгляду справи позов ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укренерго», треті
особи: ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва, TOB «Наукова виробнича фірма
«Агросвіт», TOB «Техмаш», TOB «Гранд
Електронік» про визнання недійсним
протоколу загальних зборів,
установчого договору, свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності-юридичної
особи та свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
залишено без розгляду, що
підтверджується ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 17.03.2005 та ухвалою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.07.2005.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що обставини, встановлені
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 19.12.2003 року у справі
№2-5375/6 не можуть бути підставою для
прийняття рішення у даній справі.
Водночас, оскільки позивач жодних
інших доказів на підтвердження
недійсності укладеної угоди не навів,
то підстав вважати недійсною укладену
угоду від 28 травня 2002 року між ТОВ
«Укренерго» та ТОВ «Техмаш», немає.

Посилаючись на ч. 1 ст. 72 КАС України, ДПІ
у Шевченківському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві заявляє, що у зв'язку з тим, що
при залишенні судом позову без
розгляду, повторний розгляд справи по
суті не відбувався, вважати факти,
встановлені судом в рішенні
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.12.2003 у справі №2-5375/6 такими, що не
відповідають дійсним обставинам
справи недоцільно.

Проте, суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким твердженням
апелянта, оскільки брати до уваги суд
має право лише обставини, встановлені
судовим рішенням в цивільній справі,
яке набрало законної сили. А оскільки
таке судове рішення скасоване, то
законних підстав брати до уваги
обставини, встановлені рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.12.2003 року у справі №2-5375/6, немає.

Окрім того, жодних належних та
допустимих доказів на підтвердження
позиції, що спірна угода укладена з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства, при наявності
умислу з боку відповідача, матеріалами
справи не підтверджується.

Таким чином, оскільки судове рішення
ухвалене судом першої інстанції
відповідно до норм матеріального
права, при дотриманні норм
процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Господарського суду міста Києва від
06.02.2014 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений
28.03.2014 року.

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.