Справа № 826/18239/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року 13 год. 17 хв.
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів
Васильченко І.П., Соколовій О.А. при
секретарі судового засідання
Голубничій О.О., розглянувши
адміністративну справу
до Державної виконавчої
третя особа Міністерство охорони
про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Державної виконавчої служби України
(далі - відповідач, ДВСУкраїни), трктя
особа Міністерство охорони здоров'я
України ( далі - третя особа)про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 листопада 2013 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач вважає
протиправними дії Головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
при винесені постанови від 27.08.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження №24888142. Зазначає, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження №24888142 від 27.08.2013 року
прийнята відповідачем з порушенням
норм Закону України «Про виконавче
провадження», а отже є протиправною та
підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти позову
заперечував, підтримавши доводи,
викладені у письмових запереченнях
проти позову, в яких зазначено, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження №24888142 від 27.08.2013 року була
розглянута у відповідності з
положеннями Закону України «Про
виконавче провадження» , а тому
підстави для визнання дій
протиправними та скасування постанови
відсутні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва приходить до наступних
висновків.

14 лютого 2011 року Окружним
адміністративним судом міста Києва
виданий виконавчий лист по
адміністративній справі № 2а-12671/09/2670.

Позивач зазначає, що на підставі
виконавчого листа Окружного
адміністративного суду м. Києва №
2а-12671/09/2670.від 14.02.2011 р. державним
виконавцем була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження
№24888142 про зобов'язання Міністерства
охорони здоров'я України усунути
бездіяльність шляхом надання
обґрунтованої та повної відповіді за
наслідками розгляду та вирішення по
суті скарги від 22 січня 2009 року.

21 березня 2011 року державним виконавцем
було направлено до Міністерства
охорони і здоров'я України вимогу №
6027-25/8 від 21 березня 2011 року, в якій
вимагалось усунути бездіяльність
шляхом надання обґрунтованої та повної
відповіді за наслідками розгляду
скарги та вирішенню по суті скарги.

25 березня 2011 року Міністерство охорони
здоров'я України направило ДВС України
заяву № 14.02 - 04.03, відповідно до якої
просило закінчити виконання
виконавчого провадження № 24888142, у
зв'язку з добровільним виконанням
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2010 року,
та виконання виконавчого листа по
адміністративній справі №2а-12671/09/2670. На
підтвердження виконання Міністерство
охорони здоров'я України додало копію
листа № 7.07-14.02-03/39 від 24.03.2011року.

04.04.2011 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Каращук Катериною Леонідівною
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження №24888142, в
зв'язку із фактичним його виконанням
божником - Міністерством охорони
здоров'я України.

Не погоджуючись з протиправними діями
Відповідача стосовно закінчення
виконання виконавчого провадження
№24888142, Позивачем було подано позов про
визнання протиправною та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження №24888142 від 04.04.2011р.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.06.211р. у справі №2а-5710/11/2670 визнано
протиправною та скасовано постанову
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Каращук Катерини Леонідівни від
04.04.2011р. ВП №24888142 про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2а-
12671/09/2670, виданого Окружного
адміністративного суду м. Києва від
14.02.2011р.

28 травня 2012 року позивачем було
повторно подано виконавчий лист до
виконання в Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України.

31 липня 2012 року Відповідачем
відновлено виконання виконавчого
провадження №24888142.

Листом Міністерства охорони здоров'я
України від 28.03.2013р. за №14.02.- 04/29,
повідомлено Відповідача про те, що в
межах повноважень здійснило всі
необхідні заходи щодо надання
обґрунтованої та повної відповіді за
наслідками розгляду та вирішення по
суті скарги ОСОБА_1 від 22.01.2009 та
відновлення її порушеного права, а тому
відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
просило закінчити виконавче
провадження №24888142 у зв'язку з
фактичним виконанням в повному обсязі
рішення суду, згідно з виконавчим
документом № 2а-12671/09/2670 від 14.02.2011.

06 червня 2013 року зупинено виконання
виконавчого провадження №24888142 так як в
ході примусового виконання вказаного
виконавчого документу, державний
виконавець звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
поданням про зміну способу і порядку
виконання рішення суду по справі №
2а-12671/09/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.06.2013р. у справі
№2а-12671/09/2670 у задоволенні державного
виконавця відмовлено та зазначено, що
боржником - Міністерством охорони
здоров'я України вчинено усі необхідні
дії в межах повноважень щодо виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2010, а
саме щодо виконання позивачу ОСОБА_1
обґрунтованої та повної відповіді за
наслідками розгляду та вирішення по
суті скарги від 22.01.2009. Вищевказана
ухвала набрала законної сили та не була
оскаржена ОСОБА_1 в порядку,
встановленому діючим законодавством.

27 серпня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 24888142
враховуючи фактичне, у повному обсязі
виконання рішення суду.

Вирішуючи спір суд виходить з
наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови
і порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження».

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№ 606-XIV (із змінами: надалі - Закон № 606),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону).

Частиною 1 ст.11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно положень ч. 2 ст. 11 Закону
державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 49 Закону передбачені
обставини, за яких виконавче
провадження підлягає закінченню.

Так, виконавче провадження підлягає
закінченню, зокрема, у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом (п.8 ч.1
ст.49 Закону).

Згідно ч.3 ст. 49 вказаного Закону про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до статті 36 Закону України
«Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання. Питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, встановлення чи зміну
способу і порядку виконання
розглядається судом у встановлений
законом строк. Відповідне рішення може
бути оскаржене у встановленому законом
порядку.

В даному випадку, згідно із
вищезгаданим виконавчим листом суду,
як вже зазначалося, зобов'язано
Міністерства охорони здоров'я України
усунути бездіяльність шляхом надання
обґрунтованої та повної відповіді за
наслідками розгляду та вирішення по
суті скарги від 22 січня 2009 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи в ході примусового виконання
виконавчого документу, державний
виконавець звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
поданням про зміну способу і порядку
виконання рішення суду по справі №
2а-12671/09/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.06.2013р. у справі
№2а-12671/09/2670 у задоволенні державного
виконавця відмовлено та зазначено, що
боржником - Міністерством охорони
здоров'я України вчинено усі необхідні
дії в межах повноважень щодо виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2010, а
саме щодо надання позивачу ОСОБА_1
обґрунтованої та повної відповіді за
наслідками розгляду та вирішення по
суті скарги від 22.01.2009.

Вищевказана ухвала набрала законної
сили та не була оскаржена ОСОБА_1 в
порядку, встановленому діючим
законодавством.

Таким чином, підставою для закінчення
виконавчого провадження, в даному
випадку є фактично повне виконання
рішення суду за виконавчим документом.

Відтак, колегія суддів вважає, що
спірна постанова головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. від 27 серпня
2013 року ВП № 24888142 про закінчення
виконавчого провадження є правомірною
та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г.Вєкуа

Суддя

І.П.Васильченко

Суддя
О.А.
Соколова

Повний текст рішення складено 20.03.2014
року.