Справа № 2а-1207/10
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014р.
Справа № 9104/32228/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Сапіги В.П.,

судді

Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Голови Баранинської
сільської ради Чучки Павла Павловича,
с.Баранинці Ужгородського району
Закарпатської області

на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 01.07.2010р. у справі №2а-1207/10

за позовом Ужгородської міжрайонної
прокуратури, м.Ужгород

до Голови Баранинської сільської ради
Чучки Павла Павловича, с.Баранинці
Ужгородського району Закарпатської
області

про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Ужгородська міжрайонна прокуратура
звернулась до суду з позовом до Голови
Баранинської сільської ради
Ужгородського району Чучки Павла
Павловича про визнання розпорядження
Баранинського сільського голови Чучки
П.П. "Про ОСОБА_2" №84 від 12.11.2008р.
незаконним та його скасування.

01.07.2010р. постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області позовні вимоги задоволено в
повному обсязі.

В процесі розгляду справи суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що позов підлягає до задоволення,
оскільки розпорядження Баранинського
сільського голови Чучки П.П. "Про
ОСОБА_2" №84 від 12.11.2008р., яким знято з
ОСОБА_2 надбавку в розмірі 50% посадового
окладу за складність та напруженість, є
незаконним та таким, що порушує
гарантоване Конституцією України
право на оплату праці, а також не
відповідає пп.2 п.4 наказу МОН України
"Про впорядкування умов оплати праці та
затвердження схем тарифних розрядів
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ".

Не погоджуючись з судовим рішенням
суду першої інстанції, відповідач
звернувся до Львівського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій стверджує, що
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

В обґрунтування заявлених вимог
відповідач звертає увагу апеляційного
суду на те, що судом першої інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, зокрема вказує, що відсутність
представника відповідача та
неможливість подати усі докази та
пояснення суду призвели до ухвалення
неправомірного рішення по справі.

Також апелянт стверджує, що суд першої
інстанції при розгляді справи не
проаналізував фактичні відомості щодо
порушень трудової дисципліни ОСОБА_3, а
мотивація судового рішення
ґрунтується на акті перевірки
№07-02-003/1234 від 18.12.2009р. територіальної
інспекції праці, яка не повно
встановила обставини дотримання
трудового законодавства ОСОБА_3
Відповідач наголошує на тому, що судом
неправильно застосовано норму пп.2 п.4
наказу МОН України "Про впорядкування
умов оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ" та зазначає, що
навіть у випадку скасування
оскаржуваного розпорядження голови
сільради, ОСОБА_3 все одно не зможе
отримати надбавку до зарплати,
оскільки ці кошти не виділено
Баранинською сільською радою.

Крім цього, апеляційна скарга
вмотивована тим, що керівник закладу
ОСОБА_2 порушувала трудову дисципліну -
була відсутня на робочому місці, що
відображено в табелі, не пройшла
підготовку та не отримала посвідчення
по охороні праці, що є грубим
порушенням законодавства про працю,
наслідками якого є значна
відповідальність керівника, в період з
березня 2009р. по жовтень 2009р. під час
проведення в дошкільному закладі
капітального ремонту не виконувала
навіть навантажень, передбачених
посадовим окладом, на її роботу
неодноразово скаржилися батьки дітей,
що відвідують заклад.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову
Ужгородського міськрайонного суду від
01.07.2010р. та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_2 працювала на посаді завідувача
дошкільного навчального закладу села
Довге Поле Ужгородського району.

12.11.2008р. розпорядженням Баранинського
сільського голови Чучки П.П. "Про
ОСОБА_2" №84 було знято з ОСОБА_2 надбавку
в розмірі 50% посадового окладу за
складність та напруженість роботи у
зв'язку з порушенням трудової
дисципліни (а.с.7).

Ужгородською міжрайонною прокуратурою
у зв'язку із розглядом звернення ОСОБА_2
проведено перевірку додержання
посадовими особами Баранинської
сільської ради Ужгородського району
вимог законодавства України про працю,
за результатами якої винесено протест
від 24.12.2009р. №08/6548 вих.№09 на
розпорядження Баранинського
сільського голови "Про ОСОБА_2" №84 від
12.11.2008р. з вимогою скасувати
вищезгадане розпорядження (а.с.14-15).

У відповідь на протест прокурора від
Голови Баранинської сільської ради
Чучки П.П. надійшов лист-повідомлення
№9 від 20.01.2009р. про те, що цей протест
буде винесено на розгляд сесії
Баранинської сільської ради.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України
"Про прокуратуру", вимоги прокурора, які
відповідають чинному законодавству, є
обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки. Невиконання без
поважних причин законних вимог
прокурора тягне за собою передбачену
законом відповідальність.

Доказів виконання вказаного припису чи
його оскарження і скасування у
встановленому законом порядку ні до
суду першої інстанції, ні апеляційному
суду відповідачем надано не було.

Територіальною державною інспекцією
праці у Закарпатській області в Акті
перевірки №07-02-003/1234 від 18.12.2009р.
Баранинської сільської ради з приводу
додержання законодавства про працю
було встановлено, що підтверджуючих
документів щодо фактів несвоєчасного
виконання завдань, погіршення якості
роботи і порушення трудової дисципліни
завідуючою ДНЗ с.Довге Поле ОСОБА_2 не
надано (а.с.10-13).

Натомість встановлено порушення вимог
п.4 ч.2 наказу МОН України №557 від 26.09.2008р.
"Про впорядкування умов оплати праці та
затвердження схем тарифних розрядів
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ",
складено припис №07-02-003/1234-1436 від
18.12.2009р. та відносно голови сільради
Чучки П.П. складено протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.41 КУпАП №07-02-003/1057 від
18.12.2009р.

Відповідно до вимог п.5.3. Порядку
проведення перевірки стану додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що проводиться
посадовими особами Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю та його
територіальних органів №432/7753, рішення
посадових осіб Держнаглядпраці та ТДІП
можуть бути оскаржені в десятиденний
термін у вищої посадової особи
територіальної державної інспекції
праці, а в разі невирішення питання - в
керівництві Держнаглядпраці та в суді
в порядку, встановленому
законодавством. Подання у встановлений
строк скарги зупиняє виконання припису
державного інспектора праці до дати її
розгляду.

Доказів оскарження чи скасування
вищезгаданого акту перевірки у
встановленому законом порядку ні до
суду першої інстанції, ні апеляційному
суду відповідачем надано не було.

Відповідно до вимог ст.147 КЗпП України,
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

За приписами ст.147-1 КЗпП України,
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Відповідно до вимог ст.149 КЗпП України,
до застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Відповідно до вимог п.4 наказу МОН
України "Про впорядкування умов оплати
праці та затвердження схем тарифних
розрядів працівників навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ", встановлено надбавки
працівникам у розмірі до 50 відсотків
посадового окладу (ставки заробітної
плати, тарифної ставки): за високі
досягнення у праці; за виконання
особливо важливої роботи (на строк її
виконання); за складність, напруженість
у роботі.

У разі несвоєчасного виконання
завдань, погіршення якості роботи і
порушення трудової дисципліни
зазначені надбавки скасовуються або
зменшуються.

Однак відповідачем не надано ні до суду
першої інстанції, ні до апеляційного
суду доказів притягнення ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності,
доказів дотримання відповідачем
порядку застосування дисциплінарних
стягнень, що в свою чергу давало б
підстави знімати надбавку в розмірі 50%
посадового окладу за складність та
напруженість роботи ОСОБА_2

Також колегія суддів зазначає, що
відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - посадову особу органу
місцевого самоврядування, який повинен
надати суду всі матеріали, які свідчать
про його правомірні дії.

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що відповідачем не
доведено правомірність дій та
оскаржуваного розпорядження, відтак,
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Таким чином, на підставі наведеного
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для скасування
розпорядження Баранинського
сільського голови Чучки П.П. "Про
ОСОБА_2" №84 від 12.11.2008р.

Колегією суддів не беруться до уваги
посилання відповідача на неможливість
подати до суду доказів на
підтвердження своїх заперечень проти
адміністративного позову, оскільки
представник відповідача був присутній
в засіданні 22.03.2010р., мав можливість
надіслати свої докази поштою, однак не
зробив цього, а докази, долучені до
апеляційної скарги, не спростовують
висновків суду першої інстанції.
Зокрема, додана копія колективного
договору містить лише титульну, 2 та 10
сторінки, а тому не підтверджує
наведених в апеляційній скарзі
заперечень, оскільки з наведених
сторінок договору не можливо зробити
комплексного юридичного аналізу
викладених в ньому нормативних
положень.

Щодо посилань відповідача на долучені
до матеріалів справи копії
розпоряджень голови сільської ради
(а.с.21-27, 29), то варто зазначити, що
розпорядженнями №22, №27, №43, №70
відповідач особисто встановив
працівникам ДНЗ с.Довге Поле повну
тарифну ставку із збереженням повного
робочого дня.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із вимогами ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надавши правову оцінку діям
відповідача стосовно прийняття
оскаржуваного рішення, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, колегія суддів
апеляційного суду повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції, відображеними в постанові
від 01.07.2010р.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не
можуть бути підставами для скасування
правомірного по суті рішення суду
першої інстанції.

За правилами ст.224 КАС України, не може
бути скасоване рішення з мотивів
порушення судом норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги Голови Баранинської сільської
ради Ужгородського району Чучки Павла
Павловича на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 01.07.2010р.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
відтак підстав для скасування такого
рішення не вбачається.

Керуючись вимогами ст.ст.195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Голови
Баранинської сільської ради Чучки
Павла Павловича, с.Баранинці
Ужгородського району Закарпатської
області на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 01.07.2010р. у справі №2а-1207/10 за
позовом Ужгородської міжрайонної
прокуратури, м.Ужгород до Голови
Баранинської сільської ради Чучки
Павла Павловича, с.Баранинці
Ужгородського району Закарпатської
області про скасування розпорядження, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 01.07.2010р. у справі №2а-1207/10 за
позовом Ужгородської міжрайонної
прокуратури, м.Ужгород до Голови
Баранинської сільської ради Чучки
Павла Павловича, с.Баранинці
Ужгородського району Закарпатської
області про скасування розпорядження, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
В.П.
Сапіга

Суддя

Р.Б. Хобор