Справа № 812/926/14
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/926/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Твердохліба Р.С.,

при секретарі: Андріасяні Е.А.,

за участю представників:

позивача - Пугаченко Н.М.
(довіреність від 27.12.2013 б/н),

відповідача - Досєєва Ю.В.
(довіреність від 08.01.2014 № 03/21)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності у розмірі 2802,06 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2014 до Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності у розмірі 2802,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що в період з 01 липня 2013 року
по 31 грудня 2013 року управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області
здійснювало виплату пенсії (у тому
числі витрати на її доставку) по
інвалідності та по втраті годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянам: ОСОБА_3, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві б/н від 25
вересня 1979 року та довідкою МСЕК за
№ 610403 за період з 01 липня 2013 року по
31 грудня 2013 року на загальну суму
555,18 грн.;

ОСОБА_4, що підтверджується актом про
нещасний випадок на виробництві від 22
жовтня 1992 року № 6 та довідкою МСЕК за №
077945 за період з 01 липня 2013 року по
31 грудня 2013 року на загальну суму 746,88
грн.;

ОСОБА_5, що підтверджується актом про
розслідування нещасного випадку по
дорозі з роботи від 11 квітня 1979 року б/н
та довідкою МСЕК за № 084452 за
період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013
року на загальну суму 900,00 грн.;

ОСОБА_6, що підтверджується актом про
розслідування нещасного випадку по
дорозі з роботи від 17 червня 1988 року б/н
та довідкою МСЕК за № 0008513 за період з 01
липня 2013 року по 31 грудня 2013 року на
загальну суму 600,00 грн.;

З посиланням на Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4
та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697, Закони України «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», позивач вважає, що
відповідачем безпідставно відмовлено
у відшкодуванні УПФУ в м. Лисичанську
Луганської області витрат на виплату
та доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання вказаним пенсіонерам на
загальну суму 2802,06 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві та просив
задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав позовні вимоги,
надав заперечення на адміністративний
позов та пояснив, що відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області та управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську підписали акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень-грудень 2013 року.

У зв'язку з виникненням розбіжностей до
акту та списків осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання були складені таблиці
розбіжностей, які не були прийняті
відповідачем до заліку, серед іншого на
суму 2802,06 грн. по ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6.

До відповідача документи, що
підтверджують право цих робітників на
страхові виплати внаслідок нещасного
випадку на виробництві підприємствами
м. Лисичанська не передавались, та самі
громадяни також не звертались до
відділення Фонду для призначення
страхових виплат.

Відповідачем досліджені надані
позивачем документи та встановлено, що
по ОСОБА_3 надана копія акту яка знята з
копії, а копія, яка знаходиться у справі
не засвідчена належним чином. Копія
акту про нещасний випадок за формою Н-1
не є документом, який дає право на
призначення страхових виплат. В акті
відсутні підписи керівника
підприємства, членів комісії з
розслідування нещасного випадку та
відсутній його номер. В пункті 15
«причини нещасного випадку»
встановлено, що ОСОБА_3 без відома
майстра для особистих потреб намагався
обробити на фуговочному верстаті
заготовку весла для надувного човна.
Відповідно до пункту 6 Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від
20 травня 1966 року, яке діяло на момент
нещасного випадку, цей нещасний
випадок не пов'язаний з виробництвом.

По ОСОБА_4 надана копія акта, яка знята з
копії, а копія, яка знаходиться у справі
не засвідчена належним чином. Копія
акту про нещасний випадок за формою Н-1
не є документом, який дає право на
призначення страхових виплат. В акті
відсутні підписи керівника
підприємства, членів комісії з
розслідування нещасного випадку,
відсутня печатка підприємства,
відсутнє кодування, внаслідок чого
даний акт не відповідає вимогам
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії
ЦРПС від 17 серпня 1989 року.

По ОСОБА_5 надана копія акта
розслідування нещасного випадку, який
трапився по дорозі з роботи б/н від 11
квітня 1979 року. Відповідно до пункту 2
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії
ВЦРПС від 20 травня 1966 року
розслідуванню підлягають нещасні
випадки, якщо вони відбулись: а) на
території організації; б) поза
територією організації при виконанні
роботи із завдання організації (на
комунікаціях тепло- і електромережі,
зв'язки, на ремонтних роботах житлового
фонду організації і т.д.), а також з
робітниками та службовцями, які
доставляються на місце роботи й з
роботи на транспорті, наданому
організацією.

Відповідно до вимог зазначеного
Положення, нещасний випадок, який
стався з ОСОБА_5 не є страховим,
оскільки він їхав на власному
транспорті. Також бланк акта не
відповідає вимогам цього Положення.

По ОСОБА_6 надана копія акта
розслідування нещасного випадку, який
трапився по дорозі з роботи б/н від 16
червня 1988 року. Відповідно до пункту 1.2
Положення про розслідування та обік
нещасних випадків на виробництві,
професійних захворювань і аварій на
підприємствах, установах і
організаціях», затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від 13 серпня
1982 року № 11 розслідуванню й обліку
підлягають нещасні випадки, які
сталися на території підприємства,
поза територією підприємства при
виконанні потерпілим трудових
обов'язків, завдання адміністрації
підприємства, керівника робіт
(бригадира, майстра, начальника зміни,
ділянки і т.д.), а також при проходженні
на наданому підприємством транспорті
на роботу або з роботи.

Відповідно до вимог зазначеного
Положення, нещасний випадок, який
стався з ОСОБА_6 не є страховим,
оскільки він їхав на обідню перерву на
власному транспорті (велосипеді). Також
бланк акта не відповідає вимогам цього
Положення.

Враховуючи встановлені порушення
відповідач не може прийняти документи,
якими підтверджується право
потерпілого на пенсію, як належні для
призначення пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, у зв'язку із чим у
відповідача не має правових підстав
для прийняття до взаємозаліку і
відшкодування УПФУ витрат по виплаті
та доставці пенсій вищевказаним
особам.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи викладені в
запереченнях, надав пояснення,
аналогічні викладеному та просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, заперечення на
адміністративний позов та додані до
нього документи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог статей 69-72
Кодексу адміністративного судочинства
України, приходить до наступного.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську за період з 01 липня 2013 року
по 31 грудня 2013 року помісячно складено
списки осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії в
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, копії яких подано до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську.

До вказаних списків включено також
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якому
у період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013
року виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Витрати УПФУ в м. Лисичанську з виплати
ОСОБА_4 пенсії по інвалідності 3 групи
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з липня 2013 року
грудень 2013 року складають: основну суму
пенсії - 5419,00 грн., поштовий збір - 42,80
грн., сума до стягнення ФСС - 741,00 грн.,
поштовий збір 5,88 грн.; ОСОБА_5 складають:
основну суму пенсії - 5419,00 грн., сума до
стягнення ФСС - 900,00 грн.; ОСОБА_6 за
період липень-жовтень 2013 року
складають: основну суму пенсії - 3576,00
грн., сума до стягнення ФСС - 600,00 грн.;
ОСОБА_3 складають: основну суму пенсії -
5419,00 грн., поштовий збір - 42,80 грн., сума
до стягнення ФСС - 550,80 грн., поштовий
збір 4,38 грн. (а.с. 56).

Вищевказані виплати увійшли до актів
щомісячної звірки витрат по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с. 19, 21, 23, 25, 27, 29).

Акти разом зі списками осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання направлялися позивачем
до ВВДФССНВВПЗ України в м.
Лисичанську для погодження.

Разом з тим, відповідачем суми витрат
УПФУ в м. Лисичанську на виплату ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пенсії по
інвалідності 3 групи внаслідок
нещасного випадку на виробництві до
відшкодування не прийняті, про що
зазначено у таблицях розбіжностей до
довідок про відшкодування ВВДФССНВВПЗ
України в м. Лисичанську витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с. 20, 22, 24, 26,
28, 30).

Дослідженням таблиць розбіжностей
встановлено, що ВВДФССНВВПЗ України в
м. Лисичанську до відшкодування
не прийнято витрати на виплату ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пенсії по
інвалідності 3 групи внаслідок
нещасного випадку на виробництві, а
саме:

- по ОСОБА_3 надана копія акту яка знята
з копії, а копія, яка знаходиться у
справі не засвідчена належним чином.
Копія акту про нещасний випадок за
формою Н-1 не є документом, який дає
право на призначення страхових виплат.
В акті відсутні підписи керівника
підприємства, членів комісії з
розслідування нещасного випадку та
відсутній його номер. В пункті 15
«причини нещасного випадку»
встановлено, що ОСОБА_3 без відома
майстра для особистих потреб намагався
обробити на фуговочному верстаті
заготовку весла для надувного човна.
Відповідно до пункту 6 Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від 20 травня
1966 року, яке діяло на момент нещасного
випадку, цей нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом.

- по ОСОБА_4 надана копія акта, яка знята
з копії, а копія, яка знаходиться у
справі не засвідчена належним чином.
Копія акту про нещасний випадок за
формою Н-1 не є документом, який дає
право на призначення страхових виплат.
В акті відсутні підписи керівника
підприємства, членів комісії з
розслідування нещасного випадку,
відсутня печатка підприємства,
відсутнє кодування, внаслідок чого
даний акт не відповідає вимогам
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії
ЦРПС від 17 серпня 1989 року.

- по ОСОБА_5 надана копія акта
розслідування нещасного випадку, який
трапився по дорозі з роботи б/н від 11
квітня 1979 року. Відповідно до пункту 2
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії
ВЦРПС від 20 травня 1966 року
розслідуванню підлягають нещасні
випадки, якщо вони відбулись: а) на
території організації; б) поза
територією організації при виконанні
роботи із завдання організації (на
комунікаціях тепло- і електромережі,
зв'язки, на ремонтних роботах житлового
фонду організації і т.д.), а також з
робітниками та службовцями, які
доставляються на місце роботи й з
роботи на транспорті, наданому
організацією. Відповідно до вимог
зазначеного Положення, нещасний
випадок, який стався з ОСОБА_5 не є
страховим, оскільки він їхав на
власному транспорті. Також бланк акта
не відповідає вимогам цього Положення.

- по ОСОБА_6 надана копія акта
розслідування нещасного випадку, який
трапився по дорозі з роботи б/н від 16
червня 1988 року. Відповідно до пункту 1.2
Положення про розслідування та обік
нещасних випадків на виробництві,
професійних захворювань і аварій на
підприємствах, установах і
організаціях», затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від 13 серпня
1982 року № 11 розслідуванню й обліку
підлягають нещасні випадки, які
сталися на території підприємства,
поза територією підприємства при
виконанні потерпілим трудових
обов'язків, завдання адміністрації
підприємства, керівника робіт
(бригадира, майстра, начальника зміни,
ділянки і т.д.), а також при проходженні
на наданому підприємством транспорті
на роботу або з роботи. Відповідно до
вимог зазначеного Положення, нещасний
випадок, який стався з ОСОБА_6 не є
страховим, оскільки він їхав на обідню
перерву на власному транспорті
(велосипеді). Також бланк акта не
відповідає вимогам цього Положення.

Вирішуючи справу по суті заявлених
позовних вимог та оцінюючи
обґрунтованість заперечень
відповідача, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги є частково
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Сторонами не заперечуються суми
витрат, понесених УПФУ в м. Лисичанську,
заявлені до відшкодування в даному
адміністративному позові. Спір між
сторонами виник з приводу наявності
обов'язку у відповідача відшкодовувати
понесені позивачем витрати на виплату
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пенсії
по інвалідності 3 групи внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст.4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно із
ст.25 цього Закону надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п.4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Зі змісту ч.4 ст.26 Закону України від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ч.2 ст.24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (ст.12 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування).

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст.25
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Так, у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у встановленому
законом порядку повинен, зокрема,
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні: допомогу
у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності; одноразову допомогу в
разі стійкої втрати професійної
працездатності або смерті потерпілого;
щомісяця грошову суму в разі часткової
чи повної втрати працездатності, що
компенсує відповідну частину
втраченого заробітку потерпілого;
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві, та пенсію по втраті
годувальника внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, а в разі
виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

За таких обставин доводи представника
відповідача про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до відділення Фонду в
м. Лисичанську не звертались, а отже
відсутні підстави для виплати пенсії
по інвалідності у відділення Фонду в м.
Лисичанську та відповідно і виплачена
пенсія по інвалідності не підлягає
відшкодуванню Пенсійному Фонду, суд
вважає необґрунтованими.

Пенсії громадянам, зазначеним в позові,
призначалися за нормами Закону України
від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення», згідно зі ст.23
якого, пенсії по інвалідності
призначаються в разі настання
інвалідності, що спричинила повну або
часткову втрату здоров'я, внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання; загального захворювання
(в тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства).
Пенсії по інвалідності призначаються
незалежно від того, коли настала
інвалідність: у період роботи, до
влаштування на роботу чи після
припинення роботи.

Згідно зі ст.81 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Спеціальним порядком, який регулює
питання щодо подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до п.7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій, відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», до заяви про
призначення пенсії додаються перелік
документів, в т.ч. акт про нещасний
випадок на виробництві (форма Н-1), акт
про розслідування нещасного випадку
(аварії) (форма Н-5), акт розслідування
професійного захворювання (форма П-4) і
виписка з акту огляду МСЕК.

Оскільки, особами, визначними в
адміністративному позові були надані
необхідні для призначення пенсії
документи, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
акти про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом форми Н-1 (а.с. 7-8; 10-11), а
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 акти розслідування
нещасного випадку, що трапився в у
побуті, шляхом на роботу чи з роботи
(а.с. 4-5; 13), виписки із акта огляду МСЕК
(а.с. 6; 9; 12; 14), їм була призначена пенсія
по інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання.

Суд зауважує, що до повноважень
управління Пенсійного Фонду України
належить тільки прийняття вже
оформлених документів про нещасний
випадок та призначення на підставі цих
документів пенсій по інвалідності.

Відтак доводи представника
відповідача про невідповідність
документів, на підставі яких
призначено пенсії ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимогам чинного
законодавства, суд вважає
необґрунтованими, оскільки такі
порушення при складанні акта не можуть
впливати на право фізичної особи
отримувати пенсію по інвалідності,
підтверджену висновками МСЕК,
отриманої внаслідок нещасного випадку
на виробництві.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003
року № 5-4/4 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697 (надалі - Порядок №
5-4/4), визначає механізм відшкодування
на централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

У відповідності із п.4 Порядку № 5-4/4
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«;Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до
10 числа місяця, наступного за
звітним, на підставі списку осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що управління призначає
пенсію громадянам по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на підставі необхідних
документів для призначення пенсії, а
відшкодування Фондом витрат
управлінню проводиться на підставі
актів та списків.

В матеріалах справи містяться надані
позивачем копії актів про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1
відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в той же час
суд зазначає, що окремі недоліки
відповідних актів у справах ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за наявності довідок МСЕК
встановлення їм інвалідності у зв'язку
з нещасним випадком на виробництві, не
можуть свідчити про безпідставність
призначення пенсій цим потерпілим.
Обов'язок Фонду відшкодовувати
виплачені пенсії по інвалідності не
ставиться в залежність від наявності у
останнього пенсійної справи. При цьому,
окремі недоліки пенсійних справ
потерпілих не можуть бути підставою
для відмови в відшкодуванні витрат
Управління ПФУ на виплату пенсій за
обставин, коли право осіб на ці виплати
вбачається з матеріалів справи.

З таких обставин, Фонд зобов'язаний
відшкодовувати управлінню ПФУ в
м. Лисичанську витрати
останнього з виплати та доставки
пенсій ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Щодо позовних вимог про відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачем в
якості доказів обов'язку відповідача
щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій ОСОБА_5 та ОСОБА_6
надані копія акта розслідування
нещасного випадку, який трапився по
дорозі з роботи б/н від 11 квітня
1979 року та копія акта розслідування
нещасного випадку, який трапився по
дорозі з роботи б/н від 16 червня 1988 року.
Нещасні випадки, зафіксовані у
вказаних актах, які сталися з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, відповідно до Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від 20 травня
1966 року та Положення про розслідування
та обік нещасних випадків на
виробництві, професійних захворювань і
аварій на підприємствах, установах і
організаціях», затвердженого
постановою Президії ВЦРПС від 13 серпня
1982 року № 11 не є страховими.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
встановлено, що фонд зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
з цих причин, при настанні страхового
випадку. Страховий випадок
підтверджується наявністю відповідних
документів, а саме акту за формою Н-1,
який має відповідати нормативним
вимогам.

Акт за формою Н-1 має відповідати
нормативним вимогам, а тому право на
відшкодування шкоди заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я відбувається Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України за наявності всіх
необхідних документів, в тому числі
акту за формою Н-1.

На підтвердження про нещасний випадок
на виробництві відносно громадян
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано акти
розслідування нещасного випадку, який
трапився по дорозі з роботи б/н від 11
квітня 1979 року. та копія акта
розслідування нещасного випадку, який
трапився по дорозі з роботи б/н від 16
червня 1988 року відповідно, позивачем
для проведення відшкодування у зв'язку
з настанням нещасного випадку на
виробництві не надано актів про
нещасний випадок на виробництві форми
Н-1.

У зв'язку з викладеним, не може бути
прийнято до заліку відшкодування
фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань Пенсійному
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області витрат, пов'язаних з
виплатою та доставкою пенсій
громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за
відсутності актів про нещасний випадок
на виробництві форми Н-1, які
підтверджують наявність у зазначених
осіб спричинення ушкодження здоров'я,
пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків на виробництві, а саме
страхового випадку.

З огляду на вищевикладене, суд
зазначає, що вимоги позивача в цій
частині не підлягають задоволенню

Питання про розподіл судових витрат
судом не вирішується, оскільки позивач
від сплати судового збору звільнений.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 26 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 31
березня 2014 року, про що згідно вимог ч.2
ст.167 КАС України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності у розмірі 2802,06 грн., -
задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Лисичанську Луганської області
(місцезнаходження: 93113, Луганська
область, м. Лисичанськ, вул.
Свердлова, 347) на користь управління
Пенсійного фонду України в Лисичанську
Луганської області (місцезнаходження:
93113, Луганська область, м.
Лисичанськ, вул. Свердлова, 347, р/р
1257 в ЛОУ ВАТ «Державний Ощадний
банк України», МФО 304665,
ідентифікаційний код 21792407) витрати на
виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
липня 2013 року по грудень 2013 року ОСОБА_3
в розмірі 555,18 грн. (п'ятсот п'ятдесят
п'ять гривень вісімнадцять копійок) та
ОСОБА_4 в розмірі 746,88 грн. (сімсот сорок
шість гривень вісімдесят вісім
копійок).

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 31 березня 2014 року.

Суддя
Р.С. Твердохліб