Справа № 805/1449/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року справа №805/1449/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів Юрко І.В.,Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року у справі № 805/1449/14 за позовом
ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області
ОСОБА_3 про залучення до
відповідальності за порушення присяги,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2014 року до суду з адміністративним
позовом звернувся ОСОБА_2 до судді
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області ОСОБА_3 про залучення
до відповідальності за порушення
присяги.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року відмовлено у відкритті
провадження у справі.

Не погодившись з судовим рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив надати
правову оцінку діям, бездіяльності
суб'єктів владних повноважень.

Апелянт посилається на норми
Конституції України, Кодексу
адміністративного судочинства
України, та в обґрунтування
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції порушив його
конституційні права, не надавши
правової оцінки діям, бездіяльності
відповідача.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідачем надано клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, а ухвала
суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції відмовив у
відкритті провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з тим, що позивач фактично
оскаржує дії судді Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області, що в свою чергу не підлягає
розгляду в межах адміністративного
судочинства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, з огляду на наведене, до
компетенції адміністративних судів
належать спори фізичних чи юридичних
осіб з органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, їхньою
посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка
правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб)
відповідно до прийнятих або вчинених
при здійсненні ними владних
управлінських функцій.

Конституційний Суд України в
рішенні № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року в
абзаці 11 п.4.2 зазначив, що виключно
законами України визначаються
судоустрій і судочинство. Порядок
здійснення правосуддя регламентується
відповідним процесуальним
законодавством України. Процесуальні
акти і дії суддів, які стосуються
вирішення питань підвідомчості судам
спорів, порушення і відкриття справ,
підготовки їх до розгляду, судовий
розгляд справ у першій інстанції, в
касаційному і наглядовому порядку та
прийняття по них судових рішень
належать до сфери правосуддя і можуть
бути оскаржені лише в судовому порядку
відповідно до процесуального
законодавства України.

Відповідно до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
незалежність судової влади» № 8 від 13
червня 2007 року виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб
судових рішень, діяльності судів і
суддів щодо розгляду та вирішення
справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та
заяв з таким предметом.

У п. 12 вищевказаної постанови
зазначено, що оскарження судових
рішень допускається у випадках,
порядку та з підстав, визначених
законом.

Оскарження ухвал або інших
процесуальних актів суду, якими не
завершується провадження у справі (про
прийняття заяв і скарг до розгляду,
про призначення судових засідань, про
виклик осіб, про витребування
документів та інших доказів тощо),
крім випадків, прямо передбачених
процесуальним законом, не
допускається.

Прийняття до розгляду будь-якими
особами чи органами, крім
відповідного апеляційного або
касаційного суду, заяв, у яких
оскаржуються судові рішення, їх
розгляд, витребування від судів
інформації про судові справи у
зв'язку з такими заявами, направлення
заяв судам, вимоги до суддів про
встановлення контролю за розглядом
справи судом чи суддею є порушенням
незалежності та самостійності суду.

Пунктом 22 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів» визначено, що відповідно до
роз'яснень, викладених у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 6 "Про деякі питання, що
виникають у судовій практиці при
прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів", у розумінні положень частини
першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3,
статті 17, частини третьої статті 50 КАС
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їхніх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при
виконанні ним своїх обов'язків щодо
здійснення правосуддя (самостійного
виду державної діяльності, яка
здійснюється шляхом розгляду і
вирішення у судових засіданнях в
особливій, встановленій законом,
процесуальній формі адміністративних,
цивільних, кримінальних та інших
справ), є не управлінськими, а
процесуальними, і оскаржуються у
порядку, визначеному процесуальними
законами.

Статтею 83 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено,
що суддю може бути притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
порядку дисциплінарного провадження.

Дисциплінарне провадження - це
процедура розгляду органом, визначеним
законом, звернення, в якому містяться
відомості про порушення суддею вимог
щодо його статусу, посадових обов'язків
чи присяги судді.

Право на звернення зі скаргою
(заявою) щодо поведінки судді, яка може
мати наслідком дисциплінарну
відповідальність судді, має кожен, кому
відомі такі факти. Вища кваліфікаційна
комісія суддів України затверджує та
розміщує на своєму офіційному
веб-порталі зразок скарги (заяви) щодо
неналежної поведінки судді, який може
використовуватися для повідомлення
Вищій кваліфікаційній комісії суддів
України відомостей про порушення
суддею вимог щодо його статусу,
посадових обов'язків чи присяги судді.

Не допускається зловживання
правом звернення до органу,
уповноваженого здійснювати
дисциплінарне провадження, у тому
числі ініціювання питання
відповідальності судді без достатніх
підстав, використання такого права як
засобу тиску на суддю у зв'язку з
здійсненням ним правосуддя.

Дисциплінарну справу щодо судді
не може бути порушено за заявою чи
повідомленням, що не містять
відомостей про наявність ознак
дисциплінарного проступку судді, а
також за анонімними заявами та
повідомленнями (стаття 84 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
199, ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у
справі № 805/1449/14 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року у справі № 805/1449/14 за позовом
ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області
ОСОБА_3 про залучення до
відповідальності за порушення присяги
- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Міронова
Г.М.

Судді Судді

Юрко І.В.

Блохін А.А.