Справа № 804/1247/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
11 березня 2014 р. Справа № 804/1247/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій Ю.Г. за участю:
позивача Якименко О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до
Інспекції з питань захисту справ
споживачів у м. Києві про скасування
постанови № 000130
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до
Інспекції з питань захисту справ
споживачів у м. Києві, в якому позивач
постанову №000130 від 26.06.2013 року про
накладення штрафних санкцій визнати
такою, що винесена з порушенням норм
законодавства та скасувати.
В обґрунтування позову зазначено, що
приймаючи рішення про накладення
штрафу на ПАТ КБ «Приватбанк»,
відповідач відповідно до вимог
Положення про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів був зобов'язаний направити
примірник постанови на адресу
М.Дніпропетровськ. вул.Набережної
Перемоги. 50. яка із урахуванням норм ЦК
України є фактичним місцезнаходженням
банку. Однак, за вказаною адресою копія
постанови №000130 не надходила. Крім того,
висновок про встановлення порушення
законодавства про захист прав
споживачів спростовується тим, що
вимоги від клієнта вказати номера
мобільного телефону для отримання
смс-коду - це, в першу чергу, забезпечує
Банку і клієнту безпеку здійснення
операції обміну валюти, згідно діючого
законодавства України.
Відповідач надав заперечення в яких
зазначив, що дії Інспекції
відповідають нормам діючого
законодавства України та є
правомірними, а рішення щодо
накладення штрафу за порушення
законодавства про захист прав
споживачів винесено обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що підставою для
проведення позапланової перевірки, яка
проводилася у ПАТ «ПриватБанк» за
адресою: м. Київ, вул. Волоська,32/34 25.02.2013
року була скарга гр. ОСОБА_4, Згода
Держспожиінспекції України на
проведення позапланових заходів від
18.02.2013 року №02/7-1414-2013, Наказ
Держспоживінспекції у м. Києві від
25.02.2013 року № 107, а також направлення на
проведення перевірки від 25.02.2013 року №
За результатами перевірки було
складено акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 25.02.2013 року № 000182 в якому
зафіксовано, що споживачу було
обмежено права в вільному виборі
товарів та послуг, а саме: здійснення
валютно-обмінної операції без надання
номеру мобільного телефону, чим
порушено вимоги ч.2 ст. 17 Закону України
«Про захист прав споживачів».
Від підписання та отримання другого
примірника акту заступник керівника
відділу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відмовилася, про що зроблено
відповідний запис у акті перевірки.
З урахуванням того, що уповноважений
представник Позивача Відмовилася від
одержання примірника акту перевірки,
його разом запрошенням на розгляд
справи про накладення штрафу було
надіслано супровідним листом 27.02.2013
року за №10-13-05/429 на адресу ПАТ КБ
«ПриватБанк»: м. Київ, вул. Волоська,32/34
та отримано повноважним представником
05.03.2013 року, що підтверджується
матеріалами справи.
Позивач на розгляд справи про
накладення штрафу до Інспекції не
прибув, хоча і був належним чином
Інспекцією повторно 05.04.2013 року, 20.05.2013
року було надіслано запрошення на
розгляд справи на адресу ПАТ КБ
«ПриватБанк» : м. Київ, вул. Волоська,32/34,
а також ПАТ КБ «Приватбанк»:
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, які отримані відповідно по
адресі ПАТ КБ «ПриватБанк» : м. Київ,
вул. Волоська,32/34 11.04.2013 року та 24.05.2013
року; по адресі ПАТ КБ «Приватбанк»:
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50 15.04.2013 року та 29.05.2013 року.
Після повторної неявки Позивача на
розгляд справи Інспекцією було
винесено постанову про накладення
стягнень від 26.06.2013 року № 000130, яка
згідно штемпеля 01.07.2013 року №07-17-05/1803
надіслано Позивачеві та отримано 05.07.2013
року, що підтверджується матеріалами
справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів. Порядок
проведення таких перевірок
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
захисту прав споживачів.
На виконання статті 26 Закону України
"Про захист прав споживачів", наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 № 310
затверджено Порядок проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг (далі - Порядок № 310).
Підпунктом 1.4 Порядку № 310 встановлено,
що перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи з
питань захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.
Позапланові перевірки суб'єктів
господарювання проводяться посадовими
особами з таких підстав:
подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до відповідного органу
з питань захисту прав споживачів про
здійснення перевірки за його бажанням;
виявлення та підтвердження
недостовірності даних, заявлених у
документах обов'язкової звітності,
поданих суб'єктом господарювання;
перевірки виконання суб'єктом
господарювання приписів, розпоряджень
або інших розпорядчих документів щодо
усунення порушень вимог законодавства,
виданих за результатами проведення
планових перевірок органом з питань
захисту прав споживачів;
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позапланова
перевірка у цьому разі здійснюється за
наявності згоди на проведення
позапланових заходів зі здійснення
Держспоживінспекції України (додаток
неподання в установлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
настання аварії, смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, що було
пов'язано з діяльністю суб'єкта
Згідно із п. 2.1 Порядку №310 перед
початком перевірки суб'єкта
господарювання посадові особи, які
проводять перевірку, пред'являють
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі направлення та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, і надають суб'єкту
господарювання копію направлення на
перевірку, а також інформують цих осіб
Згідно із п. 3.1 Порядку № 310 за
результатами проведеної перевірки
посадовими особами в разі виявлення
порушень вимог законодавства
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 310 за
результатами перевірки відповідно до
виявлених порушень керівником органу з
питань захисту прав споживачів або
його заступником приймаються рішення
видання суб'єкту господарювання
обов'язкового для виконання припису
про припинення порушень прав
тимчасове припинення діяльності
суб'єктів господарювання (секцій,
відділів), складів підприємств оптової
і роздрібної торгівлі та організацій
незалежно від форми власності, що
систематично реалізують товари
неналежної якості, порушують правила
торгівлі та надання послуг, умови
зберігання та транспортування товарів,
- до усунення виявлених недоліків;
опломбування виробничих, складських,
торговельних та інших приміщень
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, а також
несправних, з неправильними
показаннями, з пошкодженим повірочним
тавром або без нього чи з таким, строк
дії якого закінчився, засобів
вимірювальної техніки, за допомогою
яких здійснюється обслуговування
подання до суду позову щодо захисту
передання матеріалів перевірки
стосовно дій осіб, що містять ознаки
злочину, органам дізнання чи
досудового слідства;
накладення на винних осіб
адміністративних стягнень та
адміністративно-господарських
Згідно п.4 Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів рішення про накладення
штрафів приймається на підставі
відповідних актів перевірки суб'єкта
господарської діяльності та інших
матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень,
зазначених у пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.
Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.
Таким чином, перевіряючими особами
дотримано порядок проведення
перевірок та застосування санкцій
відносно позивача, оскільки незважаючи
на неодноразове повідомлення, позивач
не з'являвся для розгляду справи.
Пунктом 5 Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів встановлено, що
постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший і другий примірники залишаються
у Держспоживінспекції або її
територіальному органі, який прийняв
постанову про накладення штрафу,
третій примірник у 3-денний термін
після її прийняття надсилається
суб'єкту господарської діяльності або
видається його представнику під
розписку.

Постанову про накладення стягнень від
26.06.2013 року № 000130 згідно штемпеля 01.07.2013
року №07-17-05/1803 надіслано Позивачеві та
отримано 05.07.2013 року, що
підтверджується матеріалами справи, а
тому в даному випадку відповідачем
дотримано вимоги встановлені
Положенням про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів.

При цьому, відмовляючи позивачу в
задоволенні позову в частині
скасування оскаржуваної постанови, суд
виходив з того, що факт невиконання
перевіряючими особами вимог щодо
направлення акту перевірки за
фактичною адресою позивача не може
бути підставою для її скасування.

Щодо встановлених відповідачем під час
перевірки порушень, суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час проведення перевірки працівниками
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м.Києві виявлено наступні
порушення - обмеження споживачу права у
вільному виборі товарів і послуг, а
саме: здійснення валютно-обмінної
операції без надання номеру мобільного
телефону, чим порушено вимоги ч.2 ст.17
Закону України «Про захист прав
споживачів», а саме - споживач має право
на вільний вибір товарів і послуг у
зручний для нього час та на вільне
використання електронних платіжних
засобів з урахуванням режиму роботи та
обов'язкових для продавця (виконавця)
форм (видів) розрахунків, установлених
законодавством України.

Пунктом 1.3 Інструкції про порядок
організації та здійснення
валютно-обмінних операцій на території
України та змін до деяких
нормативно-правових актів
Національного банку України
встановлено, що банк (фінансова
установа) має право здійснювати
операції, зазначені в абзацах третьому
- шостому пункту 1.2 цієї глави, в сумі, що
не дорівнює і не перевищує 150000 гривень,
за умови пред'явлення документа, що
посвідчує особу та підтверджує її
резидентність. Працівник банку
(фінансової установи) зобов'язаний
зазначити у довідках та квитанціях,
передбачених у главі 5 цієї Інструкції,
прізвище, ім'я, по батькові (за
наявності) особи, яка здійснює
валютно-обмінну операцію, серію та
номер паспорта (іншого документа, що
посвідчує особу), дату видачі та орган,
що його видав. Працівник банку
(фінансової установи) зобов'язаний
забезпечити зберігання копій сторінок
документа, що посвідчує особу та
підтверджує її резидентність, які
містять дані, на підставі яких
здійснено ідентифікацію особи, у
документах дня. Ці копії засвідчуються
відбитком штампа каси банку
(фінансової установи), пункту обміну
валюти. Відбиток штампа обов'язково має
містити реквізит "дата" та
проставлятися таким чином, щоб його
частина розміщувалась на фотографії.

Таким чином, судом встановлено, що
чинним законодавством не передбачено
вимагати від клієнта для здійснення
валютно-обмінних операцій номер
мобільного телефону, а тому
оскаржувану постанову винесено
правомірно.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
17 березня 2014 року

Суддя О.В. Єфанова