Справа № 810/4955/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
р. у справі за адміністративним позовом
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торгівельна фірма «Екмі»
про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торгівельна фірма «Екмі»
про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій у сумі 241 725 грн. 00 коп. та пені у
розмірі 7 155 грн. 80 коп.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач є працедавцем, який
відповідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-XII зобов`язаний виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

У січні 2013 року Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торгівельна фірма «Екмі»
подано до Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
форми № 10-ПІ, з якого вбачається, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві у 2012 році становила 320
осіб, з них середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства України
встановлена інвалідність - 10 осіб,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-XII - 13 осіб.

На підставі даних поданого
відповідачем звіту форми № 10-ПІ
Київським обласним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
зроблено висновок про незабезпечення
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торгівельна фірма «Екмі»
працевлаштування 3 інвалідів у 2012 році,
оскільки на його підприємстві повинно
бути створено 13 робочих місць, які
призначені для забезпечення
працевлаштування інвалідів, проте
працює лише 10 осіб.

Відтак, позивач вважає, що відповідач
повинен був самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у сумі 241 725 грн. 00 коп., виходячи з
розміру середньої річної заробітної
плати штатного працівника на
підприємстві у 2012 році та 3 робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятих ними (25784000,00 грн.: 320 = 80575,00 грн.;
80575,00 грн. х 3 = 241725,00 грн.).

У зв`язку з порушенням відповідачем
терміну сплати вказаних
адміністративно-господарських
санкцій, позивачем на підставі
приписів частини другої статті 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 № 875-XII нараховано пеню у
загальному розмірі 7155 грн. 80 коп.

Суму адміністративно-господарських
санкцій та пені відповідачем
добровільно не сплачено, у зв`язку з чим
Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанцій дійшов висновку про
те, що відповідачем були виконані
вимоги Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» щодо прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів Київського апеляційного
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності та
господарювання встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів в розмірі 4 % від
середньооблікової чисельності штатних
працівників, якщо кількість працюючих
від 8 до 25 чоловік - встановлюється
норматив в кількості 1 робочого місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону (в редакції,
чинній з 01.01.2006 року) забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Тобто цією нормою визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: безпосереднє звернення
інваліда до підприємства або звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Відтак, колегія суддів вважає, що ст. 18
Закону не встановлює правил, за якими
підприємство було б зобов'язане
самостійно здійснювати пошук
інвалідів для їх працевлаштування на
своєму підприємстві.

Разом з тим, ч. 3 ст. 18 Закону чітко
визначені обов'язки підприємства, що
використовує найману працю: виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів; надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів; звітувати
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Так, відповідно до абзацу другого
пункту 2 статті 19 Закону України «Про
зайнятість населення» державна служба
зайнятості має право одержувати від
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форм власності,
адміністративні дані про наявність
вакантних робочих місць, у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, характер і умови праці на
них, про всіх вивільнюваних, прийнятих
і звільнених працівників та інформацію
про передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
працівників.

Процедуру подання інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів центру зайнятості визначено
Порядком подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів
встановлюється у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Правила подання роботодавцями звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду та
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад)
передбачено Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.

Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою №
10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів». Порядок
складання звіту встановлено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів».

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу на підприємстві
відповідача за 2012 рік складала 320 осіб.

Відповідачем у 2012 році було
працевлаштовані 15 інвалідів.

Враховуючи, що 12 осіб працювали повних
12 місяців 2012 року, 2 особи - 6 місяців, 1
особа - 4 місяці, середньооблікова
кількість штатних
працівників-інвалідів з урахуванням
вимог Інструкції зі статистики
кількості працівників, затвердженої
наказом Державного комітету
статистики України від 28.09.2005 № 286,
складає 13 осіб.

Позивачем до матеріалів справи
долучено довідку стосовно
працевлаштованих інвалідів - штатних
працівників, які були зайняті на
підприємстві у 2012 році та на
підтвердження інформації, що викладена
у вказаній довідці, відповідачем
подано суду належним чином засвідчені
копії трудових книжок, особових карток
працівників, наказів про прийняття на
роботу, про призначення на посаду, про
переведення та про припинення трудових
договорів, пенсійних посвідчень та
довідок МСЕК.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.