Справа № 826/2684/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2014 року № 826/2684/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Головного управління
внутрішніх військ МВС України до
Державної фінансової інспекції
України проскасування вимоги від
13.01.2014 О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Головне управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України
звернулось до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції
України про скасування вимоги від
13.01.2014 №08-17/30 про усунення порушень за
результатом проведеної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України за період з 01.07.2011 по завершений
місяць 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що висновки викладені в акті
від 02.12.2013 №08-21/23 планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України за період з 01.07.2011 по завершений
місяць 2013 року, які слугували підставою
для прийняття вимоги від 13.01.2014 №08-17/30 є
необґрунтованими, оскільки позивачем
проведено претензійно позовну роботу
щодо стягнення заборгованості по
господарським договорам, перелік яких
наведений у згадуваному акті.

Відповідач - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін
відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалено про вирішення справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 2.32 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції України на ІІІ
квартал 2013 та на підставі направлень на
проведення ревізії проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України за період з 01.07.2011 по завершений
місяць 2013 року, за результатом якої
складено акт від 13.01.2014 №08-17/30 (далі - акт
ревізії).

Як вбачається з акту ревізії
відповідачем встановлено наступне:

- внаслідок порушення ст. 526, 509, 610, ч. 1 ст.
611 Цивільного кодексу України в частині
не звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості та
пропущення строків позовної давності
позивачем втрачено боржників у
зобов'язаннях та завдано збитків по
контрагентам ГУ МВС України в Одеській
на суму 200 000 грн., ГУ МВС України у
Львівській області на суму 33 631 грн.

- внаслідок порушення ст. 526, 509, 610,
ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в
частині не звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості та
пропущення строків позовної давності
позивачем втрачено боржника за
договорами будівництва та придбання
житла від 26.11.1998 № 79, №80, №85 з ДП
«Воєнстрой», що призвело до завдання
збитків на загальну суму 1 798 551,22 грн.

- внаслідок порушення ст. 526, 509, 610,
ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в
частині не звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості та
пропущення строків позовної давності
позивачем втрачено боржників
внаслідок їх ліквідації та нанесено
збитків на загальну суму 11 047 047, 74 грн.
по наступним контрагентам: ПП
«Фаворит» на суму 1 268 991 грн. за
договором від 28.09.1998 №96, ПП «Промбуд» на
суму 258 840 грн. за договором від 21.10.2003
№58, ЗАТ «Галі» на суму 91 515 грн за
договором від 14.01.1997 №34, ТОВ «САБ» на
суму 566 799,4 грн. за договором від 02.10.2000
№38, ЗАТ «Спецпромагрегат» на суму 1025
грн. за договором від 10.11.2000 №103/1, ДП
«Кіпаріс» на загальну суму 8 859 876,94 грн.
за договорами від 12.10.1998 №34/1, №34/2, №34/3,
№34/4.

- внаслідок порушення ст. 526, 509, 610,
ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в
частині не звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості, що
призвело до втрати активів за
наступними контрагентами: СП «СТС+» на
суму 744 056,25 грн. за договором від 25.10.1998
№78, ТОВ «СБ-Техно» на суму 332 042,95 грн. за
договором від 18.06.2001 №219/1, Корпорація
«Індустріальний Союз Донбасу»на суму 65
975,0 грн. за договором від 21.10.1998 №45, ЗАТ
«Бліц-Інформ» на суму 39306,96 грн., ЗАТ
«Інвестпроект» на суму 38 968 грн за
договором від 25.12.2000 №121, БУ-53 ВАТ
«Кримбуд» на суму 294000 грн. за договором
від 02.08.1998 №31, ТОВ «БП
«Агростройкомплект» на загальну суму 8
303,88 грн. за договорами від 17.11.1998 №110/11
та від 31.11.1998 №96/107, ЗАТ
«Заагльноєвропейський дім» на
загальну суму 10 102 635,53 грн. за
договорами від 11.01.1997 №10, від 07.05.1997 №10/,
від 23.05.1997 №10/2, від 23.05.1997 №10/3, від 11.06.1997
№10/4, АТ «Севастопольбуд» на суму 45 150
грн. за договорами від 30.12.2000 №83, №84, ТОВ
«Корпорація «Кримбудінвест» на
загальну суму 325 786,58 грн. за договорами
від 09.04.1997 №2 та від 07.07.1997 №3, ТОВ
«Південна регіональна енергетична
компанія» на суму 114 254 грн за договором
від 04.05.2001 №193.

На підставі акту ревізії
відповідачем винесено вимогу від 13.01.2014
№08-17/30 про усунення порушень за
результатом проведеної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України за період з 01.07.2011 по завершений
місяць 2013 року, якою відповідач
вимагає: опрацювати матеріали ревізії
та усунути виявлені порушення і
недоліки, розглянути питання щодо
притягнення до відповідальності осіб,
винних у їх допущенні; відшкодувати в
порядку визначеному законодавством
збитки за рахунок осіб, які не
здійснили проведення
претензійно-позовної роботи на вказані
вище суми по зазначеним контрагентам.

Позивач вважає таку вимогу незаконною,
винесеною відповідачем з перевищенням
наданих йому законом повноважень та
такою, що підлягає визнанню недійсною у
судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.2011 р. № 499/2011(далі по
тексту - Положення), визначено, що
Державна фінансова інспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція України,
відповідно до покладених на неї
завдань, здійснює державний фінансовий
контроль, зокрема, за: використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів;
діяльністю суб'єктів господарської
діяльності незалежно від форми
власності, які не віднесені
законодавством до підконтрольних
установ, за рішенням суду, винесеним на
підставі подання прокурора або
слідчого для забезпечення
розслідування кримінальної справи
(пп.1. п.4. Положення).

Згідно пп.4. п.4 Положення, Державна
фінансова інспекція України, вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб,
зокрема: вимагає від керівників та
інших службових осіб підконтрольних
установ усунення виявлених порушень
законодавства.

Державна фінансова інспекція України
для виконання покладених на неї
завдань має право в установленому
порядку, крім іншого: здійснювати
державний фінансовий контроль шляхом
проведення інспектування у формі
планових та позапланових ревізій
певного комплексу чи окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підприємств, установ та організацій,
визначених у пп.1 п.4 Положення та
державного фінансового аудиту;
проводити на підприємствах, в
установах та організаціях зустрічні
звірки з метою документального та
фактичного підтвердження виду, обсягу
і якості операцій та розрахунків для
з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку підприємства,
установи та організації, що
контролюється; пред'являти керівникам
та іншим особам підприємств, установ
та організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства (пп.5, 13, 15 п.6 Положення).

Згідно п.3 Порядку планова виїзна
ревізія - ревізія у підконтрольних
установах, яка передбачена у плані
контрольно-ревізійної роботи
контролюючого органу і проводиться за
місцезнаходженням такої
підконтрольної установи чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться ревізія, не
частіше ніж один раз на календарний
рік.

Згідно п.35,38 Порядку, результати
ревізії оформляються актом, який
складається на паперовому носії
державною мовою і повинен мати
наскрізну нумерацію сторінок. Акт
ревізії складається у трьох
примірниках: перший - для контролюючого
органу, другий - для об'єкта контролю,
третій - для передачі правоохоронним
органам у випадках, передбачених цим
Порядком та законодавством. Для
унеможливлення підробки примірники
акта візуються посадовою особою
контролюючого органу на кожній
сторінці із зазначенням на останній
сторінці загальної кількості сторінок.

Відповідно до п.46 Порядку, якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування. Про усунення
виявлених ревізією фактів порушення
законодавства цей об'єкт контролю у
строк, визначений вимогою про їх
усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

У разі коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб (п.49 Порядку).

Контролюючі органи здійснюють
контроль за усуненням об'єктами
контролю порушень законодавства за
результатами аналізу їх зворотного
інформування про вжиті заходи, а також
під час наступних ревізій цих об'єктів
контролю, систематично вивчають
матеріали ревізій і на підставі їх
узагальнення вносять відповідним
органам державної влади та органам
місцевого самоврядування пропозиції
щодо перегляду нормативно-правових

актів, усунення причин і умов, що
сприяли порушенням законодавства (п.52
Порядку).

Аналіз поданих сторонами доказів
свідчить про те, що з боку відповідача
були виконані всі, передбачені
вказаним порядком дії, необхідні для
проведення планової ревізії та
складання, за її результатами,
обґрунтованих висновків та вимоги.

Щодо п. 2 вимоги про відшкодування в
порядку, передбаченому
законоадвсмтвом збитків на суму 222 631
грн. внаслідок порушення ст. 526, 509, 610, ч. 1
ст. 611 Цивільного кодексу України в
частині не звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості та
пропущення строків позовної давності
позивачем втрачено боржників у
зобов'язаннях та завдано збитків по
контрагентам ГУ МВС України в Одеській
та ГУ МВС України у Львівській області
суд зазначає, що в матеріалах справи
відсутні докази проведення
претензійно-позовної роботи по
стягненню з ГУ МВС України в Одеській
та ГУ МВС України заборгованості в сумі
222 631 грн., що на думку суду свідчить про
обґрунтованість вимоги у вказаній
частині.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість ГУ МВС України в
Одеській та ГУ МВС України перед
позивачем виникла за договорами на
інвестування будівництва житлових
будинків. Проте квартири позивачу
передані не були.

Відповідно до п. 8 ст. 7, пп. 1, 2 ст. 23
Бюджетного кодексу України, бюджетні
кошти використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями,
які встановлюються Законом України
"Про Державний бюджет України".

З огляду на викладене, твердження
позивача, що заборгованість ГУ МВС
України в Одеській та ГУ МВС України
перед позивачем не може розглядатись
як збитки є необґрунтованим, оскільки
позивачем не використано бюджетні
кошти за призначенням.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
оскарженої вимоги у вказаній частині.

Як вбачається, з акту ревізії
відповідач вказує, що внаслідок
порушення ст. 526, 509, 610, ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України в частині
не звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості та
пропущення строків позовної давності
позивачем втрачено боржника за
договорами будівництва та придбання
житла від 26.11.1998 № 79, №80, №85 з ДП
«Воєнстрой», що призвело до завдання
збитків на загальну суму 1 798 551,22 грн.
Вказані порушення відображено в п. 3
оскарженої вимоги.

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду АР Крим від 15.10.2002 у
справі №2-18/12425-2002 задоволено позов
заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Головне управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України
та визначено до стягнення з ДП
"Воєнстрой" грошових коштів в сумі 1 439
060,76 грн. основного боргу та 93 620,62 грн.
інфляційної суми (загальна сума 1 532 680,60
грн.).

11.11.2002 Господарським судом АР Крим
видано наказ з примусового виконання
згадуваного рішення, за яким відкрито
виконавче провадження та 08.11.2004
державним виконавцем судовий наказ
вернуто Позивачу через відсутність у
ДП "Воєнстрой" коштів та майна за
рахунок, яких було б можливо виконати
згадане судове рішення.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що в подальшому, ліквідатор ДП
"Воєнстрой" (Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Сімферополя) визнало вимоги позивача в
сумі 1 532 680,60 грн. та позивача включення
до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду АР
Крим від 11.06.2012 у справі № 5002-16/3148-2011
Позивача було визнано кредитором ДП
"Воєнстрой" в лі 1 532 680,60 грн., Оскільки
судом встановлено, що у ДП "Воєнстрой"
не виявлено майна, затверджено звіт
ліквідатора, ліквідовано ДП
"Воєнстрой", вимоги кредиторів, які не
задоволені за відсутністю майна
визнано погашеними.

З системного аналізу викладеного
вбачається. що позивачем не порушено
ст. 526, 509, 610, ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, судове грошові кошти не
поверунуто з незалежних від позивача
причин.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, щодо необґрунтованості п. 3
оскарженої вимоги, що є підставою для
його скасування.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач вказує, що
внаслідок порушення ст. 526, 509, 610, ч. 1 ст.
611 Цивільного кодексу України в частині
не звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості та
пропущення строків позовної давності
позивачем втрачено боржників
внаслідок їх ліквідації та нанесено
збитків на загальну суму 11 047 047, 74 грн.
по наступним контрагентам: ПП
«Фаворит» на суму 1 268 991 грн. за
договором від 28.09.1998 №96, ПП «Промбуд» на
суму 258 840 грн. за договором від 21.10.2003
№58, ЗАТ «Галі» на суму 91 515 грн за
договором від 14.01.1997 №34, ТОВ «САБ» на
суму 566 799,4 грн. за договором від 02.10.2000
№38, ЗАТ «Спецпромагрегат» на суму 1025
грн. за договором від 10.11.2000 №103/1, ДП
«Кіпаріс» на загальну суму 8 859 876,94 грн.
за договорами від 12.10.1998 №34/1, №34/2, №34/3,
№34/4.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Господарського суду
Донецької області від 08.06.2005 у справі №
10/323в задоволено позов військового
прокурора Донецького гарнізону в
інтересах держави в особі Позивача до
ПП "Фаворит" та визнано за Позивачем
право власності на 5 квартир на
загальну суму 447 590,00 грн.

Проте, ухвалою Господарського суду
Донецької області від 25.10.2005 у справі №
10/323в припинено юридичну особу ПП
"Фаворит".

З огляду на викладене вбачається, що
позивачем вчинено дії щодо стягнення
заборгованості з ПП «Фаворит» на суму 1
268 991 грн. за договором від 28.09.1998 №96,
проте грошові кошти не стягнуто з
незалежних від позивача обставин.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що ухвалою Господарського суду м.
Києва

від 24.11.2004 у справі №38/273 за позовом
заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Позивача до ПП "Промбуд" затверджено
мирову угоду, за умовами якої ПП
"Промбуд" зобов'язалося до 30.01.2005
передати Позивачу дві квартири за
ціною 1800 грн. за 1 кв. м. у житловому
будинку на вул. Машинобудівників, 1-Б в
смт. Чабани Київської області,

У зв'язку з невиконанням ПП "Промбуд"
умов мирової угоди, 22.06.2006 позивач
звернувся до державного виконавця із
заявою про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
згадуваної ухвали. Проте, постановами
державних виконавців від 10.03.2006 та від
09.02.2007 було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається. що
07.02.2012 юридичну особу ПП «Промбуд» було
припинено.

Суд зауважує, що позивач не скористався
правом передбаченим ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
та Законом України «Про виконавче
провадження» та не оскаржено, дії та
рішення державного виконавця.

З огляду на викладене, висновок
відповідача, що позивачем втрачено
боржника ПП «Промбуд» внаслідок
ліквідації та нанесено збитків на суму
258 840 грн. є обґрунтованим.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та ЗАК
«Галі» укладено договір про
будівництво (придбання) житла для
військовослужбовців Національної
гвардії України від 14.03.1997 №34,
відповідно до умов якого виконавець
(ЗАК «Галі») зобов'язується передати
позивачу житло у термін до 01.03.1998. З
матеріалів справи вбачаться, що за ЗАК
«Галі» обліковується дебіторська
заборгованість на суму 91 515,4 грн.

Судом встановлено та позивачем не
заперечується, що юридичну особу ЗАК
"Галі" було припинено 13.10.2011 за рішенням
засновників, а дані про юридичних осіб -
правонаступників відсутні.

В матеріалах справи відсутні докази
проведення позивачем претензійно
позовної роботи по стягненню з ЗАК
«Галі» заборгованості в сумі 91 515,4 грн.

З огляду на викладене, висновок
відповідача, що позивачем втрачено
боржника ЗАК «Галі» внаслідок
ліквідації та нанесено збитків на суму
91 515,4 грн. є обґрунтованим

Також, судом встановлено, що рішенням
Господарського Харківської області
від 02.12.2002 у справі №29/308-02 за позовом
заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Позивача визначено до стягнення з ТОВ
"САБ" на користь Позивача 566 799,40 грн.
основного боргу 5 870,38 грн. збитків від
інфляції.

12.02.2003 судом було видано наказ про
примусове виконання рішення від 02.12.2002
у справі №29/308-02.

Постановою відділу ДВС Фрунзенського
районного управління юстиції у м.
Харкові від 22.05.2003 №В-4/998/03 при
примусовому виконанні наказу
Господарського Харківської області
від 12.02.2003 у справі №29/308-02 було
накладено арешт на кошти ТОВ "САБ".

Проте в подальшому, 15.08.2007, Відділом ДВС
Фрунзенського районного управління
юстиції у м. Харкові було втрачено
оригінал наказу, що призвело до
невиконання рішення суду.

Ухвалою від 05.09.2007 Господарським судом
Харківської області відмовлено
Позивачу у видачі дублікату наказу, у
зв'язку з пропуском строку звернення до
виконання.

З матеріалів справи вбачається, що з
05.04.2007 ТОВ "САБ" перебуває в стані
припинення за судом рішенням.

З огляду на викладене вбачається, що
позивачем вчинено дії щодо стягнення
заборгованості з ТОВ "САБ" проте
грошові кошти не стягнуто з незалежних
від позивача обставин, що свідчить про
необґрунтованість оскарженої вимоги у
вказаній частині.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що рішенням Господарського суду
Луганської області від 02.07.2004 у справі
№16/219 за позовом військового прокурора
Луганського гарнізону в інтересах
держави в особі Позивача визначено
до стягнення із ЗАТ "Спецпромагрегат"
борг в сумі 1 025,00 грн. 16.07.2004 видано наказ
про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 25.08.2004 відділом
ДВС Артемівського районного
управління юстиції Луганська було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження наказом
Господарського суду Луганської
області від 16.07.2004 у справі 6/219.

В подальшому, 16.10.2006 ДВС в Артемівському
районі м. Луганська винесено постанову
про повернення виконавчого документа
(судового наказу) Позивачу у зв'язку з
відсутністю у ЗАТ "Спецпромагрегат"
коштів та майна.

Згідно з витягом із ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців, ЗАТ
"Спецпромагрегат" перебуває в стані
припинення, за судовим рішенням з
17.01.2013.

З огляду на викладене вбачається, що
позивачем вчинено дії щодо стягнення
заборгованості з ЗАТ "Спецпромагрегат"
проте грошові кошти не стягнуто з
незалежних від позивача обставин, що
свідчить про необґрунтованість
оскарженої вимоги у вказаній частині.

Також, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням
Господарського суду м. Києва 28.11.2001 у
справі №7/466 за позовом військового
прокурора Північного регіону України в
інтересах держави в особі Позивача
визначено до стягнення ЗАТ «Київський
проектно-вишукувальний інститут
"Укркомундорпроект" на користь
Позивача 10 371220,04 грн. основного боргу
та 698 139, 387 грн. (загальна сума боргу 11 069
359,42 грн.). 28.11.2001 судом видано наказ про
примусове виконання рішення.

04.01.2002 Позивач направив заяву (вих. №
3/23/1-П/823) про відкриття виконавчого
провадження за наказом
Господарського суду м. Києва 28.11.2001
у справі №7/466 до відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві.

В подальшому, 20.11.2002 між ЗАТ
«Київський проектно-вишукувальний
інститут "Укркомундорпроект" та ДП
"Кіпаріс", за згодою Позивача, було
укладено угоду про переказ боргу за
якою ДП "Кіпаріс" прийняло на себе
зобов'язання ЗАТ Київський «Київський
проектно-вишукувальний інститут
"Укркомундорпроект" перед позивачем за
договорами, що були предметом розгляду
по справі №7/466, а саме зобов'язання
передати Позивачу 5 790,81 кв. м житла у
Полтавській області.

З матеріалів справи вбачається, що
ЗАТ «Київський
проектно-вишукувальний інститут
"Укркомундорпроект" частково погасило
заборгованість перед Позивачем на суму
1 555 149,10 грн. і на момент укладання угоди
сума основного боргу перед Позивачем
становила 8 816 070,92 грн.

В подальшому, 20.02.2003 Позивач направив
заяву (вих. №3/23/1-ПУ204) до ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про закінчення
виконавчого провадження щодо
стягнення боргу із ЗАТ Київський
проектно-вишукувальний інститут
"Укркомундорпроект" у зв'язку з
укладенням угоди про переказ боргу.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що ДП "Кіпаріс" перед Позивачем не
виконало.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області 24.03.2005 у
справі № Б/29/24/210/02 ДП "Кіпаріс" визнано
банкрутом і ліквідовано.

З системного аналізу викладеного
вбачається. що у період з 20.11.2002 (дата
укладання угоди про переведення боргу)
до 24.03.2005 (дата ліквідації ДП "Кіпаріс")
позивачем не вияснено жодних дій щодо
зобов'язання ДП "Кіпаріс" виконати
умови угоди або примусового стягнення
боргу.

З огляду на викладене суд вважає
обґрунтованим висновок відповідача
про порушення позивачем ст. 526, 509, 610, ч. 1
ст. 611 Цивільного кодексу України в
частині не звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості
внаслідок чого позивачем втрачено
боржника ДП «Кіпаріс» внаслідок його
ліквідації, що призвело до завдання
збитків на суму на загальну суму 8 859 876,94
грн.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що п. 4 вимоги про
відшкодування в порядку передбаченому
законодавством збитків на загальну
суму 11 047 047,74 грн. за рахунок осіб, які не
здійснили проведення
претензійно-позовної роботи є частково
необґрунтованим та підлягає
скасуванню на суму 1 836 815,4 грн. по ПП
"Фаворит", ТОВ «САБ», ЗАТ
«Спецпромагрегат» (не підлягає
скасуванню на суму 9 210 2 32, 3 грн.).

Щодо п. 5 вимоги яким вимагається
відшкодування в порядку, передбаченому
законодавством збитків на загальну
суму 12 110 479,15 грн. по контрагентам СП
«СТС+» на суму 744 056,25 грн. за договором
від 25.10.1998 №78, ТОВ «СБ-Техно» на суму 332
042,95 грн. за договором від 18.06.2001 №219/1,
Корпорація «Індустріальний Союз
Донбасу»на суму 65 975,0 грн. за договором
від 21.10.1998 №45, ЗАТ «Бліц-Інформ» на суму
39306,96 грн., ЗАТ «Інвестпроект» на суму 38
968 грн за договором від 25.12.2000 №121, БУ-53
ВАТ «Кримбуд» на суму 294000 грн. за
договором від 02.08.1998 №31, ТОВ «БП
«Агростройкомплект» на загальну суму 8
303,88 грн. за договорами від 17.11.1998 №110/11
та від 31.11.1998 №96/107, ЗАТ
«Загальноєвропейський дім» на
загальну суму 10 102 635,53 грн. за
договорами від 11.01.1997 №10, від 07.05.1997 №10/,
від 23.05.1997 №10/2, від 23.05.1997 №10/3, від 11.06.1997
№10/4, АТ «Севастопольбуд» на суму 45 150
грн. за договорами від 30.12.2000 №83, №84, ТОВ
«Корпорація «Кримбудінвест» на
загальну суму 325 786,58 грн. за договорами
від 09.04.1997 №2 та від 07.07.1997 №3, ТОВ
«Південна регіональна енергетична
компанія» на суму 114 254 грн. за договором
від 04.05.2001 №193 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість СП "СТС+" перед
Позивачем в "44 056,25 грн. є залишком від
заборгованості, яка утворилася за
договором від 25.10.1998 № 78 між СП "СТС+" і
Національною гвардією України
(правонаступник - Позивач).

05.07.2001 Позивачем було направлено
СП "СТС+" претензію №3/23/1 -П/372) на суму
4 699 410,30 грн., в наслідок чого СП "СТС+"
погасило заборгованість на суму 3 955 354,05
грн.

З матеріалів справи вбачається та
позивачем не заперечується, що інших
дій щодо стягнення з СП "СТС+"
заборгованості в сумі 744 056,25 грн.
позивачем не вчинялось, що свідчить про
обґрунтованість висновків відповідача
щодо не звернення позивача до суду з
позовом про стягнення заборгованості
внаслідок чого позивачем втрачено
боржника СП "СТС+", що призвело до
завдання збитків на суму на загальну
суму 744 056,25 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що рішенням Господарського суду м.
Києва 07.04.2003 у справі №10/267 за позовом
заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Позивача визначено до стягнення з ТОВ
«СБ-Техно» на користь Позивача 332 042,66
грн. основного боргу, збитків інфляції 4
648, 60 грн. та 7 532, 36 грн. річних. 18.04.2003
видано наказ з примусового виконання
вказаного судового рішення.

Згідно з витягом з ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців станом на
12.12.2012 по ПП "СБ-Техно" (ідентифікаційний
код 50227886) записів не знайдено.

Отже, позивачем не вчинялись дії з
примусового виконання вказаного вище
судового рішення свідчить про
обґрунтованість висновків відповідача
щодо втрати позивачем боржника ПП
"СБ-Техно", що призвело до завдання
збитків на суму на загальну суму 332 042,95
грн. та необґрунтованість позовних
вимог у вказаній частині.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що Національною гвардією
України (правонаступник - Позивач) та
Корпорацією "Індустріальний Союз
Донбасу" (далі - Корпорація) було
укладено договір про дольову участь в
будівництві від 21.10.1998 № 45 у м.
Маріуполі. Загальна вартість
проведеного взаємозаліку векселями
Державного казначейства згідно умов
договору складала 7000175,00 грн. На
виконання умов договору Корпорацією
всього передано Позивачу житлової
площі вартістю 6 934 200,00 грн.
Заборгованість Корпорації перед
Позивачем становить 65 975,00 грн.

05.07.2001 Позивачем було направлено
Корпорації претензію №3/23/1-П/365) на
суму 7 000 175,00 грн., в наслідок чого
Корпорація погасила заборгованість
(передала житло) на суму 6 934 200,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
Корпорація заперечує наявність
зазначеної вище заборгованості та
наявність господарських відносин з
позивачем.

З огляду на викладене, суд вважає
обґрунтованим висновок відповідача
щодо не звернення позивача до суду з
позовом про стягнення заборгованості
внаслідок чого позивачем втрачено
боржника Корпорація "Індустріальний
Союз Донбасу", що призвело до завдання
збитків на суму на загальну суму 65 975,00
грн.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що між позивачем та Приватною
промислово-комерційною фірмою
«Валерія» договір від 14.06.1997 №5/22 про
інвестування коштів в будівництво
житла для військовослужбовців та
членів їх сімей.

В подальшому, додатковою угодою від
17.12.1999 №5 визначено, що ЗАТ «Видавництво
«Бліц-Інформ» є стороною вказаного
вище договору на правах інвестора.

Актом приймання-передачі житла від
31.03.2000 позивачем прийнято житло на
загальну суму 678 622,56 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач повідомив ЗАТ «Видавництво
«Бліц-Інформ», що після проведення
технічної інвентаризації отриманого
житла загальна площа квартир на 42,54
кв.м. менша, ніж було передано по акту та
просило повернути 39 306,96 грн.

Отже, ЗАТ «Видавництво «Бліц-Інформ» не
виконано зобов'язання за договором, що
є порушенням ст. 193 Господарського
кодексу України та грошові кошти не
повернуто, проте позивачем не
направлялись претензії та не проведено
позовну роботу щодо стягнення
заборгованості, що призвело до втрати
боржника у зобов'язанні та завдано
збитків на суму 39 306,96 грн., що свідчить
про обґрунтованість вимоги у вказаній
частині.

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду м. Києва 10.02.2003 у
справі № 6/46 задоволено позов
заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Позивача до ЗАТ "Інвестпроект", яким
визначено до стягнення на користь
Позивача 38 968,00 грн. 14.04.2003 судом видано
наказ про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
18.06.2004 відділом ДВС Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
було винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві у
зв'язку у Товариства коштів та майна.

З огляду на викладене вбачається, що
позивачем вчинено дії щодо стягнення
заборгованості з ЗАТ "Інвестпроект"
проте грошові кошти в сумі 38 968 грн. не
стягнуто з незалежних від позивача
обставин, що свідчить про
необґрунтованість оскарженої вимоги у
вказаній частині.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та БУ-53 «Кримбуд» укладено
договір на будівництво житла в порядку
пайової участі від 02.08.1998 №31, загальна
сума придбання складає 355 110 грн. Проте
на вкидання умов договору позивачу
передано житла на суму 325 710 грн.

З матеріалів справи вбачається, що БУ-53
«Кримбуд» знято з обліку 24.11.2004. В
матеріалах відсутні докази проведення
претензійно-позовної роботи щодо
стягнення з БУ-53 «Кримбуд»
заборгованості в сумі 325 710 грн., що
свідчить про обґрунтованість вимоги у
вказаній частині.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що згідно з договорами 17.11.1998 №110/11 та
від 30.11.1998 №96 на будівництво житла в
порядку пайової участі між
Національною гвардією України
(правонаступник - позивач) і БП
"Агростройкомплект" останнє було
профінансоване на суму 1 645 429,00 грн.

На виконання умов договору передано
житла на суму 1637125,62 грн. Дебіторська
заборгованість становить 8 303,88 грн.

В матеріалах відсутні докази
проведення претензійно-позовної
роботи щодо стягнення з БП
"Агростройкомплект" заборгованості в
сумі 8 303,88 грн., що свідчить про
обґрунтованість вимоги у вказаній
частині.

Судом встановлено, що між позивачем та
ЗАТ «Загальноєвропейський дім»
укладено договори від 11.01.1997 №10, від
07.05.1997 №10/1, від 23.05.1997 №10/2, від 23.05.1997
№10/3, від 11.06.1997 №10/4 на загальну суму 10 102
635,53 грн.

З акту ревізії вбачається, що ЗАТ
«Загальноєвропейський дім» погашень
заборгованість на суму 21308383,48 грн.

Також, між позивачем та ЗАТ
«Загальноєвропейський дім» укладено
договір від 06.12.2000 №16 про дольове
будівництво житла для
військовослужбовців, відповідно до
якого позивач інвестує в будівництво
об'єктів за рахунок заборгованості в
сумі 5315848,0 грн. що виникла за договором
від 03.10.1997 №337/97-322 ПСТ.

В подальшому, рішенням Арбітражного
суду м. Києва від 20.03.2001 у справі №14/369
затверджено мирову угоду, згідно якої
ЗАТ «Загальноєвропейський дім»
зобов'язано погасити перед позивачем
заборгованість в сумі 647 200 грн. по мірі
надходження коштів від ТОВ «Протекс»
за рішенням Арбітражного суду м. Києва
по справі №14/617 від 15.12.2000.

Також, рішенням Арбітражного суду м.
Києва від 20.03.2001 у справі №14/370
затверджено мирову угоду, згідно якої
ЗАТ «Загальноєвропейський дім»
зобов'язано погасити перед позивачем
заборгованість в сумі 10631781 грн.

З матеріалів справи вбачається та
позивачем не заперечується, що вимоги
мирової угоди не виконано, позивачем
дій щодо стягнення заборгованості не
вчинено.

Оскілки в матеріалах відсутні докази
проведення належної
претензійно-позовної роботи щодо
стягнення з ЗАТ «Загальноєвропейський
дім» заборгованості в сумі 10 102 635,53 грн.,
що свідчить про обґрунтованість вимоги
у вказаній частині.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та ЗАТ
«Топаз» та ЗАТ «Севастопольбуд» було
укладено договори про пайове
будівництво житла для
військовослужбовців від 20.11.1998 №63 та
№64.

Судом встановлено, що згідно актів
прийому-передачі протягом 1998 - 2000 років
позивачем прийнято житло на суму 10519680
грн. та відображено дебіторську
заборгованість на суму 10519680 грн., яка
поступово зменшувалась та станом на
01.01.2005 становила 3612371 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 22.02.2011 по справі №7/47 відмовлено в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з ЗАТ «Севастопольбуд» на
користь позивача грошових коштів в
сумі 3612371 грн.

Так, в акті ревізії відповідач вказує,
що акти приймання-передачі житла були
підписані без фактичної передачі
житла, на підставі викладеного
відповідачем заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів 3612371 грн. з
винних осіб.

Проте, враховуючи, що позивачем
проведено позовну роботу по стягненню
з ЗАТ «Севастопольбуд» на користь
позивача грошових коштів в сумі 3612371
грн., суд дійшов висновку про
необґрунтованість оскарженої вимоги у
вказаній частині.

Крім того, судом встановлено, що
аналогічна ситуація склалась з
вчиненням позивачем дій з ТОВ
«Корпорація «Кримбудінвест», а саме
рішенням Господарського суду АР Крим
від 14.03.2007 відмовдено в задоволенні
вимог про стягнення на користь
позивача з ТОВ «Корпорація
«Кримбудінвест» заборгованості в сумі
3641593,42 грн. оскільки акти
приймання-передачі житла були
підписані без фактичної передачі
житла, на підставі викладеного
відповідачем заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів 3641593,42 грн. з
винних осіб.

Проте, враховуючи, що позивачем
проведено позовну роботу по стягненню
з ТОВ «Корпорація «Кримбудінвест» на
користь позивача грошових коштів в
сумі 3641593,42 грн., суд дійшов висновку
про необґрунтованість оскарженої
вимоги у вказаній частині.

Суд зауважує, що відповідач наділений
компетенцією щодо звернення до
правоохоронних органів в разі
виявлення обставин, що свідчить про
вчинення кримінального
правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та ТОВ
«Південна регіональна енергетична
компанія» було укладено договір
дольової участі у будівництві від
04.05.2001 №193, згідно якого ТОВ «Південна
регіональна енергетична компанія»
зобов'язується передати житлові
приміщення з І по ІІІ квартал 2001 року.

На виконання умов договору позивачем
перераховано грошові кошти в сумі 114 254
грн., проте документі щодо передачі
житла відсутні.

Згідно витягу з ЄДРПОУ ТОВ «Південна
регіональна енергетична компанія»
перебуває в стані припинення.

В матеріалах справи відсутні докази
проведення позивачем
претензійно-позовної роботи по
стягненню з ТОВ «Південна регіональна
енергетична компанія» заборгованості
в сумі 114 254 грн., що вказує на
обґрунтованість оскарженої вимоги у
вказаній частині.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку що п. 5 оскарженої вимоги є
частково необґрунтованим, а саме в
частині відшкодування в порядку,
передбаченому законодавством збитків
на загальну суму 7 92 392,42 грн. по
контрагентам ЗАТ "Інвестпроект", ЗАТ
«Севастопольбуд», ТОВ «Корпорація
«Кримбудінвест», в іншій частині
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

За таких обставин, суд, перевіривши
наявні у справі докази за правилами,
встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України
та заслухавши пояснення представників
сторін, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати п. 3
вимоги від 13.01.2014 №08-17/30.

3. Визнати протиправним та скасувати п. 4
вимоги від 13.01.2014 №08-17/30 в частині
відшкодування в порядку передбаченому
законодавством збитків в сумі 1 836 815,4
грн. за рахунок осіб, які не здійснили
проведення претензійно-позовної
роботи.

4. Визнати протиправним та скасувати п. 5
вимоги від 13.01.2014 №08-17/30 в частині
відшкодування в порядку передбаченому
законодавством збитків в сумі 7 92 392,42
грн. за рахунок осіб, які не здійснили
проведення претензійно-позовної
роботи.

5. В іншій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленим статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур