Справа № 430/552/14-а
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року справа №430/552/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Попова В.В.,

суддів Сухарька М.Г. , Білак
С.В.,

секретар Гайдіс С.І.,

за участю сторін : позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
28 лютого 2014 р. у справі № 430/552/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Петрівської
селищної ради Станично-Луганського
району Луганської області, третя особа
- ОСОБА_4 про визнання незаконним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т
А Н О В И В :

Ухвалою Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
28 лютого 2014 р. у справі № 430/552/14-а
відмовлено ОСОБА_2 у відкритті
провадження в адміністративній справі
за її позовом до Петрівської селищної
ради, третя особа: ОСОБА_4, про визнання
незаконним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії в частині вимог щодо
визнання незаконним рішення селищної
ради.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач - ОСОБА_2, подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вищевказану ухвалу та направити справу
для продовження розгляду в порядку
адміністративного судочинства до суду
першої інстанції. Мотивами апеляційної
скарги зазначає порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Приймаючи оскаржувальне рішення суд
першої інстанції виходив з того, що 21
січня 2014 року позивачка вже зверталась
до Станично-Луганського районного суду
Луганської області з аналогічним
позовом, справа 430/99/14-а та при вирішенні
питання про відкриття провадження по
зазначеній справі ухвалою
Станично-Луганського районного суду
Луганської області від 24 січня 2014 року
в частині зазначених вимог було
відмовлено у відкритті провадження у
справі з мотивів, що вказаний спір
належить розглядати в порядку
цивільного судочинства, а тому, суд,
керуючись положеннями статті 109 КАС
України, встановивши, що у спорі між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав вже є
судове рішення, а саме ухвала суду від 24
січня 2014 року, яка не оскаржувалась та
набрала законної сили 05 лютого 2014 року,
у відкритті провадження за цим позовом
в частині вказаних вище вимог,
відмовив.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не може погодитись з цією
позицією суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 17 Кодексу адміністративного
судочинства України визначена
юрисдикція адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ,
а саме п.1 ч.2 даної статті зазначено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

П. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України) передбачено, що місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні, зокрема,
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 12
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №8 від
20 травня 2013 року «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів,
зазначено, що з аналізу норм статті 26
Закону № 280/97-ВР, статті 6 Закону України
від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві
державні адміністрації», частини
першої статті 116 Земельного кодексу
України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III
випливає, що управління та
розпорядження державним і комунальним
майном є організаційно-правовою
діяльністю суб'єктів владних
повноважень - органів державної влади
та органів місцевого самоврядування,
які здійснюють її шляхом прийняття
актів з дотриманням встановленої
процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14
Конституції України, статей 177, 181, 324,
глави 30 Цивільного кодексу України від
16 січня 2003 року № 435-IV, статті 148
Господарського кодексу України від 16
січня 2003 року № 436-IV власниками землі є
держава, Автономна Республіка Крим та
територіальні громади. Конституційний
Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010
року № 10-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17 КАС
України вирішив, що органи місцевого
самоврядування у земельних відносинах
з громадянами та юридичними особами, в
тому числі щодо вирішення питань
розпорядження, передачі у власність, у
користування земельних ділянок, а
також їх вилучення, виступають
виключно як суб'єкти владних
повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності,
належать до публічно-правових спорів,
на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, а відтак, подану апеляційну
скаргу слід задовольнити, а
оскаржувану ухвалу - скасувати, як таку,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, а саме вирішення питання про
відкриття провадження в частині вимог
щодо визнання незаконним рішення
селищної ради.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 195,
п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, ст. ст.
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Станично-Луганського районного
суду Луганської області від 28 лютого 2014
р. у справі № 430/552/14-а - скасувати і
направити справу для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Ухвала в повному обсязі складена
та підписана колегією суддів 03.04.2014 р.

Колегія суддів :
В.В. Попов

М.Г.Сухарьок

С.В.
Білак