Справа № 821/2721/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2721/13-а

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся
до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (надалі - відповідач, ДПІ) від 11
липня 2013 року № про визначення
грошового зобов'язання по орендній
платі з фізичних осіб на загальну суму
352 646,90 грн.

В обґрунтування позивач зазначив, що
оскільки нерухоме майно вибуло із його
права власності згідно договору
дарування від 22 червня 2012 року, а
договір оренди земельної ділянки під
розміщення такого нерухомого майна був
зареєстрований після відчуження
нерухомого майна, тобто 04 липня 2012 року,
тому на його думку у нього відсутній
обов'язок сплачувати орендну плату
внаслідок нікчемності договору оренди
земельної ділянки.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року адміністративний позов -
задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував
податкове повідомлення-рішення від 11
липня 2013 року № в частині
визначення позивачу грошового
зобов'язання по орендній платі з
фізичних осіб всього у загальній сумі
205 291,92 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 165 925,86 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 39 366,06 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовив.

В апеляційній скарзі ДПІ ставиться
питання про скасування судового
рішення у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції представники сторін не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи, сповіщені належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомили.

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
приписів п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем з 24 червня
2013 року по 01 липня 2013 року було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
своєчасності та повноти внесення до
бюджету орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності за період з 01 січня 2010 року по
31 грудня 2012 року, за результатами якої
складено акт №3079 від 01 липня 2013 року
(далі - акт перевірки).

Висновками акту встановлені порушення:

- статті 14 Закону України від 3 липня 1992
року №2535-ХІІ «Про плату за землю»
(чинний на момент вчинення
правопорушення) та пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України), а саме неподання
податкової декларації по орендній
платі за земельні ділянки державної і
комунальної власності (затверджену
наказом ДПА України від 20 грудня 2005
року №588) за 2010 рік та неподання
податкових декларацій з плати за землю
(затверджену наказом ДПА України від 24
грудня 2010 року №1015) за 2011-2012 роки
(звітні податкові декларації);

- статті 15 Закону України від 3 липня 1992
року №2535-ХІІ «Про плату за землю»
(чинний на момент вчинення
правопорушення), статті 21 Закону
України від 06 жовтня 1998 року №161-ХІV
«Про оренду землі» (із змінами та
доповненнями) та пункту 287.3 ст. 287 ПК
України, ст. 96 та 206 Земельного кодексу
України, а саме заниження податкових
зобов'язань зі сплати орендної плати за
землю за період з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2012 року в сумі 316 963,67 грн.

Вказані порушення вмотивовані тим, що
позивачем не декларувалася та не
сплачувалася орендна плата за землю за
період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012
року.

На підставі вказаного висновку
податковим органом було прийнято
податкове повідомлення - рішення від 11
липня 2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання по орендній
платі з фізичних осіб всього на
загальну суму 352 646,90 грн., в тому числі
за основним платежем у сумі 289 334,81 грн.
та за штрафними санкціями в сумі 63 312,09
грн.

Скасовуючи оскаржуване рішення
відповідача в частині визначення
грошового зобов'язання по орендній
платі з фізичних осіб, всього у
загальній сумі 205 291,92 грн., суд першої
інстанції зазначив, що рішення
Херсонської міської ради №178 від 31
березня 2011 року, яким встановлена
оновлена нормативно-грошова оцінка,
визнано нечинним в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні іншої
частини позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
правомірно визначив позивачу грошове
зобов'язання, у зв'язку із тим, що ФОП
ОСОБА_1 недотримано умови договору щодо
сплати орендної плати.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що при
постановленні рішення, судом першої
інстанції було дотримано вимоги ст. 159
КАС України у зв'язку з наступним.

Статтею 2 Закону України «Про плату за
землю» (діяв на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
плату за землю» підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно ст. 21 Закону України № 161 - XIV
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюється
за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, вказані в
договорі, не можуть суперечити діючому
на час укладення договору
законодавству.

З 01 січня 2011 року порядок оподаткування
землі в Україні, визначається розділом
XIII «Плата за землю» ПК України. Питання
орендної плати за землю врегульовані
статтею 288 ПК України.

Так, відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності - обов'язковий платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України,
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Згідно п. 288.4 ст. 288 ПК України розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Так, матеріалами справи встановлено, що
20 грудня 2011 року між ФОП ОСОБА_1
(орендар) та Херсонською міською радою
(Орендодавець) був укладений договір
оренди земельної ділянки,
зареєстрований 04 липня 2012 року за №
00716 в управління Держкомзему у м.
Херсоні Херсонської області (далі -
Договір оренди земельної
ділянки),предметом якого є оренда
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
площею 0,2079 га. під розміщення
адміністративної будівлі та
складських приміщень, які знаходяться
за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 5 вказаного
договору нормативно - грошова оцінка
земельної ділянки на 2011 рік становить:

- з 01 січня 2011 року по 31 травня 2011 року - 1
105 154,82 грн.;

- з 01 червня 2011 року по 31 грудня 2011 року -
3 625 547,31 грн.

Пунктом 9 розділу Договору «Орендна
плата» передбачено, що орендна плата
вноситься Орендарем з 21 серпня 2008 року
у грошовій формі, у розмірі 5% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки (згідно з рішенням міської ради
від 31 січня 2008 року №717), та з 01 вересня
2011 у розмірі 4% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки (згідно з
рішенням міської ради від 26 серпня 2011
року №333).

Статтею 173 Господарського кодексу
України визначено, що зобов'язання, яке
виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками)
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених цим Кодексом, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Основними видами
господарських зобов'язань є
майново-господарські зобов'язання та
організаційно-господарські
зобов'язання. Сторони можуть за
взаємною згодою конкретизувати або
розширити зміст господарського
зобов'язання в процесі його виконання,
якщо законом не встановлено інше.

Статтею 193 цього Кодексу передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Положеннями ч.1 ст.651 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази щодо внесення змін до
умов договору оренди земельної ділянки
щодо строку сплати оренди.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України,
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 01 січня і до 01
лютого поточного року і подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 ПК України, з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями.

В ході перевірки ДПІ було встановлено,
а позивачем не заперечується факт того,
що ним не подавалися податкові
декларації по орендній платі за
земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2010 - 2012 роки.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає,
що визначення ДПІ грошового
зобов'язання з орендної плати за землю
відбулося правомірно, у зв'язку із не
дотриманням платником податків умов
договору щодо сплати орендної плати.

Щодо визначеного відповідачем розміру
грошового зобов'язання з орендної
плати за основним платежем у сумі 289 334,81
грн., то судом встановлено наступне.

Як вбачаться з акту перевірки, орендна
плата за період з 01 липня 2010 року по 31
грудня 2012 року складала :

- за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня
2010 року - 27 628,88 грн., виходячи з 5% від
нормативно - грошової оцінки у сумі 1 105
154,82 грн.;

- за період з 01 січня 2011 року по 31 травня
2011 року - 23 024,05 грн., виходячи з 5% від
нормативно - грошової оцінки у сумі 1 105
154,82 грн.;

- за період з 01 червня 2011 року по 31
серпня 2011 року - 45 319,35 грн., виходячи з 5%
від нормативно - грошової оцінки у сумі
3 625 547,31 грн.;

- за період з 01 вересня 2011 року по 31
грудня 2011 року - 48 340,64 грн., виходячи з 4%
від нормативно - грошової оцінки у сумі
3 625 547,31 грн.;

- за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня
2012 року - 145 021,89 грн., виходячи з 4% від
нормативно - грошової оцінки у сумі 3 625
547,31 грн.

Статтею 271 ПК України визначено, що
базою оподаткування плати за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого розділом XIII
Податкового кодексу України, а у разі,
якщо нормативну грошову оцінку не
проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1
статті 14 ПК України нормативна грошова
оцінка земельних ділянок для цілей
розділу XIII Податкового кодексу України
- капіталізований рентний дохід із
земельної ділянки, визначений
відповідно до законодавства
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Підставою для проведення оцінки земель
є рішення органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування
(стаття 15 Закону № 1378-IV).

Судом першої інстанції встановлено, що
розмір нормативно - грошової оцінки у
сумі 3 625 547,31 грн. з 01 червня 2011 року був
затверджений рішенням сесії
Херсонської міської ради від 31 березня
2011 року № 178 «Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Херсона»,
згідно якого, затверджено технічну
документацію з нормативно грошової
оцінки земель м. Херсона.

Відповідно до п. 6 цього рішення
суб'єктам господарювання, незалежно
від форм власності та підпорядкування,
необхідно отримати витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку землі та надати до ДПІ у м.
Херсоні податкові декларації з плати
за землю із врахуванням нової оцінки з
01 червня 2011 року.

Проте, постановою Суворовського
районного суду м. Херсона від 24 січня 2012
року, яка набрала законної сили згідно
ухвали Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року, визнано нечинним вказане рішення
Херсонської міської ради №178 від 31
березня 2011 року «Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Херсона».

Частиною 1 ст. 255 КАС України
передбачено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Отже, враховуючи, що підставою для
застосування оновленої нормативно -
грошової оцінки з 01 червня 2011 року у
сумі 3 625 547,31 грн. слугувало рішення
Херсонської міської ради № 178 від 31
березня 2011 року, яке в судовому порядку
визнано нечинним, суд першої інстанції
вірно зазначив, що у ДПІ відсутні
підстави для нарахування орендної
плати за землю з 01 червня 2011 року на
підставі вказаної оновленої
нормативно - грошової оцінки.

Зважаючи на зазначене та враховуючи
пункт 5 договору, нормативно - грошова
оцінка земельної ділянки на 2011 рік
становить з 01 січня 2011 року по 31 травня
2011 року - 1 105 154,82 грн., та є базою
оподаткування плати за землю за
перевірений період.

Колегія суддів погоджується з
проведеними арифметичними
розрахунками суду першої інстанції та
вважає вірним розраховану суму
грошового зобов'язання з орендної
плати за оскаржуваним податковим
повідомленням - рішенням, а саме 123 408,95
грн.

Сума неправомірного нарахування
грошового зобов'язання з орендної
плати за основним платежем у сумі 165 925,86
грн., також, судом першої інстанції
розрахована вірно.

Щодо застосованих до позивача штрафних
санкцій за оскаржуваними податковим
повідомленням-рішенням, то суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Відповідно до ст.123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 113.3 ст. 113 ПК України штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, застосовуються у
порядку та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункт 7 підрозділу 10
розділу XX ПК України штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 01 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Враховуючи, що судом першої інстанції
встановлено правомірність визначеного
грошового зобов'язання з орендної
плати в сумі 123408,95 грн., тому відповідно
до нижченаведеного розрахунку
правомірним є застосування до позивача
штрафних санкцій у сумі 23946,03 грн.,

Отже, в частині застосування до
позивача штрафної санкції у сумі 39366,06
грн. податкове повідомлення - рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова