Справа № 2а-1790/10/6/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Київ К/9991/8843/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Рибченка А.О.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«СімСітіТранс»

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25.05.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2011

у справі № 2а-1790/10/6/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СімСітіТранс»

до Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим

про визнання протиправним
та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СімСітіТранс» (далі
по тексту - позивач, ТОВ «СімСітіТранс»)
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим (далі по тексту - відповідач, ДПІ у
м. Сімферополі) про визнання
протиправним та скасування рішення від
10.12.2009 № на суму 1240,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25.05.2010, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2011, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення ДПІ в м. Сімферополі від 10.12.2009
№ в частині застосування до ТОВ
«СімСітіТранс» фінансових санкцій у
розмірі 340,00 грн. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове рішення, яким задовольнити позов
повністю, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 30.11.2009 відповідачем
була проведена перевірка за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, а саме проведена
перевірка маршрутного таксі, яке
належить позивачу.

За результатами перевірки складено акт
від 30.11.2009 №002729, згідно з висновками
якого під час перевірки встановлено
порушення п. п. 2, 5, 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» №265/95-ВР (далі по тексту - Закон
№265/95-ВР), а саме: проведення
розрахункової операції здійснено без
застосування реєстратора
розрахункових операцій (розрахункової
книжки) про наданні послуг перевезення
одній особі, не забезпечено
відповідність суми і готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
продажу по розрахунковим квитанціям,
виданим з початку робочого дня.

На підставі вказано акту ДПІ в м.
Сімферополі було прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10.12.2009 №, в якому
визначено суму штрафних санкцій у
розмірі 1240,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині застосування до
позивача штрафних санкцій на суму 900,00
грн. за невідповідність готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у
розрахункових операціях, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 2 Закону №265/95-ВР місце
проведення розрахунків - місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові
кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг)
із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5, 13 ст. 3 Закону
№265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції; у разі
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу Державним казначейством України.

Разом з тим, п. 4 ст. 9 Закону №265/95-ВР
передбачено, що реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу проїзних і перевізних
документів із застосуванням бланків
суворого обліку на залізничному (крім
приміського) та авіаційному транспорті
з оформленням розрахункових і звітних
документів та на автомобільному
транспорті з видачею талонів,
квитанцій, квитків з нанесеними
друкарським способом серією, номером,
номінальною вартістю, а також при
продажу білетів державних лотерей
через електронну систему прийняття
ставок, що контролюється у режимі
реального часу Державним
казначейством України, та квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів.

Таким чином, позивач відповідно до
положень п. 4 ст. 9 Закону №265/95-ВР
звільняється від застосування
реєстратора розрахункових операцій та
розрахункової книжки у випадку видачі
квитків.

Однак, як встановлено судами, позивачем
послуги з перевезення пасажирів
надавались без видачі відповідних
квитків.

Крім того, пояснення водія ТОВ
«СімСітіТранс» про те, що 180,00 грн. були
його особистою власністю, судами
правомірно не прийнято до уваги,
оскільки взагалі на місті розрахунків
не повинно знаходитись інших коштів,
ніж ті, що отримані за продані товари (
п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР).

В свою чергу, згідно з п. 6.1 розділу 6
Положення про форму та зміст
розрахункових документів,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.12.2000 №614, квитки на приміські
автомаршрути - це розрахункові
документи, бланки яких виготовлені
друкарським способом з урахуванням
вимог, установлених відповідними
центральними органами виконавчої
влади, та які видаються при реєстрації
розрахункових операцій за послуги з
перевезення пасажирів у приміському
автотранспорті.

Отже, квитки на приміські автомаршрути
є розрахунковими документами та при їх
використанні відсутня необхідність
застосування розрахункової книжки чи
книги обліку розрахункових операцій.

Таким чином, відповідальність за
надання послуг з перевезення пасажирів
без видачі відповідних квитків
передбачена п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР,
відповідно до якої у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«СімСітіТранс» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
25.05.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)А.О. Рибченко (підпис)М.О.
Федоров