Справа № 810/1214/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2014 року 810/1214/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Терлецька О.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області

до Державного
підприємства "Науково-дослідного,
виробничого агрокомбінату
«Пуща-Водиця»

про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області з позовом до Державного
підприємства «Науково-дослідного,
виробничого агрокомбінату
«Пуща-Водиця» про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій за списком № 2 у розмірі 39 684, 89
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

Ухвалами суду від 26.02.2014 відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду на 11.03.2014.

11 березня 2014 року, у зв'язку з
відсутністю у суду доказів отримання
відповідачем повістки, розгляд справи
було відкладено на 21.03.2014.

В судове засідання 21 березня 2014 року
сторони, повідомлені належним чином
про розгляд справи, не з'явились. Від
представника позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності уповноваженого
представника позивача.

Відповідачу ухвала суду та повістки
суду направлялись засобами поштового
зв'язку та згідно витягу із офіційного
сайту Укрпошти, ухвалу суду
відповідачу вручено 05.036.2014 та повістку
суду 19.03.2014. Тобто, відповідач був
повідомлений належним чином про
розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про розгляд справи за
відсутності, належним чином
повідомлених представників сторін та у
порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи,
суд встановив наступне.

Державне підприємство
«Науково-дослідний, виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця», як платник
страхових внесків перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
у Києво-Святошинському районі
Київської області.

Як встановлено судом, позивачем
виставлявся відповідачу розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за січень 2014
року.

Позивачем, на підставі розрахунку
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(список № 2) та частини другої
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пільгових
пенсій, а саме по пенсіонерам ОСОБА_1 у
сумі 3838,62 грн., ОСОБА_2 у сумі 1363,49 грн.,
ОСОБА_3 у сумі 1145,48 грн., ОСОБА_4 у сумі
5358,71 грн., ОСОБА_5 1699,86 грн., ОСОБА_6 у сумі
1066,77 грн., ОСОБА_7 у сумі 1175,77 грн., ОСОБА_8
у сумі 3974,99 грн., ОСОБА_9 у сумі 1150,38 грн.,
ОСОБА_2 у сумі 1263,49 грн., ОСОБА_10 у сумі
959,69 грн., ОСОБА_11 у сумі 1270,28 грн., ОСОБА_12
у сумі 315,21 грн., ОСОБА_22 у сумі 262,78 грн.,
ОСОБА_14 у сумі 1364,76 грн., ОСОБА_15 у сумі
1142,03 грн., ОСОБА_16 у сумі 948,60 грн., ОСОБА_17
у сумі 1544,56 грн., ОСОБА_18 у сумі 2174,65 грн.,
ОСОБА_19 у сумі 2699,50 грн., ОСОБА_20 у сумі
64,51 грн. та ОСОБА_21 у сумі 6263, 83 грн.

Загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем складає -
39684,89 грн.

Оскільки відповідачем не погашена
вказана заборгованість перед
позивачем, останній звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України від
09.07.2003 № 1058-ІV).

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами «б» - «з» частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення».

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (статтями 27 та 28). При
цьому, зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства, відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно із пунктом 1 статті 1 та пунктом 1
статті 2 Закону України від 26.06.1997 №
400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднань, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду, у
розумінні цього Закону вважаються
внесками на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону України від 09.07.2003
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема, роботодавці -
підприємства, установи та організації,
створені відповідно до законодавства
України.

Відповідно до абзацу шостого частини
другої статті 17 та частини шостої
статті 20 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Абзацом восьмим частини третьої статті
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, що діяла до
01.01.2011) передбачено право органів
Пенсійного фонду звертатись до суду з
позовами про стягнення недоїмки.

Наявність у відповідача
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених на пільгових умовах
підтверджується доказами, що містяться
в матеріалах справи, а саме - даними
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
січень 2014 року.

Станом на день судового розгляду
відповідач суму заборгованості не
сплатив, заперечень проти позову не
подав. Доказів оскарження ним
розрахунків суду не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги
позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163,
167, 168, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Державного
підприємства «Науково-дослідного,
виробничого агрокомбінату
«Пуща-Водиця» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 00849296) на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових по умовах по списку № 2 у сумі
39 684 (тридцять дев'ять тисяч шістсот
вісімдесят чотири) грн. 89 коп.

3. Копію постанови надіслати
сторонам.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні, - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Терлецька О.О.