Справа № 2а-10306/11/0109
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ К/9991/27230/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим про зобов'язання
провести перерахунок пенсії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим на
постанову Київського районного суду
м. Сімферополя від 01 листопада
2011 року та постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим
про зобов'язання провести перерахунок
пенсії.

Постановою Київського районного
суду м. Сімферополя від 01 листопада 2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим перерахувати пенсію
ОСОБА_3 передбачену ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в результаті
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» починаючи з 01
квітня 2011 року по 30 вересня 2011 року, та
виплатити недоотриману різницю з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язано відповідача перерахувати
додаткову пенсію ОСОБА_3 передбачену
ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в результаті
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» починаючи з 01
квітня 2011 року по 01 серпня 2011 року, та у
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком
з 01 серпня 2011 року по 30 вересня
2011 року, та виплатити недоотриману
різницю з урахуванням проведених
виплат.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2012 року було змінено
постанову суду першої інстанції.
Абзаци 3 та 4 резолютивної частини
постанови викладено у наступній
редакції:

«Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в АР Крим
перерахувати пенсію ОСОБА_3,
передбачену ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком,
встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" починаючи з
01.04.2011 року по 18.06.2011 року з урахуванням
здійснених виплат.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в АР Крим
перерахувати додаткову пенсію ОСОБА_3,
передбачену ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" починаючи з 01.04.2011 року по
18.06.2011 року та у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком з 01.08.11 по 30.09.11 з
урахуванням здійснених виплат». В
решті постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Головне управління Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, звернулося з касаційною скаргою,
в якій просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на
пенсійному обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, як особа,
що отримала інвалідність, пов'язану з
наслідками аварії на ЧАЕС та належить
до першої категорії осіб які потерпіли
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 12 травня 1995 року.

Відповідно до довідки МСЕК серії МСЕ №
007673, виданої 14 січня 1998 року
безстроково, позивачу встановлена
третя група інвалідності, захворювання
пов'язано з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки, наданої відповідачем,
позивачем отримується пенсія по
інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Отже, на підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
одержує пенсію та щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну його
здоров'ю, розмір яких повинен
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлена
відповідними законами, але відповідач
визначив розмір зазначених пенсій
позивачеві згідно з постановами
Кабінету Міністрів України від №530 від
28 травня 2008 року та №654 від 16 липня 2008
року.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною четвертою статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІII
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій,
що виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягають ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови Кабінету
Міністрів України, на підставі яких
була нарахована пенсія позивачу, і які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Зі змісту ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що за основу нарахування пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, береться
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно чинного законодавства
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що судом першої
інстанції невірно визначено період, по
який позивачеві слід здійснити
відповідні нарахування.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», який набрав чинності 19
червня 2011 року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011
була прийнята постанова №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набула
чинності з 23 липня 2011 року, відповідно
до пункту 1 якої особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується у таких
розмірах до прожитковому мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність: 1) тим, що
належать до категорії 1: інвалідам 1
групи -30 відсотків; інвалідам 2 групи -20
відсотків; інвалідам 3 групи,
дітям-інвалідам, а також тим, що
страждають внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу, - 15
відсотків.

Судова колегія зазначає, що Закон
України № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» має вищу юридичну
силу, а отже повинен виконуватись
негайне, а не за умови прийняття
постанови Кабінету Міністрів України.

Окрім того, до прийняття зазначеної
постанови №745 Кабінету Міністрів
України вже діяла постанова Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530 «Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»,
яка була скасована постановою Кабінету
Міністрів України № 745 від 06 липня
2011року.

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що постанова суду першої
інстанції була змінена судом
апеляційної інстанції, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції у незміненій
частині та постанову суду апеляційної
інстанції залишити без змін, оскільки
вони прийняті з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим відхилити, а постанову
Київського районного суду
м. Сімферополя від 01 листопада 2011 року у
незміненій частині та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: