Справа № 872/4137/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2014 рокусправа №
0818/4857/2012(2а/0203/46/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська на постанову
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 січня 2013 року у
справі № 2а/0203/46/13 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2012 року позивач звернувся з
адміністративним позовом до суду в
якому просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі міста Дніпропетровська
відновити виплату пенсії за віком
згідно частини 2 статті 49 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженому Постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1, нарахувавши її у
розмірі згідно діючого законодавства з
20.04.2012 року.

Постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 30 січня 2013 року
адміністративний позов задоволено.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська відновити виплату
пенсії за віком згідно частини 2 статті
49 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України
„Прозагальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", затвердженому
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1,
нарахувавши її у розмірі згідно
діючого законодавства з 20.04.2012 року.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати оскаржувану
постанову посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
не відповідність висновків суду
обставинам справи та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї.перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла наступних висновків.

На підставі статті 197 КАС України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1996 року отримувала
пенсію за віком та перебувала на обліку
у відповідача.

З 20 жовтня 2001 року позивач мешкає в
Державі Ізраїль, де перебуває на
консульському обліку з 18.08.2004 року, що
підтверджується закордонним паспортом
громадянина України.

Відповідно до статті 51 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне

страхування" позивачу виплачена пенсія
за шість місяців наперед після чого
пенсійна справа була закрита і виплата
пенсії припинена.

20.04.2012 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про відновлення
виплати пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви
позивачу відмовлено, з тих підстав, що
відповідно до положень статті 92 Закону
України „Про пенсійне забезпечення" та
статей 49,51 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" призначення та виплата
пенсій громадянам України, які виїхали
на постійне місце проживання за кордон,
не передбачені. Пенсії призначені в
Україні до виїзду на постійне місце
проживання за кордон, можуть бути
виплачені за шість місяців наперед
перед від'їздом за кордон, рахуючи з
місяця, що настає за місцем зняття
зобліку проживання. Під час проживання
таких осіб за кордоном виплата пенсій
припиняється. Здійснюється лише
виплата пенсій, призначених в Україні
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання. Порядок
переведення таких пенсій в інших
країнах визначається Кабінетом
Міністрів України. Між Україною та
Державою Ізраїль не існує
двосторонньої угоди, яка б регулювала
питання пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду припиняється на весь
час проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Статтею 51 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що під час
перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07.10.2009 року № 25-рп-2009
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення,
визначено, звернути увагу ВРУ на
необхідність приведення у
відповідність до Конституції України
положень інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, а також
прийняття закону про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої фізичним або юридичним особам
актами і діями, що визнані
неконституційними.

Відповідно до Закону України „Про
Конституційний Суд України", а також
рішення Конституційного суду України
від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 закони, правові
акти або окремі положення визнані за
цими рішеннями неконституційними, не
підлягають застосуванню, як такі, що
відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" втратили чинність з 07
жовтня 2010 року. Тобто з 07 жовтня 2009 року
позивач має право на поновлення
виплати пенсії.

Частиною 2 статті 49 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Після прийняття зазначеного рішення
Конституційним Судом України і на
теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
правильно вирішив справу по суті та
дійшов вірного висновку про наявність
у позивача права на відновлення
виплати пенсії за віком відповідно до
частини 2 статті 49 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у зв'язку з чим підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 30 січня 2013 року
у справі № 2а/0203/46/13 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій, та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України .

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров