Справа № 826/16218/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

представника позивача - Кеди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» до Державної
екологічної інспекції у Луганській
області, Державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Луганської області Федючек
Юлії Володимирівни, Державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Луганської
області Ковальової Тетяни Сергіївни
про визнання протиправним та
скасування припису, за апеляційною
скаргою Державної екологічної
інспекції у Луганській області на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрнафта» звернулося у суд із
позовом до Державної екологічної
інспекції у Луганській області,
державних інспекторів з охорони
навколишнього природного середовища
Луганської області Федючек Ю.В. та
Ковальової Т.С., в якому просило визнати
протиправним та скасувати припис
відповідача від 13.09.2013 року про
усунення порушень природоохоронного
законодавства.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
Державна екологічна інспекція у
Луганській області подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції дійшов
висновку про неправомірність
оскаржуваного припису з огляду на
необґрунтованість виявлених в ході
перевірки позивача порушень.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища
Луганської області Федючек Ю.В. та
Ковальовою Т.С. на підставі наказу від
20.08.2013 року №473 та направлення на
перевірку №09/3267 від 19.08.2013 року в період
з 05.09.2013 року по 06.09.2013 року проведено
перевірку позивача на відповідність
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами на АЗС, розташованій за
адресою: м. Сєвєродонецьк, вул.
Промислова, 40, за підсумками якої
складено акт. Зі змісту зазначеного
акту слідує, що контролюючим суб'єктом
виявлено, що на території діючої АЗС
знаходиться 7 джерел викидів
забруднюючих речовин, з них 4
організованих та 3 неорганізованих.
Злив нафтопродуктів здійснюється на
спеціалізованому майданчику і
подається в ємкості по зливному шлангу
та зливному трубопроводі у верхню
частину резервуарів. Джерела викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря при зливі нафтопродуктів з
цистерн бензовозів в резервуари -
зливні горловини, з яких виділяються
викиди парів дизпалива (джерело №4) та
пари бензину (джерела №1, №2, №3).
Заправка автомобілів бензином та
дизельним паливом здійснюється через 3
топливнороздаточні колонки. Одна -
чотирьохпродуктова, восьмирукавна;
друга - трьохпродуктова, шестирукавна;
третя - однопродуктова, дворукавна.
Одночасно можуть працювати два
заправочних рукава з однієї колонки
(6-тирукавної) та другої колонки
(8-мирукавної) при заправці
нафтопродуктами - джерела викидів №№5,
6. Фактично при заправці
нафтопродуктами зафіксовано 4 джерела
викидів з автозаправочних першої та
другої колонок. При заправці
дизпаливом працює лише один
заправочний рукав - джерело викидів №7.

Крім того, при перевірці виявлено, що на
території підприємства розміщено
Стандартний модульний заправник газу
(СМЗГ), призначений для приймання,
зберігання і заправки зрідженим газом
(пропан-бутаном) автомобілів - джерело
викидів № 8. Разом з тим, в акті
вказується на невраховане джерело
викидів - з'єднання запобіжним клапаном
верхньої частини резервуара з
автоцистерною при зливі зрідженого
газу (місця з'єднання зливного та
дихального шлангів).

Враховуючи викладене, перевіряючі
дійшли висновку, що обладнання АЗС, яке
задіяне в технологічному процесі та є
джерелом викиду забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, не відповідає
умовам отриманого дозволу в частині
наявності неврахованих (на які
відсутня відповідна дозвільна
документація) джерел викидів
забруднюючих речовин, що є порушенням
ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря».

Виявлення зазначених порушень стало
підставою для винесення 13.09.2013 року
припису, яким від ПАТ «Укрнафта»
вимагається розробити план
організаційно-технічних заходів щодо
усунення порушень природоохоронного
законодавства, копію цього наказу з
визначенням осіб, відповідальних за
виконання припису, надати на адресу
відділу екологічного контролю по
Лисичанському регіону (в строк до 13.09.2013
року), а також привести у відповідність
до наявних джерел викидів дозволи на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря (в строк до 13.11.2013
року).

Не погоджуючись із зазначеним
приписом, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню суб'єкта владних повноважень,
колегія суддів приходить до
наступного.

Процедура проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
у сфері охорони навколишнього
природного середовища та оформлення їх
результатів, визначається Порядком
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 року № 464 (далі - Порядок).

Порядок поширюється на державних
інспекторів з охорони навколишнього
природного середовища Державної
екологічної інспекції,
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища,
Державної екологічної інспекції в
областях, містах Києві та Севастополі,
Державної екологічної інспекції з
охорони довкілля Північно-Західного
регіону Чорного моря, Державної
екологічної інспекції Азовського моря,
Державної Азово-Чорноморської
екологічної інспекції (далі - органи
Мінприроди) та суб'єктів
господарювання (юридичних та фізичних
осіб).

Відповідно до п. 4.4. Розділу 4 Порядку,
під час проведення перевірки
перевіряються наявність та чинність
дозвільних документів, які
підтверджують право на здійснення
господарської діяльності, пов'язаної з
використанням природних ресурсів
(розміщення відходів, поводження з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами),
небезпечними хімічними речовинами,
викиди в атмосферне повітря з
стаціонарних джерел, спеціальне
використання природних ресурсів),
транскордонним переміщенням об'єктів
рослинного й тваринного світу, та інших
документів, необхідних для здійснення
перевірки.

За результатами проведеної перевірки,
в тому числі спільної з іншими органами
державного нагляду (контролю),
державним інспектором складається акт
перевірки вимог природоохоронного
законодавства (п. 4.13. Розділу 4 Порядку).

На підставі акта, який складено за
результатами перевірки, протягом п'яти
днів з дня її завершення, у разі
виявлення порушень вимог
природоохоронного законодавства
складається припис про усунення
порушень вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища (п. 4.23. Розділу 4 Порядку).

Правові, економічні та соціальні
основи організації охорони
навколишнього природного середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь визначаються Законом України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» від 25.06.1991року №1264-XII (далі
по тексту Закон №1264-ХІІ).

Відповідно до приписів ст. 20 названого
Закону до компетенції спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів і його органів на
місцях належить, зокрема, здійснення
державного контролю за використанням і
охороною земель, надр, поверхневих і
підземних вод, атмосферного повітря,
лісів та іншої рослинності, тваринного
світу, морського середовища та
природних ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони республіки,
дотриманням заходів біологічної і
генетичної безпеки щодо біологічних
об'єктів навколишнього природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів у відкритій
системі тощо.

Відповідно до ст. 55 Закону №1264-ХІІ
суб'єкти права власності на відходи
повинні вживати ефективних заходів для
зменшення обсягів утворення відходів,
а також для їх утилізації, знешкодження
або розміщення.

Розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Колегією суддів установлено, що
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Луганській області видано позивачу
дозволи на АЗС №12/002, яка знаходиться за
адресою: м. Сєвєродонецьк, вул.
Промислова, 40, Луганської області,
№-43 на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами, терміном на 10
років (з 08.12.2008 року по 08.12.2018 року).
Згідно додатку до даного дозволу, його
видано на джерела викидів №№ 5, 6, 7
(паливороздавальні колонки).

Також, Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Луганській області видано позивачу
дозвіл №-43а про внесення змін до
дозволу №-43 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.
Згідно цього дозволу, він наданий на
джерело №8 - газовий модуль СМЗГ (свіча).

Указані дозволи видані на підставі
позитивного висновку Луганської
обласної санітарно-епідеміологічної
станції від 10.11.2008 року №5/152.

Статтею 10 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» передбачено, що
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані,
зокрема, здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Частиною п'ятою статті 11 вказаного
Закону (в редакції, чинній на час
отримання позивачем відповідних
дозволів) встановлено, що викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися після отримання
дозволу, який видається територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів
за погодженням із територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань охорони здоров'я. Згідно частини
11 зазначеної правової норми порядок
проведення та оплати робіт, пов'язаних
з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
обліку підприємств, установ,
організацій та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
отримали такі дозволи, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Указаний Порядок затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.03.2002 року № 302 (далі - Порядок №302).

Дозволом на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами, відповідно до
пункту 2 Порядку №302, визнається
офіційний документ, який дає право
підприємствам, установам, організаціям
та громадянам-підприємцям (далі -
суб'єкт господарювання) експлуатувати
об'єкти, з яких надходять в атмосферне
повітря забруднюючі речовини або їх
суміші, за умови дотримання
встановлених відповідних нормативів
граничнодопустимих викидів та вимог до
технологічних процесів у частині
обмеження викидів забруднюючих
речовин протягом визначеного в дозволі
терміну.

У акті перевірки, запереченнях проти
позову та апеляційній скарзі державна
екоінспекія стверджує про
невідповідність кількості виявлених в
ході перевірки АЗС №12/003, що належить
ПАТ «Укрнафта» та розташована у м.
Сєвєродонецьк по вул. Промисловій, 40 в
Луганській області, джерел викидів
наданим позивачу дозволам на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря №-43 та №-43а.

Джерелом викидів, згідно статті 1
Закону України «Про охорону
атмосферного повітря», є об'єкт
(підприємство, цех, агрегат, установка,
транспортний засіб тощо), з якого
надходить в атмосферне повітря
забруднююча речовина або суміш таких
речовин.

Стаціонарне джерело забруднення
атмосфери - це підприємство, цех,
агрегат, установка або інший нерухомий
об'єкт, що зберігає свої просторові
координати протягом певного часу і
здійснює викиди забруднюючих речовин в
атмосферу (1.15.5 Інструкції про зміст та
порядок складання звіту проведення
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин на підприємстві, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України від 10.02.1995
року № 7, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 15.03.1995 року за № 61/597.

Враховуючи приведені норми, колегія
суддів зазначає, що досліджені в ході
перевірки АЗС позивача джерела викидів
відносяться до стаціонарних.

Як зазначається в акті перевірки та
доповнюється позивачем, заправка
автомобілів бензином та дизпаливом на
АЗС № 12/002 здійснюється через три
паливороздавальні колонки, які мають
вісім, шість та два роздавальні рукава
(плавно-роздавальні крани) відповідно.
З огляду на те, що одночасно на восьми-
та шестирукавній колонках можуть
використовуватись два
паливно-роздавальні крани,
контролюючим суб'єктом зроблено
висновок, що зазначені колонки мають не
два, а чотири джерела викидів, що не
відповідає наявним у позивача
дозволам.

Обговорюючи такі висновки відповідача,
колегія суддів зазначає, що згідно
пункту 5.2. «Методики расчета
концентраций в атмосферном воздухе
вредных веществ, содержащихся в
выбросах предприятий» - ОНД-86,
затвердженої Головою державного
комітету СРСР з гідрометеорології та
контролю природного середовища 04.08.1986
року під № 192, кількість джерел викидів
скорочується шляхом їх об'єднання
(особливо дрібних джерел) в окремі
джерела.

Відтак, декілька роздавальних рукавів
від однієї колонки, які є дрібними
однаковими джерелами викидів та не
мають чітко зафіксованих просторових
координат об'єднані в одне
неорганізоване стаціонарне джерело
викидів - паливороздавальну колонку,
яка має постійні координати. Об'єднання
в одне джерело викидів (колонку)
пояснюється також тим, що неможливо
точно визначити скільки палива буде
відпущено через кожен роздавальний
рукав. До того ж, беручи до уваги те, що
джерелом викидів є підприємство, цех,
агрегат, установка або інший нерухомий
об'єкт, тобто цілісний об'єкт, з якого
надходить у атмосферне повітря
забруднююча речовина, сам по собі
паливно-роздавальний кран не слід
розглядати як окреме джерело викидів.

Здійснення заправки автомобільного
транспорту через роздавальні колонки
передбачено також документами у яких
обґрунтовуються обсяги викидів для
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами для
АЗС № 12/002 позивача. Дані документи було
подано ПАТ «Укрнафта» відповідно до п. 4
Порядку № 302 до Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Луганській області, на
підставі чого позивачу видано
відповідний дозвіл на викиди.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із позивачем, що до складу
паливороздавальної колонки входять
дрібні однакові джерела викидів, які не
мають чітко зафіксованих просторових
координат (паливно-роздавальні рукава),
а тому саме паливороздавальна колонка
вважається єдиним стаціонарним
джерелом викидів забруднюючих речовин
в атмосферне повітря, на який у
позивача наявний чинний дозвіл
№-43.

Стосовно стаціонарного модуля
заправника газу (СМЗГ), колегія суддів
зазначає наступне.

Як було з'ясовано судом, Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в Луганській
області на підставі поданих позивачем
документів та позитивного висновку
Державного закладу «Сєвєродонецька
міська санітарно-епідеміологічна
станція Луганської області» від 03.09.2012
року № 5/1535, 28.09.2012 року видано на АЗС №
12/002 ПАТ «Укрнафта» дозвіл № -43а на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами (джерело № 8 - газовий модуль
СМЗГ (свіча)), строком дії до 08.12.2018 року.

Дозвіл № -43а видано на підставі
документів, в яких обґрунтовуються
обсяги викидів забруднюючих речовин,
які було розроблено на підставі
матеріалів Оцінки впливу на навколишнє
середовище. Дані матеріали ОВНС мають
позитивний висновок Державної
екологічної експертизи від 21.02.2012 року
№ 12/22.12.2011-32 проведення якої
передбачено частиною 3 статті 13 Закону
України «Про екологічну експертизу».

Згідно з матеріалами ОВНС стаціонарний
модуль заправника газу (СМЗГ, джерело №
8) складається з: одного наземного
резервуару з внутрішнім об'ємом 10 м;
насосної установки; паливно-заправної
колонки; рами на якій монтується все
основне обладнання СМЗГ та
трубопроводи. На СМЗГ знаходиться лише
одне стаціонарне джерело викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря (свіча скидного трубопроводу
резервуару СУГ), яке об'єднує викиди
джерел утворення викидів із заправки
резервуара, заправки автомобілів,
зберігання зрідженого газу, перевірки
запобіжних клапанів.

Як зазначається у листі Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 23.11.2006 року №
10304/10/2-8, копія якого наявна в матеріалах
справи, ємкості для зберігання
пального, обладнані трубами або
патрубками, дихальними клапанами,
відносяться до організованих джерел
викидів.

Організованим джерелом викидів
визнається джерело, яке здійснює викид,
який надходить в атмосферу через
спеціально споруджені газоходи, труби,
аераційні ліхтарі та інші споруди
(згідно пункту 1.15.10 Інструкції про
зміст та порядок складання звіту
проведення інвентаризації викидів
забруднюючих речовин на підприємстві).

Отже, викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря від зливу
зрідженого газу в автоцистерни, викиди
від заправки автомобілів зрідженим
газом, викиди від запобіжних клапанів
враховані в стаціонарному джерелі №8,
на який у позивача наявний дозвіл
№-43а.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з доводами позивача в
частині неправомірності вимог
відповідача, які висунуті останнім в
приписі від 13 вересня 2013 року щодо
усунення порушень ст. ст. 10, 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря» по джерелам №№ 5, 6, 7, 8.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано, що в ході перевірки позивача
контролюючим органом було також
виявлено, що на АЗС №12/002 наявні
організовані джерела викидів №№ 1, 2, 3,
4: підземні резервуари (металеві
ємності об'ємом 25 м куб.) для зберігання
бензину різних марок та дизельного
палива, з яких виділяються забруднюючі
атмосферне повітря речовини - пари
бензину та дизпалива.

Із матеріалів справи, а саме із
документів, у яких обґрунтовуються
обсяги викидів для отримання дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, які розроблені МПП «Фірма
Природа» та подані територіальному
органу Мінприроди, вбачається що на АЗС
№12/002, що належить ПАТ «Укрнафта»,
проводились розрахунки викидів, в тому
числі по джерелам №№ 1, 2, 3, 4
(вищезгадані резервуари). У той же час,
дозволів на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря вказаними
джерелами позивачем не отримано.
Наявні в матеріалах справи копії
дозволів №-43 та №№-43а,
отримані позивачем від Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Луганській
області, надані лише на джерела №№5, 6, 7,
8.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не надано
доказів дотримання вимог частини 5
статті 11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» щодо отримання
дозволу на джерела викидів №№ 1, 2, 3, 4,
колегія суддів доходить висновку, що
джерела викидів, які фактично
експлуатуються позивачем на АЗС №12/002,
за кількістю не відповідають наявним у
позивача дозволам на викиди. Відтак,
відповідачем правомірно висунуто
позивачу припис від 13.09.2013 року про
приведення у відповідність до наявних
джерел викидів дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та про розроблення плану
відповідних організаційно-технічних
заходів щодо усунення виявлених під
час перевірки порушень, вчинення яких
підтвердилось в ході апеляційного
розгляду справи.

Отже, доводи апеляційної скарги
частково підтвердились під час
апеляційного розгляду справи, а тому
постанова місцевого суду підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
судового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, встановивши неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також якщо
визнає, що судом порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Луганській
області задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року
скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову Публічному акціонерному
товариству «Укрнафта» відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст постанови складено
31 березня 2014 року)

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Пилипенко О.Є.

Романчук О.М