Справа № 2а/0370/3977/12
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/51811/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про скасування
наказу та поновлення на посаді, -

встановила:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про скасування
наказу від 13 квітня 2012 року № 111 о/с,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, ОСОБА_2 подав касаційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій із направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційної скарги, рішення судів щодо
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
вбачає порушення судами норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, і тому вважає, що
касаційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, з наступних
підстав.

Судами встановлено, що з 30 вересня 2011
року ОСОБА_2 прийнятий на службу в
органи внутрішніх справ на посаду
провідного спеціаліста відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції з
обслуговування м. Луцьк, Луцького,
Ківерцівського, Рожищенського та
Маневицького районів.

Начальником прийнято наказ, яким
зобов'язав відповідно до вимог статті
492 КЗпП персонально попередити усіх
працівників ВРЕР ДАІ УМВС України у
Волинській області про наступне
звільнення.

13 лютого 2012 року позивач був
ознайомлений з наказом УМВС України у
Волинській області від 10 лютого 2012 року
№246 «Про організаційно штатні зміни в
УМВС України у Волинській області» та
попереджений про наступне звільнення
із займаної посади, що підтверджується
його підписом на наказі.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області від 13 квітня 2012 року № 111 о/с
ОСОБА_2 звільнений з роботи за пунктом
1статті 40 Кодексу законів про працю
України, у зв'язку зі скороченням
чисельності штату.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно частини 2 статті 36 Кодексу
законів про працю України зміна
підпорядкованості підприємства,
установи, організації не припиняє дії
трудового договору. У разі зміни
власника підприємства, а також у разі
його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників.

Частинами 1-3 статті 492 Кодексу законів
про працю України визначено, що про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Згідно частини 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України звільнення з
підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Разом з тим, судами першої та
апеляційної інстанцій при вирішенні
даного спору, не було з'ясовано
наявність чи відсутність інших
вакантних посад в Управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, які відповідали б
досвіду роботи та кваліфікації
позивача, а також не встановлено
неможливості перевести позивача за
його згодою на інші вакантні посади.

Більш того, законодавством встановлена
можливість реорганізації державної
установи (організації) з одночасним
створенням іншої, яка буде виконувати
повноваження (завдання) особи, що
реорганізується, не виключає, а включає
зобов'язання роботодавця (держави) по
працевлаштуванню працівників
реорганізованої установи.

Однак, колегією суддів встановлено, що
відповідачем зазначене зобов'язання
виконано не було, і відповідно, трудові
гарантії позивача як працівника, були
порушені.

При новому розгляді справи судам
першої та апеляційної інстанцій
необхідно з'ясувати чи вжило
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області
усіх заходів для переміщення або
переведення своїх правцівників, чи
працевлаштування їх на інше місце, як
це передбачено частиною 2 статті 40
Кодексу законів про працю України.

Крім того, судами не встановлено та не
досліджено розпорядження про
затвердження структури та граничної
чисельності правників Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області та про
затвердження штатного розпису апарату
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області.

Тобто, судам необхідно звернути увагу
на дотримання з боку відповідача норм
трудового законодавства України, які
регулюють припинення трудових
відносин, зокрема статті 40, частини 1
статті 43 та статті 492 Кодексу законів
про працю України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що приймаючи рішення у даній
справі, суди першої та апеляційної
інстанцій не в повній мірі дослідили
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, а також не
дали оцінку всім доказам, з яких суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили при винесенні рішень про
відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що вказані
порушення норм матеріального права не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, що відповідно до вимог
частини 1 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанцій,
із направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2013 року скасувати, а
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про скасування
наказу та поновлення на посаді,
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко