Справа № 2а/489/44/2014
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/489/44/2014

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кокорєв В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Кравченко
К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 21 січня
2014р. по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013р. ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до управління ПФУ в
Ленінському районі м.Миколаєва про
визнання протиправною бездіяльність
щодо невиплати пенсії та стягнути з
відповідача суму боргу по виплаті
пенсії за жовтень 2013р. в сумі 5900,40грн.,
зобов'язати відповідача подати звіт
про виконання постанови суду, накласти
на начальника пенсійного фонду штраф
та стягнути половину суми накладеного
штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що рішенням Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 05.07.2010р.
його позов було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Миколаєва в
частині невиконання з 01.06.2010р. приписів
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язано провести
йому перерахунок пенсії по
інвалідності з 01.06.2010р., виходячи з
розрахунку восьми мінімальних пенсій
за віком, встановленої ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
також додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачуючи їх з
урахуванням фактично сплачених сум
пенсій.

Згідно зазначеного рішення суду
відповідач у листопаді 2013р. нарахував
позивачеві пенсію в сумі 8180,10грн., з
яких фактично виплачено 2279,70грн., борг
становить - 5900,40грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив позов задовольнити.

Постановою Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 21 січня 2014р.
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва щодо невиплати
позивачу пенсії, відповідно до ст.ст.50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за листопад 2013р. -
неправомірною.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Миколаєва на користь ОСОБА_2
заборгованість по виплаті пенсії за
листопад 2013р. в розмірі 5900,40грн.

Судове рішення в частині стягнення
боргу за листопад 2013р. в сумі 5900,40грн.
звернуто до негайного виконання.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва подати до суду звіт про
виконання цієї постанови у строк до 25
лютого 2014р.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, прийняти
нову постанову, якою відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про задоволення
скарги, скасування постанови суду з
ухваленням по справі нової постанови, з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що на підставі рішення суду
відповідача зобов'язано провести
перерахунок пенсії з 01.06.2010р.,
відповідач за листопад 2013р. не виплатив
в повному обсязі пенсію, в результаті
чого утворився борг перед позивачем по
виплаті пенсії. Тому, суд вважав за
необхідним стягнути вказану
заборгованість.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційний суд на підставі ст.198КАС
України, постанову суду скасовує та
приймає нову постанову про відмову у
задоволенні позову, з наступних
підстав.

Апеляційним судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
червні 2010р. позивач звернувся до суду
із позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва про зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату йому пенсії відповідно до
положень ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 05.07.2010р. позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва в частині
невиконання з 01.06.2010р. приписів ст.ст.50,54
ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язано провести йому перерахунок
пенсії по інвалідності з 01.06.2010р.,
виходячи з розрахунку восьми
мінімальних пенсій за віком,
встановленої ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також додаткової
пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачуючи їх з
урахуванням фактично сплачених сум
пенсій.

ОСОБА_2 зазначив, що відповідачем
проведено перерахунок пенсії, проте у
листопаді 2013р. нараховано пенсію в сумі
8180,10грн., з яких фактично виплачено лише
2279,70 грн., та борг складає 5900,40грн.

Суд першої інстанції, розглядаючи
справу, виходив з того, що у зв'язку з
відсутністю коштів в Державному
бюджеті України існує заборгованість
по виплаті пенсії в сумі 5900,40грн. та
права позивача підлягають захисту саме
у спосіб, шляхом стягнення з
відповідача недоплаченої суми.

Судова колегія не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.19 ч.2 Конституції
України органи державної влади,
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи повинні
діяти в порядку та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

За положеннями ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст.49 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Отже, вихідним критерієм обрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до статті 28 Закону України від 9
липня 2003р. №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Разом з тим, з огляду на предмет спору
та спосіб захисту своїх прав, який
обраний позивачем, судова колегія
звертає увагу на наступне.

Гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених ЗУ «Про
виконавче провадження», та особливості
їх виконання встановлені ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень». Відповідно до статті 2
цього Закону держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган. Водночас
судові рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

За правилами ч.1 ст.263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Отже, зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

З огляду на викладені обставини, судова
колегія вважає, що висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог про
стягнення суми невиплаченої пенсії, в
даному випадку є помилковим.

Враховуючи, що судом першої інстанції
при вирішенні справи порушені норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія вважає за необхідним,
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,202,207 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва - задовольнити.

Постанову Ленінського районного
суду м.Миколаєва від 21 січня 2014р. -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення коштів -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

К.В. Кравченко