Справа № 805/2444/14
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р.
Справа № 805/2444/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Череповського Є.В.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області до Державного
підприємства "Макіїввугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Автобаза"
про стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за списком № 2, за період 01.12.2013 року по
31.01.2014 року в сумі 45786,84 грн.,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного
Фонду України в Гірницькому районі м.
Макіївки Донецької області, звернулося
до суду із позовом до Державного
підприємства "Макіїввугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Автобаза"
про стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за списком № 2, за період 01.12.2013 року по
31.01.2014 року в сумі 45786,84 грн.

19 березня 2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду представник
позивача надала заяву про зменшення
позовних вимог у зв'язку з помилковим
включенням до розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій пенсіонера ОСОБА_1, у
зв'язку з цим сума боргу відповідача
складає 30280,45 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що згідно Управління
Пенсійного Фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області до
вимог Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
Правління ПФУ 19.12.2003 року № 21-1, було
направлено на адресу відповідача
розрахунки для відшкодування
виплачених пільгових пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на загальну
суму 30280,45 грн.

Згідно Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять
до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату
і доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників.

Відповідно до п.6 Інструкції №21-1,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", у відповідних
розмірах. Згідно п.6.8 Інструкції №21-1,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомлені місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах.

До теперішнього часу сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

На підставі викладеного просив
стягнути з відповідача заборгованість
з відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №2 за період з 01.12.2013 року по
31.01.2014 року в розмірі 30280,45 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягала на задоволені
позовних вимог з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому
засіданні не прибув, про час, дату та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином. 26 березня 2014 року через
відділ діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду надав письмову
заяву про визнання позову у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України,
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Частиною 3 ст. 136 КАС України
передбачено, що судове рішення у
зв'язку з визнанням адміністративного
позову ухвалюється за правилами,
встановленими ст. 112 КАС України.

Згідно вимог ст. 112 КАС України, зокрема,
у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову. Крім того, суд не приймає
визнання адміністративного позову і
продовжує розгляд адміністративної
справи, якщо ці дії відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином, суд приймає визнання
адміністративного позову, оскільки ці
дії відповідача не суперечать закону і
не порушують чиї-небудь права, свободи
або інтереси, та приймає постанову про
задоволення адміністративного позову,
виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до п. 6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що Управління
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області за
період з 01.12.2013 року по 31.01.2014 року
здійснило витрати на виплату і
доставку працівникам Відокремленого
підрозділу "Автобаза" Державного
підприємства "Макіїввугілля" пенсій,
призначених на пільгових умовах на
підставі пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», тобто за списком № 2, на
суму 30280,45 грн.

Сума заборгованості підтверджується
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених працівникам
Відокремленого підрозділу "Автобаза"
Державного підприємства
"Макіїввугілля".

Розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку таких пенсій в порядку,
встановленому законодавством, були
отримані відповідачем, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача, однак
витрати відшкодовані не були.

Відповідачем доказів сплати
зазначеної заборгованості суду не
надано.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, що
відповідач Державне підприємство
"Макіїввугілля", є юридичною особою,
включено до Єдиного державного реєстру
підприємств на організацій України за
номером 32442295.

Державне підприємство "Макіїввугілля"
має відокремлений підрозділ без
статусу юридичної особи -
відокремлений підрозділ "Автобаза".

Відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області, відповідно до п. 2.1.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663, є платником страхових
внесків на загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України.

УПФУ є органом виконавчої влади, який в
цих правовідносинах здійснює
повноваження передбачені Положенням
про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 06.04.2011 року, № 384/2011 (далі -
Положення №384/2011).

Згідно із ст. 1 Положення № 384/2011
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, до основних
завдань якого належить реалізація
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску;
внесення пропозицій Міністру щодо
формування державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску; керівництво та
управління солідарною системою
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати; забезпечення своєчасного і
в повному обсязі фінансування та
виплати пенсій, допомоги на поховання,
інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України та інших джерел, визначених
законодавством; ефективне та цільове
використання коштів, удосконалення
методів фінансового планування,
звітності та системи контролю за
витрачанням коштів; забезпечення
збору, ведення обліку надходжень від
сплати єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства та
здійснення контролю за їх сплатою;
виконання інших завдань, визначених
законами України та покладених на
Пенсійний фонд України Президентом
України.

Відповідно до ст. 7 цього Положення
Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

Статтею 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-XII від
05.11.1991 року визначено, що на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
зокрема: працівники зайняті повний
робочий день на роботах за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць (пункт «а» ст. 13
Закону), за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць (пункт «б» ст. 13 Закону) та
інші (пункти «в»- «з» ст. 13 Закону).

Відповідно до п. 2 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
діяв до набрання чинності цим Законом,
тобто до 1 січня 2004 року.

При цьому згідно з ч. 16 «Прикінцевих
положень» вказаного Закону до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 2
«Прикінцевих положень» вказаного
Закону України підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до Законів України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» постановою правління
Пенсійного фонду від 19 грудня 2003 року №
21-1 затверджено Інструкцію про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України. Інструкція набрала чинності 27
січня 2004 року.

Вказана Інструкція визначає процедуру
реєстрації та обліку платників внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, обчислення і
сплати страхових внесків та інших
платежів до бюджету Пенсійного фонду
України підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності і
господарювання та фізичними особами,
нарахування і сплати фінансових
санкцій та пені, подання
страхувальниками звітності
управлінням Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Пункт 6 Інструкції регулює питання
відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, відповідно до
частини 2 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Згідно з п.п. 6.1. п. 6
Інструкції ці розміри становлять для
платників, зазначених у підпункті 2.1.1
пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, в таких
розмірах:

20 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2004
році;

30 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2005
році;

40 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2006
році;

50 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2007
році;

60 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2008
році;

70 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2009
році;

80 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2010
році;

90 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2011
році;

100 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених з 2012
року.

Відповідно до п.п. 6.4 п. 6 Інструкції
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно з п.п. 6.8 п. 6 Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п.п. 6.10. п. 6 Інструкції
відшкодування сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Обов'язок відшкодування відповідачем
коштів пов'язаний виключно з фактом
понесення певних витрат Пенсійним
фондом України.

Суд приходить до висновку, що позивач
довів обставини, на яких ґрунтуються
його позовні вимоги про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком № 2 за
період з 01.12.2013 року по 31.01.2014 року.

Таким чином, суд задовольняє позовні
вимоги у повному обсязі та стягує з
відповідача на користь позивача суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком № 2, за
період з 01.12.2013 року по 31.01.2014 року у
розмірі 30280,45 грн.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалено на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
судовий збір з відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень, не
стягується.

На підставі п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року,
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції за № 64/8663 від 16.01.2004, керуючись
ст.ст.11, 86, 94, 98, 112, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С
Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області до
Державного підприємства
"Макіїввугілля" в особі Відокремленого
підрозділу "Автобаза" про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених за
списком № 2, за період 01.12.2013 року по
31.01.2014 року в сумі 30280,45 грн. -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
"Макіїввугілля" () на користь
Управління Пенсійного Фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області ()
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених за
списком № 2, за період 01.12.2013 року по
31.01.2014 року в сумі 30280 (тридцять тисяч
двісті вісімдесят) гривень 45 копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошена судовому засіданні
26 березня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя
Череповський Є.В.