Справа № К/9991/16072/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/16072/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Ялта
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 квітня 2010 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року

у справі №2а-6536/09/8/0170

за позовом Дочірнього підприємства
«Санаторій «Лівадія» Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця»

до Державної податкової інспекції у
місті Ялта Автономної Республіки Крим

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Дочірнє підприємство «Санаторій
«Лівадія» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» (далі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у місті
Ялта Автономної Республіки Крим (далі -
відповідач) про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від 13
травня 2009 року: №/0 в частині
основного платежу у розмірі 6186,00 грн. та
в частині штрафних (фінансових) санкцій
у розмірі 2392,66 грн.; №/0 в частині
основного платежу у розмірі 54898,36 грн.
та в частині штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 27449,18 грн. (в редакції
заяви про уточнення позовних вимог від
29 березня 2010 року).

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 квітня 2010 року
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м. Ялта АР
Крим №/0 від 13 травня 2009 року з
податку на прибуток підприємств на
суму 8578,66 грн. та №/0 від 13 травня
2009 року зі збору на забруднення
навколишнього природного середовища
на суму 82347,54 грн. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» 3,40 грн. судового
збору.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 квітня 2010 року
залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Ялта АР
Крим, посилаючись на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 16
квітня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у м. Ялта АР Крим провела планову
виїзну перевірку ДП «Санаторій
«Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2007
року по 31 грудня 2008 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
липня 2007 року по 31 грудня 2008 року, за
результатами якої був складений акт №
1376/23-1/02650788/96 від 27 квітня 2009 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги:
підпункту 8.3.2 пункту 8.3 статті 8,
підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток на загальну суму 8008,00 грн., у
тому числі: за 3 квартал 2007 року - 1188,00
грн., за 4 квартал 2007 року - 1128,00 грн., за 1
квартал 2008 року - 1182,00 грн., за 2 квартал
2008 року - 1479,00 грн., за 3 квартал 2008 року -
1406,00 грн., за 4 квартал 2008 року - 1625,00 грн.;
статті 1 Закону України «Про відходи»,
статті 44 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища,
пунктів 2, 4 Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 березня 1999 року, в результаті чого
встановлено заниження збору за
забруднення навколишнього природного
середовища на загальну суму 57226,14 грн., у
тому числі: за 3 квартал 2007 року - 3507,94
грн., за 4 квартал 2007 року - 380,00 грн., за 1
квартал 2008 року - 4208,67 грн., за 2 квартал
2008 року - 17251,43 грн., за 3 квартал 2008 року -
17918,10 грн., за 4 квартал 2008 року - 13959,40 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що суб'єктом господарювання були
невірно застосовані норми
амортизаційних відрахувань до витрат,
понесених платником податку після 01
січня 2004 року у зв'язку з придбанням не
нових основних засобів 2 і 3 групи
(посудомийної машини МПУ-1400 - рік
випуску 1991), а також до витрат,
понесених у зв'язку з поліпшенням
основних засобів 1 групи, які були
введені в експлуатацію і
обліковувались на балансі
підприємства до 01 січня 2004 року
(котельня на даху клубу-їдальні). Також,
у акті перевірки було вказано, що ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» задекларувало
збір за забруднення навколишнього
природного середовища за розміщення
відпрацьованих люмінесцентних ламп не
в повному обсязі, в також при
декларуванні збору за забруднення
навколишнього природного середовища
за 9 місяців 2007 року та за 2007 рік невірно
застосувало коригуючий коефіцієнт,
який встановлюється в залежності від
місця (зони) розміщення відходів у
навколишньому природному середовищі, а
саме: підприємство застосовувало
коефіцієнт « 1», тоді як повинно було
застосовувати коефіцієнт « 3».

13 травня 2009 року ДПІ у м. Ялта АР Крим на
підставі вказаного акта перевірки
прийняла податкове повідомлення -
рішення № /0, яким згідно з
підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на прибуток у розмірі 11447,00 грн.,
у тому числі: 8008,00 грн. - за основним
платежем, 3439,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

13 травня 2009 року ДПІ у м. Ялта АР Крим на
підставі вказаного акта перевірки
прийняла податкове повідомлення -
рішення № /0, яким згідно з
підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем: збір
за забруднення навколишнього
природного середовища у розмірі 85839,00
грн., у тому числі: 57226,00 грн. - за
основним платежем, 28613,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції, з
посиланням на висновок
судово-економічної експертизи
Кримського науково-дослідного
інституту судових експертиз № 2449 від 11
грудня 2009 року, виходив з того, що:
котельня на даху клубу-їдальні є
окремим об'єктом, будівництво якого
закінчено в 2005 році, що підтверджується
відповідними первинними
бухгалтерськими документами, зокрема,
актом робочої комісії про прийомку в
експлуатацію закінченого будівництвом
будинку, споруди, приміщення від 09
грудня 2005 року та технічним паспортом
бюро технічної інвентаризації по
інвентаризаційній справі № 3423/5468 від 05
жовтня 2005 року; посудомийна машина
МПУ-1400 при її придбанні позивачем була
новою і в експлуатації не була, що
підтверджується відповідними
первинними бухгалтерськими
документами, зокрема, договором
купівлі-продажу № 03/06 від 03 червня 2008
року, актом технічного огляду
посудомийної машини від 18 червня 2008
року та накладною № 68 від 18 липня 2008
року. Також, суд виходив з того, що
позивач нормативно обґрунтовано
відобразив у податковому розрахунку за
2008 рік збір за розміщення відходів, а
саме - люмінесцентних ламп у кількості
175 штук, що підтверджується первинними
бухгалтерськими документами обліку та
звітності, оскільки у розрахунках
збору на розміщення відходів мають
бути вказані фактичні обсяги відходів,
які дійсно розміщувались на території
саме ДП «Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП
України «Укрпрофоздоровниця» (на його
власних об'єктах) протягом
відповідного часу. Крім іншого, суд
вказав, що в частині застосованих
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
5756,84 грн. згідно податкового
повідомлення-рішення №/0 від 13
травня 2009 року податковий орган визнав
позов у зв'язку з допущеною помилкою
при здійсненні розрахунку штрафних
(фінансових) санкцій, про що 16 квітня 2010
року подав відповідне клопотання.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 8.3.1
пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) сума
амортизаційних відрахувань кварталу,
щодо якого проводяться розрахунки
(розрахунковий квартал), визначаються
шляхом застосування норм амортизації,
визначених пунктом 8.6 цієї статті, до
балансової вартості груп основних
фондів на початок такого
розрахункового кварталу.

Підпунктом 8.3.1 пункту 8.3 статті 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що балансова вартість
групи основних фондів (окремого об'єкта
основних фондів групи 1) на початок
розрахункового кварталу визначається
за формулою: Б(а) = Б(а-1) + П(а-1) - В(а-1) -
А(а-1), де: Б(а) - балансова вартість групи
(окремого об'єкта основних фондів групи
1) на початок розрахункового кварталу;
Б(а-1) - балансова вартість групи
(окремого об'єкта основних фондів групи
1) на початок кварталу, що передував
розрахунковому; П(а-1) - сума витрат,
понесених на придбання основних
фондів, здійснення капітального
ремонту, реконструкцій, модернізацій
та інших поліпшень основних фондів, що
підлягають амортизації, протягом
кварталу, що передував розрахунковому;
В(а-1) - сума виведених з експлуатації
основних фондів (окремого об'єкта
основних фондів групи 1) протягом
кварталу, що передував розрахунковому;
А(а-1) - сума амортизаційних відрахувань,
нарахованих у кварталі, що передував
розрахунковому.

Згідно з підпунктом 8.6.1 пункту 8.6 статті
8 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) норми амортизації
встановлюються у відсотках до
балансової вартості кожної з груп
основних фондів на початок звітного
(податкового) періоду в такому розмірі
(в розрахунку на податковий квартал):
група 1 - 2 відсотки; група 2 - 10 відсотків;
група 3 - 6 відсотків; група 4 - 15
відсотків.

Разом з цим, до 01 січня 2004 року (підпункт
8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» в редакції Закону України
№ 369/97-ВР від 18 листопада 1997 року) норми
амортизації були встановлені до
балансової вартості кожної з груп
основних фондів на початок звітного
(податкового) періоду в такому розмірі
(в розрахунку на податковий квартал)у
таких відсотках: група 1 - 1,25 відсотка;
група 2 - 6,25 відсотка; група 3 - 3,75
відсотка.

Як встановлено судовим експертом у
висновку судово-економічної
експертизи Кримського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 2449 від 11 грудня 2009 року,
наданому на виконання вимог ухвали
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 17
вересня 2009 року, та підтверджується
матеріалами справи, котельня на даху
клубу-їдальні є окремим об'єктом,
будівництво якого закінчено в 2005 році,
що підтверджується актом робочої
комісії про прийомку в експлуатацію
закінченого будівництвом будинку,
споруди, приміщення від 09 грудня 2005
року, технічним паспортом бюро
технічної інвентаризації по
інвентаризаційній справі № 3423/5468 від 05
жовтня 2005 року, довідкою бухгалтерії ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» (т.1 арк. справи
36-39, 224-226); посудомийна машина МПУ-1400 при
її придбанні позивачем була новою і в
експлуатації не була, що
підтверджується договором
купівлі-продажу № 03/06 від 03 червня 2008
року, актом технічного огляду
посудомийної машини від 18 червня 2008
року, накладною № 68 від 18 липня 2008 року,
податковими накладними № 60 від 25
червня 2008 року та № 68 від 18 липня 2008
року, довідкою бухгалтерії ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця», довідкою
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (т.1
арк. справи 30-33, 221-223).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що позивач
обґрунтовано застосовував норми
амортизаційних відрахувань
неправомірність до вказаних об'єктів
основних засобів та, як наслідок, про
неправомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення в
частині визначення підприємству
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на прибуток у розмірі 8578,66 грн.

За визначеннями, наведеними у статті 1
Закону України «Про відходи» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), відходи - це
будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворюються у процесі
людської діяльності і не мають
подальшого використання за місцем
утворення чи виявлення та яких їх
власник повинен позбутися шляхом
утилізації чи видалення; виробник
відходів - це фізична або юридична
особа, діяльність якої призводить до
утворення відходів.

Статтею 39 Закону України «Про відходи»
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
за розміщення відходів із суб'єктів
підприємницької діяльності стягується
плата. Розмір плати встановлюється на
основі нормативів, що розраховуються
на одиницю обсягу утворених відходів,
залежно від рівня їх небезпеки та
цінності території на якій вони
розміщені. За понадлімітне розміщення
відходів плата стягується у
підвищеному розмірі. Одержані кошти
зараховуються до відповідних фондів
охорони навколишнього природного
середовища згідно із законом.
Нормативи плати за розміщення відходів
визначає Кабінет Міністрів України.
Плата за розміщення відходів на
територіях підприємств, установ та
організацій - суб'єктів господарської
діяльності, які мають ліцензію на
збирання і заготівлю окремих видів
відходів як вторинної сировини і
здійснюють статутну діяльність із
збирання і заготівлі таких відходів та
надають послуги у цій сфері, не
сплачується.

Відповідно до частин 1, 3 статті 44 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) збір за забруднення
навколишнього природного середовища
встановлюється на основі фактичних
обсягів викидів, лімітів скидів
забруднюючих речовин в навколишнє
природне середовище і розміщення
відходів. Порядок встановлення
нормативів збору і стягнення зборів за
забруднення навколишнього природного
середовища визначається Кабінетом
Міністрів України.

На виконання вимог статті 44 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» постановою
Кабінету Міністрів України від 01
березня 1999 року був затверджений
Порядок встановлення нормативів збору
за забруднення навколишнього
природного середовища і стягнення
цього збору, відповідно до пункту 2
якого (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) збір
за забруднення навколишнього
природного середовища (далі - збір)
справляється за: викиди в атмосферне
повітря забруднюючих речовин (далі -
викиди) стаціонарними та пересувними
джерелами забруднення; скиди
забруднюючих речовин безпосередньо у
водні об'єкти (далі - скиди); розміщення
відходів. Територіальні органи
Мінприроди подають до органів
державної податкової служби перелік
підприємств, установ, організацій,
громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності, яким в установленому
порядку видано дозволи на викиди,
спеціальне водокористування та
розміщення відходів.

Пунктом 4 Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 березня 1999 року (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), встановлено, що суми
збору, який справляється за викиди
стаціонарними джерелами забруднення,
скиди і розміщення відходів,
обчислюються платниками збору
самостійно щокварталу наростаючим
підсумком з початку звітного року на
підставі затверджених лімітів (щодо
скидів і розміщення відходів) виходячи
з фактичних обсягів викидів, скидів і
розміщення відходів, нормативів збору
та визначених за місцем знаходження
цих джерел коригуючих коефіцієнтів,
наведених відповідно в таблицях
додатків 1 і 2.

Як встановлено судовим експертом у
висновку судово-економічної
експертизи Кримського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 2449 від 11 грудня 2009 року, та
підтверджується матеріалами справи, у
періоді, який перевірявся ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» було платником
збору за забруднення навколишнього
природного середовища: зі
стаціонарного джерела забруднення -
котельної; з пересувних джерел
забруднення - транспортних засобів; за
розміщення відходів - масла машинного,
автомобільних шин та люмінесцентних
ламп.

Судовим експертом було встановлено, що
за даними картки балансового рахунку
№20:ТМЦ: Лампа ДС за 2008 рік,
підтвердженими актами списання (т.1 арк.
справи 49-52)за 2008 рік ДП «Санаторій
«Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» було
відпрацьовано люмінесцентних ламп у
кількості 475 штук. 29 грудня 2008 року
відпрацьовані люмінесцентні лампи
були вивезені позивачем зі складу на
утилізацію Керченському філіалу ТОВ
«Вікторія» (з яким позивачем був
укладений договір № 106 від 14 червня 2006
року на утилізацію та яке має ліцензію,
видану Міністерством екології і
природних ресурсів України, серії АБ №
154896 від 20 грудня 2006 року) відповідно до
актів прийому - передачі виконаних
робіт № 567 та № 568 у кількості 125 штук та
175 штук відповідно (т.1 арк. справи 64-67).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що позивач
нормативно обґрунтовано відобразив у
податковому розрахунку за 2008 рік збір
за розміщення відходів, а саме -
люмінесцентних ламп у кількості 175 штук
(475 - 125 - 175), що підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами обліку та звітності,
оскільки у розрахунках збору на
розміщення відходів мають бути вказані
фактичні обсяги відходів, які дійсно
розміщувались на території саме ДП
«Санаторій «Лівадія» ЗАТ ЛОЗП України
«Укрпрофоздоровниця» (на його власних
об'єктах) протягом відповідного часу
та, як наслідок, про неправомірність
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення в частині
визначення підприємству податкових
зобов'язань (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища у розмірі 82347,54 грн.

Інші порушення, встановлені в акті
перевірки, на підставі якого були
прийняті оспорювані податкові
повідомлення-рішення, позивач в суді
першої інстанції визнав, а касаційна
скарга не містить посилань на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права щодо залишення позовної заяви
без розгляду в частині позовних вимог
згідно ухвали Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 квітня 2010 року.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у м. Ялта АР Крим підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 16
квітня 2010 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Ялта
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 квітня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Н.Г. Пилипчук