Справа № 813/1078/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/1078/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Радковського
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕДІА СЕРВІС" до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЕДІА СЕРВІС»
(надалі - ТзОВ «МЕДІА СЕРВІС»)
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (надалі - ДПІ у Сихівському
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області), в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що висновки Акта
перевірки № 517/22-10/32894314 від 06.12.2013 року
не відповідають фактичним обставинам
фінансово-господарської діяльності
ТзОВ «МЕДІА СЕРВІС». Зазначає, що
реальність правовідносин з ТОВ «Ейс
контракшен менеджмент», ПП «Біко
Агротрейд» підтверджується належним
чином оформленими первинними
документами. Також вказує, що в Акті
перевірки податковим органом не
наведено будь-яких фактів щодо
визнання первинних документів, поданих
позивачем під час перевірки,
недійсними. З урахуванням викладеного,
вважає, що оскаржувані
податкові-повідомлення-рішення
винесені з порушенням норм чинного
законодавства, а відтак, просить позов
задовольнити повністю.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснення надав аналогічні
до викладеного у позовній заяві.
Додатково пояснив, що одним із видів
діяльності позивача є надання послуг з
підтримки та розробки програмного
продукту компанії « 1С», для чого
використовує як власних працівників
так і залучених контрагентів, зокрема
ТзОВ «Ейс контракшен менеджмент», ПП
«Біко Агротрейд». Зазначив, що на
підтвердження виконаних робіт у
позивача наявні договори про надання
послуг з розробки, впровадження та
підтримки програмного продукту,
відповідно до яких позивач являється
виконавцем, видрук з системи бази
даних, в якій відбувається комунікація
позивача та його контрагентів, зокрема
ТзОВ «Ейс контракшен менеджмент», ПП
«Біко Агротрейд». Пояснив, що між
позивачем та його контрагентами
виникали господарські відносини, які
належним чином оформлялись, а за
фактично виконувані роботи
сплачувались кошти. Також позивач
зазначив, що ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент», ПП «Біко Агротрейд» за час
співпраці подавали податкову
звітність, перебували на обліку у
відповідних податкових органах та на
час здійснення господарської
діяльності були зареєстровані як
платник ПДВ з видачею відповідного
свідоцтва. У зв'язку з цим вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
просить позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
надав пояснення, аналогічні викладеним
у таких запереченнях, які зводяться до
наступного. Неможливість
підтвердження факту проведення
господарських операцій з ТзОВ «Ейс
контракшен менеджмент» та ПП «Біко
Агротрейд» відповідач обґрунтовував
Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби від
17.05.2013р. №1699/22.8/36757122 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ «Ейс
контракшен менеджмент» (код за ) щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період діяльності з 01.07.2011 року по 31.03.2013
року» та Актом ДПІ у Печерському районі
м. Києва Державної податкової служби
від 17.05.2013р. №1706/22-8/36677875 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Біко Агротрейд» з питань правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин, повноти їх
відображення в податковому обліку з
урахуванням їх виду, обсягу, якості та
розрахунків при здійсненні
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року»,
наявністю у позивача власних трудових
ресурсів для надання відповідних
послуг у сфері інформатизації. Вказав
на те, що під час проведення перевірки
позивачем не подано достатніх та
належних доказів на підтвердження
реальності господарських операцій з
контрагентом. У зв'язку з викладеним,
просить суд відмовити позивачеві у
У судове засідання, яке відбулося 02.04.2014
року відповідач явки уповноваженого
представника не забезпечив.
Заслухавши доводи представника
позивача, заперечення представника
відповідача сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю, з наступних
У період з 28.11.2013 року по 28.11.2013 року
посадовими особами ДПІ у Сихівському
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області, на підставі
направлення від 28.11.2013 р. №437 та Наказу
ДПІ у Сихівському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 28.11.2013 року №453
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТзОВ «МЕДІА СЕРВІС» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при обчисленні податку
на прибуток та податку на додану
вартість при здійсненні
взаєморозрахунків з ТОВ «Ейс
весь період здійснення
За результатами перевірки складено Акт
перевірки від 06.12.2013 №517/22-10/32894314 (надалі
Відповідно до Акта перевірки від 06.12.2013
року відповідачем встановлено
порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-УІ платником
податків не надано посадовим особам
органів державної податкової служби
документів, що належать або пов'язані з
предметом перевірки; п.198.1, 198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 157684,0
грн, в тому числі по періодах: серпень
2011р.в сумі 19 085,00 грн, вересень 2011 р. в
сумі 20 130,00 грн, жовтень 2011 р. в сумі 19 799,00
грн, листопад 2011 р. в сумі 15 345,00 грн,
грудень 2011 р. в сумі 44 495,00 грн, січень 2012
р. в сумі 17 050,00 грн, лютий 2012 р. в сумі 21
20.12.2013 року на підставі Акта перевірки
від 06.12.2013 року, ДПІ у Сихівському
районі м.Львова, прийняті податкові
відповідно до якого нараховано
адміністративний штраф в сумі 510,00 грн.
(порушення п.85.2 ст.85 ПК України) та
встановлено порушення п.198.1, 198.3, п.198.6
ст.198 ПК України, донараховано податок
на додану вартість 157 684,00 грн та
штрафних санкцій 39 421,00 грн. (загалом - 197
Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся до суду з вимогою про
визнання таких протиправними та їх
Суд при вирішенні спору по суті
Щодо контрагента ПП «Біко агротрейд».
на виконання робіт (надання послуг) в
сфері інформатизації, укладеному між
ТзОВ «МЕДІА СЕРВІС» (Замовник) в особі
директора Кульчицького М.В. та ПП «Біко
Агротрейд» (Виконавець) в особі
директора Карауш В.О. Замовник доручає,
а Виконавець приймає на себе
зобов'язання проводити для Замовника
роботи по інформатизації:роботи по
супроводу та надання консультаційних
послуг по роботі з програмним
продуктом « 1С Підприємство», роботи по
впровадженню програмного продукту у
відповідності з етапами робіт і
загальною вартістю, визначеними планом
робіт, по розробці і впровадженню
автоматизованої системи обліку і
управління з реалізацією настройок.
На виконання умов даного договору ТзОВ
«МЕДІА СЕРВІС» отримано від ПП «Біко
Агротрейд» послуги на суму 232980,0 грн., в
виконаних робіт та податкових
накладних. Розрахунки проводились у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ПГІ «Біко Агротрейд».
Заборгованість ТзОВ «МЕДІА СЕРВІС»
перед ПП «Біко Агротрейд» відсутня. В
бухгалтерському обліку придбання
послуг від ПП «Біко Агротрейд»
відображено наступним проведенням: Дт
903 «Собівартість реалізованих послуг»,
Дт644 «Податковий кредит» та КтбЗ 1
«Розрахунки з постачальниками», з
подальшим віднесеннями даних операцій
на фінансовий результат основної
діяльності підприємства по рахунку 79
«Фінансові результати».
У податковому обліку придбання послуг
від ПП «Біко Агротрейд» віднесено до
складу податкового кредиту декларації
з ПДВ в наступних періодах: січень 2012р.
Реальність відносин між ТзОВ
«МЕДІА СЕРВІС» та ПП «Біко Агротрейд»
підтверджується, зокрема Договором
послуг) в сфері інформації від 13 грудня
2011 р., рахунками-фактурами № 300112-7 від
30.01.2012р., №270112-6 від 27.01.2012р., №260112-5 від
26.01.2012р., №060212-4 від 06.02.2012р., №160212-5 від
16.02.2012р., №230212-6 від 23.02.2012р., №290212-7 від
29.02.2012р., Податковими накладними від
30.01.2012р. порядк. №1016, від 27.01.2012р. порядк.
№941, від 26.01.2012р. порядк. №892, від 29.02.2012р.
порядк. №816, від 23.02.2012р. порядк. №671, від
16.02.2012р. порядк. №491, від 06.02.2012р. порядк.
№161, від 27.01.2012р. порядк. №941, Актами
здачі-приймання робіт № 300112-7 від
30.01.2012р., №270112-6 від 27.01.2012р., №2260112-5 від
26.01.2012р., №290212-7 від 29.02.2012р., №230212-6 від
23.02.2012р., №160212-5 від 16.02.2012р., №060212-4 від
На підтвердження розрахунків між
сторонами позивачем надано банківські
виписки з рахунку про рух коштів.
Крім цього, відповідно до витягу з ЄДР
№913148 ПП «Біко агротрейд» припинено
(ліквідовано) 27.12.2012 року відповідно до
рішення Господарського суду
Запорізької області від 20.12.2012 р.
№5009/3164/12. Відтак, Акт ДПІ у Печерському
районі м.Києва Державної податкової
служби від 17.05.2013р. №1706/22-8/36677875 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Біко Агротрейд» з питань правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин, повноти їх
відображення в податковому обліку з
урахуванням їх виду, обсягу, якості та
розрахунків при здійсненні
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року» не
може братися судом до уваги як доказ у
даній справі, оскільки станом на дату
проведення податкової перевірки
контрагента позивача - ПП «Біко
агротрейд», підприємство вже було
припинено (ліквідовано), а податкова
перевірка не могла бути проведена.

Щодо контрагента ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент».

Відповідно до договору від
12.07.2011р. №110712 на виконання робіт
(надання послуг) в сфері
інформатизації, укладеному між ТзОВ
«МЕДІА СЕРВІС» (Замовник) в особі
директора Кульчицького М.В. та ТОВ
«Ейс контракшен менеджмент»
(Виконавець) в особі директора Кузейко
А.В. Замовник доручає, а Виконавець
приймає на себе зобов'язання проводити
для Замовника роботи по
інформатизацікроботи по супроводу та
надання консультаційних послуг по
роботі з програмним продуктом « 1С
Підприємство», роботи по впровадженню
програмного продукту у відповідності з
етапами робіт і загальною вартістю,
визначеними планом робіт, по розробці і
впровадженню автоматизованої системи
обліку і управління з реалізацією
настройок. На виконання умов даного
договору ТзОВ «Медіа сервіс» отримано
від ТОВ «Ейс контракшен менеджмент»
послуг в сумі 713124,0 грн, в т.ч. ПДВ 118854,0
грн відповідно до актів виконаних
робіт та податкових накладних.

Розрахунки проводились у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент». Заборгованість ТзОВ «МЕДА
СЕРВІС» перед ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент» відсутня.

У податковому обліку придбання
послуг від ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент» віднесено до складу
податкового кредиту декларації з ПДВ в
наступних періодах: серпень 2011р. в сумі
19085,0 грн, вересень 2011р. в сумі 20130,0 грн,
жовтень 2011р. в сумі 19799,0 грн, листопад
2011р. в сумі 15345,0 грн, грудень 2011р. в сумі
44495,0 грн.

Реальність відносин між ТзОВ
«МЕДІА СЕРВІС» та ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент» підтверджується
первинними документами, зокрема
Договором №110712 на виконання робіт
(надання послуг) в сфері інформації від
12 липня 2011 р., рахунками-фактурами
№ від 29.12.2011р., № від
29.12.2011р., №20111229-9 від 29.12.2011р., №20111228-8 від
28.12.2011р., №20111222-6 від 22.12.2011р., №20111214-5 від
14.12.2011р., №20111207-7 від 07.12.2011р., №20111129-6 від
29.11.2011р., №20111124-5 від 24.11.2011р., №20111111-7 від
11.11.2011р., №20111031-9 від 31.10.2011р., №20111028-6 від
28.10.2011р., №20111020-8 від 20.10.2011р., №20111012-7 від
12.10.2011р., №20110810-7 від 10.08.2011р., №20110818-5 від
18.08.2011р., № від 30.08.2011р., №20110907-5 від
07.09.2011р., №20110915-8 від 15.09.2011р., №20110922-9 від
22.09.2011р., №20110930-8 від 30.09.2011р., Актами
здачі-приймання робіт №20110810-7 від
10.08.2011р., № 20110818-5 від 18.08.2011р., №
від 30.08.2011р. №20110907-5 від 07.09.2011р., №20110915-8
від 15.09.2011р., №20110922-9 від 22.09.2011р., №20110930-8
від 30.09.2011р., №20111012-7 від 12.10.2011р., №20111020-8
від 20.10.2011р., № 20111028-6 від 28.10.2011р., №20111031-9
від 31.10.2011р., №20111111-7 від 11.11.2011р., №20111124-5
від 24.11.2011р., №20111129-6 від 29.11.2011р, №20111207-7
від 07.12.2011р., №20111214-5 від 14.12.2011р., №20111228-8
від 28.12.2011р., № від 29.12.2011р.,
№ від 29.12.2011р, №20111229-9 від 29.12.2011р,
Податковими накладними від 10.08.2011р., від
18.08.2011р., від 30.08.2011р., від 07.09.2011р., від
15.09.2011р., від 22.09.2011р., від 30.09.2011р., від
12.10.2011р., від 20.10.2011р., від 28.10.2011р., від
31.10.2011р., від 11.11.2011р., від 24.11.2011р., від
29.11.2011р., від 07.12.2011р., від 14.12.2011р., від
22.12.2011р., від 28.12.2011р., від 29.12.2011р. порядк.
№1023, від 29.12.2011р. порядк. №1024, від
29.12.2011р. порядк. №1025.

На підтвердження розрахунків між
сторонами позивачем надано банківські
виписки з рахунку про рух коштів.

Крім цього, відповідно до витягу з
ЄДР №913151 ТзОВ «Ейс контракшен
менеджмент» припинено (ліквідовано)
27.12.2012 року відповідно до рішення
Господарського суду Запорізької
області від 20.12.2012 р. №5009/3170/12. Відтак,
суд вважає, що Акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби від 17.05.2013р. №1699/22.8/36757122 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ейс контракшен
менеджмент» (код за ) щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період
діяльності з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року»
не може братися до уваги при вирішенні
даної справи як доказ, оскільки станом
на дату проведення податкової
перевірки контрагента позивача - ТзОВ
«Ейс контракшен менеджмент»,
підприємство вже було припинено
(ліквідовано), а податкова перевірка не
могла бути проведена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
надані позивачем докази в повній мірі
підтверджують факт здійснення
господарських операцій з ТзОВ «Ейс
контракшен менеджмент» та ПП «Біко
Агротрейд».

Податковий кодекс України №2755-VI (далі
по тексту - ПК) регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
(п.1.1. ст.1 ПК України).

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством (абз.1 п.44.1
ст.44 ПК).

Згідно ч.1 ст.3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Отже, в числі обов'язкових ознак
господарської діяльності в
відповідності до вищезазначених норм:
здійснення їх суб'єктами господарської
діяльності в сфері громадського
виробництва; скерованість на
виготовлення і реалізацію продукції,
виконання робіт або надання послуг;
результати цієї діяльності (продукція,
роботи, послуги), які мають вартісний
характер і ціновий вираз.

Згідно із статтею 1 Закону України від
16.07.1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2.ст.198 Податкового кодексу
України (зі змінами і доповненнями)
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3. ст.198 Податкового
кодексу України (зі змінами і
доповненнями) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: - придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до ст.201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту є
податкова накладна (ст.201 ПК України).

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХІV, підставою для бухгалтерського
обліку господарської операції є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Виходячи з вимог вказаного вище Закону,
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 цього
Закону, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення «Про
документальне забезпечення запасів в
бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 05.06.1995 року № 168/704,
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Згідно з пп. 2.15
-2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документів обов'язкових реквізитів
та відповідність господарської
операції діючому законодавству,
логічна зв'язку показників.
Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним документам, встановленому
порядку приймання, зберігання та
витрачання грошових коштів,
товарно-матеріальних цінностей та
іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, юридичним або фізичним особам.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні. Виходячи з вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року № 996-ХІV, обґрунтування
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.
Таким чином, для надання первинним
документам юридичної сили і
доказовості, вони повинні бути
складені до вимог чинного
законодавства.

Стаття 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-ХІV встановлює вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з положеннями цієї статті,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, для надання первинним документам
юридичної сили і доказовості, вони
повинні відповідати вимогам чинного
законодавства України. При цьому,
фактичні витрати на послуги повинні
оформлятися відповідними документами,
які б підтверджували фактичне
виконання тієї чи іншої господарської
операції.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені ст.9
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV.

Із встановлених вище обставин суд
робить висновок, що надані позивачем
докази в повній мірі підтверджують
обставини щодо надання позивачу
послуг, а відповідні первинні
документи є тими документами, на
підставі яких ведеться податковий та
бухгалтерський облік згідно ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні».

Судом не беруться до уваги доводи
відповідача про нереальність
надаваних послуг, обґрунтованих Актом
ДПІ у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби від
17.05.2013р. №1699/22.8/36757122 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ «Ейс
контракшен менеджмент» (код за ) щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період діяльності з 01.07.2011 року по 31.03.2013
року» та Актом ДПІ у Печерському районі
м. Києва Державної податкової служби
від 17.05.2013р. №1706/22-8/36677875 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Біко Агротрейд» з питань правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин, повноти їх
відображення в податковому обліку з
урахуванням їх виду, обсягу, якості та
розрахунків при здійсненні
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року»,
оскільки вказані акти були складені
після припинення вказаних юридичних
осіб-контрагентів позивача.

За таких обставин, на думку суду,
вищевказані Акти перевірок
контрагентів позивача не можуть
слугувати доказами порушення норм
податного законодавства позивачем.

Окрім цього, слід зазначити, що
наявність у позивача кваліфікованого
персоналу не являється перешкодою для
залучення на договірних основах
юридичних осіб-контрагентів для
виконання аналогічних робіт та надання
аналогічних послуг, які надаються
замовниками позивачем.

Суд враховує те, що відповідно до ст.67
Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (ч.1 ст.19 Конституції
України ).

Суд також звертає увагу і на те, що
платник податків, який через
покладений на нього законами обов'язок
щодо сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) вступає у
зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків,
якщо інше прямо не встановлено законом.
Також, слід враховувати і те, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне за собою
відповідну відповідальність та інші
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податків права на віднесення
відповідних витрат до валових та
сплачених ним у ціні товару
відповідних сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, якщо
останній виконав усі передбачені умови
щодо нього та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту. Крім того, на
думку суду, платник податку не повинен
нести відповідальність за невиконання
постачальником його зобов'язань зі
спати податку і в результаті чого
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. Такі вимоги стають
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності. Ця
позиція суду узгоджується із
постановою Верховного Суду України від
31.01.2011 року та рішенням Європейського
суду з прав людини у справі «Булвес» АД
проти Болгарії» від 22.01.2009 року (заява
№3991/03).

Доводи відповідача, викладені в Акті
перевірки є суто суб'єктивною думкою
державного податкового
ревізора-інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому
законодавством порядку. Визнання
недійсним договорів також вимагає
додержання відповідної процедури
(ст.203, 215 ЦК України). У зв'язку з цим слід
зазначити, що одним з основних завдань
органів державної податкової служби є
здійснення контролю дотримання
податкового законодавства і надання
роз'яснень законодавства з питань
оподаткування платникам податків. При
цьому, жодним законом не передбачено
право органу державної податкової
служби самостійно, в позасудовому
порядку, визнавати недійсними чи
нікчемними договори, вважати їх
фіктивними, удаваними, спрямованими на
ухилення від сплати податку,
безтоварними без обвинувального
вироку суду, в т.ч. не враховувати під
час перевірки належним чином складені
первинні бухгалтерські документи та
податкові накладні.

Таким чином, із урахуванням
встановлених обставин у справі та
доказів якими вони обґрунтовуються,
суд вважає, що висновки органу
державної податкової інспекції,
викладені в акті перевірки, не
підтверджуються належними та
допустимими доказами, а позивачем не
допущені порушення податкового
законодавства в межах цього спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що податкові
повідомлення-рішення № та №
від 20.12.2013 р. є протиправними та
підлягають скасуванню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
понесені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
винесені Державною податковою
інспекцією у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
20.12.2013 року №, №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕДІА СЕРВІС»
сплачений судовий збір в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн 70 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04
квітня 2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.