Справа № 159/783/13-а,2а-159/37/13
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа № 876/5738/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ковельського міськрайонного суду від
14.03.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного
фонду в Закарпатській області до
Управління пенсійного фонду України у
м. Ковелі та Ковельському районі про
скасування рішення та зобов'язання до
вчинення дій,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління пенсійного фонду України у
м. Ковелі та Ковельському районі про
скасування рішення № 3 від 10.01.2013 року
комісії та зобов'язання до призначення
пенсії за віком як матері інваліда з
дитинства, яка виховала її до
шестирічного віку з 01.01.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є
матір'ю інваліда ІІ групи з дитинства
ОСОБА_2, а тому має право на пенсію за
віком як матір інваліда з дитинства,
яка виховала її до 6-річного віку,
згідно ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Звернувшись
02.01.2013 року до УПФ з заявою про
призначення пенсії з 01.01.2013 року,
рішенням комісії з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсій
відповідно до чинного законодавства
України про пенсійне забезпечення від
10.01.2013 року № 3 в призначенні пенсії
позивачу відмовлено.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду від 14.03.2013 року
відмовлено в задоволенні позову з тих
підстав, що донька позивача ОСОБА_2 до
шестирічного віку не визнавалась
дитиною-інвалідом

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив позивач - ОСОБА_1, яка просить
скасувати дану постанову та винести
нову про задоволення позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимог, зокрема
зазначає, що відмовляючи в задоволенні
позову суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, ОСОБА_2 до
шестирічного віку не визнавалась
дитиною-інвалідом, оскільки така є
інвалідом ІІ групи з дитинства.

Особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи в судове
засідання не прибули, а тому колегія
суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст.
197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
задовольнити апеляційну скаргу
частково, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд виходив з того, що Управління
Пенсійного фонду України у м. Ковелі та
Ковельському районі, керуючись п. 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та п. 25 «Порядку
подання та оформлення документів для
призначення пенсі.» від 25.11.2005 р. № 22-1
правомірно було прийнято рішення про
відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на
пільгових умовах, оскільки дитина мала
медичні показання для визнання її
дитиною - інвалідом після досягнення
шестирічного віку, що виключає
можливість для призначення позивачу
пенсії як матері інваліда з дитинства,
яка виховала її до шестирічного віку.

Проте, перевіривши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції не погоджується
з таким висновком суду на підставі
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності дій
відповідача по відмові останнього в
призначенні пільгової пенсії з підстав
наявності статусу матері інваліда
дитинства.

Відповідно ст. 17 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Пунктом 3 розділу ХV Прикінцеві
положення Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Відтак, суд першої прийшов до невірного
висновку, що посилання відповідача на
п.п. 24, 25 Постанови правління Пенсійного
фонду України №22-1 від 25.11.2005 року є
обґрунтованими, оскільки
законодавством не встановлено
обов'язку позивача підтверджувати, що
вона є матір'ю інваліда з дитинства до
шестирічного віку.

За таких обставин, судом першої
інстанції зроблено не правильний
висновок стосовно правомірності
рішення відповідача, оскільки наведені
правові норми не містять в якості
обов'язкової умови для призначення
такого виду пенсії встановлення дитині
інвалідності до досягнення нею
6-річного віку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка має дитину - інваліда з
дитинства, а також має відповідний вік
та трудовий стаж, надала необхідні
документи для призначення пільгової
пенсії.

Отже, на підставі викладеного колегія
суддів вважає неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі в
призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання, як мати
інваліда з дитинства, має право на
призначення дострокової пенсії на
підставі ст.3 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування",

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

З огляду на наведене вище, відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
виконав покладений на нього обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, а тому в порядку
ст.162 КАС України необхідно визнати
протиправним та скасувати рішення № 3
від 10.01.2013 року комісії для розгляду
питань, пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсій
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі та
зобов»язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі призначити ОСОБА_1
з 01.01.2013 року пенсію за віком відповідно
до ст.17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ч.3 п.3 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

При цьому, щодо строку призначення
пенсії, то необхідно покликатись на
вимоги ст.45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, зокрема, пенсія
за віком призначається з дня, що настає
за днем досягнення пенсійного віку,
якщо звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Стосовно вимоги про визнання права
позивача на призначення пенсії за
віком після досягнення останньою 50
річного віку, яку суд першої інстанції
не вирішив, то є потреба зазначити, що
така заявлена не в спосіб визначений
положеннями КАС України, оскільки
таким правом наділено лише Пенсійний
фонд України, а тому в цій частині
позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою необхідно частково
задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Ковельського
міськрайонного суду від 14.03.2013 року у
справі №159/783/13а та прийняти нову про
задоволення частково позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати
рішення № 3 від 10.01.2013 року комісії для
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням, перерахунком та виплатою
пенсій управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі про відмову призначити ОСОБА_1 з
01.01.2013 року пенсію за віком відповідно
до ст.17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Зобов»язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі призначити ОСОБА_1
з 01.01.2013 року пенсію за віком відповідно
до ст.17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ч.3 п.3 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п»ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко