Справа № 806/157/14
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 р.
м.
Житомир

справа № 806/157/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюк М.М.,

з участю секретаря судового засідання
Лисайчука А.О.,

представника позивача Луговського Ю.В.,

представника відповідача Зеленової
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень № 007911501 і № 007921501
від 24.12.2013 року,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати недійсними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 24.12.2013 року №
007911501 та № 007921501.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що висновки податкового
органу в Акті перевірки є
безпідставними, оскільки не
відповідають реальним обставинам
справи, а також не є належним чином
обґрунтованими і підтвердженими
матеріалами, які були використані під
час проведення перевірки. При цьому
зазначає, що висновки про порушення
позивачем абз. 2 п. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України та
завищення позивачем суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за травень 2013 року на 76536 грн.
та не підтвердження права платника на
отримання бюджетного відшкодування за
травень 2013 року в сумі 1002302 грн. є
безпідставними. Також пояснив, що
податкові зобов'язання підтверджені
належними первинними документами, що
дозволяють позивачу мати право на
податковий кредит з податку на додану
вартість.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засідання позовні вимоги не визнав з
підстав, викладених в акті перевірки та
в письмових запереченнях на позовну
заяву (а.с. 133-135). Також пояснив, що
посадові особи Житомирської ОДПІ діяли
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України, оскаржувані податкові
повідомлення - рішення прийнято
відповідачем правомірно, оскільки для
проведення перевірки не було надано
товарно-транспортні накладні, які
підтверджують фактичне
транспортування товару, також за
результатами звірки даних, зазначених
у розрахунку бюджетного відшкодування
ПДВ, із даними первинних документів,
неможливо підтвердити факт оплати
платником товарів/послуг. Крім того,
зазначив, що наданими до перевірки та
до суду документами не доведено
правомірності формування податкового
кредиту, у зв`язку з цим, зазначає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Проаналізувавши досліджені докази у
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно висновків акту від 23.09.2013 року №
767/10/15-2/20428705 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки правомірності нарахування
товариства з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" () від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за квітень, травень 2013 року та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість заявленого на
розрахунковий рахунок за травень 2013
року" (а.с.13-28), на порушення абз. 2 п. 198.3
ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України (далі - ПУ України) ТОВ "Грайф
Флексіблс Україна" завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування ПДВ за
травень 2013 року на 76536 грн. та на
порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України ТОВ
"Грайф Флексіблс Україна" не має право
на отримання бюджетного відшкодування
за травень 2013 року в сумі 1002302 грн.

ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" на
вказаний акт були подані заперечення
(а.с.143-148), розглянувши які відповідач
прийшов до висновку, що перевірку
здійснено в межах діючого
законодавства (а.с.154-155).

На підставі акту перевірки від 23.09.2013
року № 767/10/15-2/20428705 відповідачем 10.10.2013
року було прийнято податкове
повідомлення-рішення № (а.с.156),
яким позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за травень 2013 року в розмірі
1078838 грн. та застосовано штрафних
санкцій в розмірі 539419 грн.

Податкове повідомлення-рішення №
від 10.10.2013 року ТОВ "Грайф
Флексіблс Україна" було оскаржено
(а.с.157-162).

Рішенням про результати розгляду
первинних скарг від 16.12.2013 року №
14339/С-С/10-205 Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(а.с.46-49) було скасоване податкове
повідомлення-рішення № від 10.10.2013
року в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 1002302 грн. та
застосовану штрафну санкцію в сумі 501151
грн., в іншій частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 76536 грн. та
застосовану штрафну санкцію в розмірі
38268 грн. залишено без змін.

За результатами зазначеної перевірки
та розгляду первинних скарг
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області 24.12.2013 року прийняті податкові
повідомлення - рішення, якими ТОВ "Грайф
Флексіблс Україна":

- № 007911501 форми "В1" (а.с.12) - зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
за травень 2013 року у розмірі 76536 грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
38268 грн.;

- № 007921501 форми "В3" (а.с.11) - відмовлено у
наданні бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за травень
2013 року у розмірі 1002302 грн.

Надаючи оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням,
прийнятим на підставі акту перевірки
від 23.09.2013 року № 767/10/15-2/20428705, суд
виходить з наступного.

Порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість врегульовано
Податковим кодексом України від 02.12.2010
року № 2755-VІ (далі - ПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вбачається з акту перевірки (а.с.21),
відповідач, зменшуючи позивачу суму
бюджетного відшкодування на 76536 грн.
виходив з того, що перевіркою
правомірності визначення податкових
зобов'язань та податкового кредиту,
розрахунків з бюджетом та показників,
відображених у деклараціях (з
додатками) встановлено, що на порушення
абз. 2 п. 198.3 ст. 198 ПК України ТОВ "Грайф
Флексіблс Україна" до податкового
кредиту віднесені суми податку, які не
використовуються в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника за квітень 2013 року
на суму ПДВ 76536 грн. (додаток №1 до акту
перевірки(а.с.29)), оскільки в ході
перевірки ТОВ "Грайф Флексіблс Україна"
не було надано товарно - транспортні
накладні, які підтверджують фактичне
транспортування товару, що викликає
сумнів відносно самої операції
поставки товару та взагалі наявності
даного товару.

Суд не погоджується з вказаними
висновками, викладеними в акту
перевірки, з огляду на наступне.

В ході розгляду справи встановлено та
не заперечувалось представником
відповідача в судовому засіданні, що
позивачем для проведення перевірки
були надані первинні документи на
підтвердження здійснення
господарських операцій з його
контрагентами зазначені в додатку №1
до Акту перевірки, зокрема: прибуткові
ордери, податкові та видаткові
накладні та реєстри відокремленого
аналітичного обліку податкових
накладних за квітень 2013 року, копії
яких наявні в матеріалах справи
(а.с.58-132).

Первинні документи надані позивачем
відповідають вимогам статті 9 Закону
України "Про бухгалтерській облік та
фінансову звітність в Україні" та
підпункту 2.4 пункту 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 року за
№168/704.

Згідно із частиною другою статті 3
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Статтею 9 зазначеного Закону
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо неможливо - безпосередньо після
її закінчення. Підпунктом 2.4 пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку передбачено, що
для надання юридичної сили і
доказовості первинні документи
повинні мати обов'язкові реквізити.

Судом не встановлено невідповідності
податкових накладних вимогам
законодавства. Як свідчать матеріали
справи, факт здійснення господарських
операцій у перевіряємому періоді
підтверджується документально.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що реальне здійснення
господарських операцій, наявність
первинних документів, податкових
накладних, виданих контрагентом,
надавало позивачу право на формування
податкового кредиту.

Суд також, звертає увагу, що податкове
законодавство не ставить в залежність
право платника податків на податковий
кредит від наявності чи відсутності
товарно-транспортної накладної, а
Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
на які посилається податковий орган, не
є законодавчим документом з питань
оподаткування і не можуть
регламентувати виключний порядок
документування в податковому обліку та
формування податкового кредиту.

Таким чином, наявність чи відсутність
товарно-транспортних накладних є лише
дотриманням чи порушенням тільки
правил перевезень автомобільним
транспортом, які не пов'язані з
дотриманням вимог податкового
законодавства.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2013 року №742/11/13/11
проаналізовано відповідні законодавчі
норми та наголошено на тому, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи.

При цьому, зазначено, що сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні, не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Судом не встановлено невідповідності
даних податкових накладних, інших
первинних документів фактичним
обставинам. Як свідчать матеріали
справи, факт здійснення господарських
операцій у перевіряємому періоді
підтверджується документально.

В ході перевірки податковим органом не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій, не встановлено
наміру отримати за вищевказаними
договорами поставки інший результат,
ніж придбання товару. Досліджуючи
приєднані до справи документи, суд
відзначає, що надані документи не
містять жодних сумнівів щодо
реальності здійснення господарської
операції. При цьому суд бере до уваги,
що доказів, які б вказували на
відсутність реальності господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами, за правилами ч. 2 ст. 71
КАС України, відповідач до суду не
подав, а лише відсутність
товарно-транспортних накладних, на
думку суду не може свідчити про
нереальність господарських операцій,
при умові недоведеності фіктивності
інших первинних документів.

Таким чином суд вважає, що позивачем
правомірно, у відповідності до ст.ст. 198,
200 ПК України, сформований податковий
кредит за квітень 2013 року в розмірі 76536
грн. і вказану суму заявлено до
бюджетного відшкодування, а
відповідачем протиправно прийнято
податкове повідомлення-рішення № 007911501
від 24.12.2013 року.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення від 24.12.2013 року №
007921501, то суд зазначає наступне.

Використовуючи право надане п.200.6 ст.200
ПУ України, ТОВ "Грайф Флексіблс
Україна" в декларації за травень 2013
року заявило до бюджетного
відшкодування 1002302 грн., включені до
складу податкового кредиту в квітні 2013
року.

Відмовляючи позивачу в бюджетному
відшкодуванні в розмірі 1002302 грн.,
відповідач, як видно з акту перевірки
(а.с.26), посилається на те, що ТОВ "Грайф
Флексіблс Україна" не вело
відокремленого аналітичного обліку
податкових накладних на придбання
товарів (послуг) та оплати в розрізі
кожної податкової накладної з
визначенням платіжного доручення, у
зв'язку із чим неможливо визначити та
підтвердити фактичну суму сплаченого
ПДВ постачальникам, яка можливо могла
бути включена в розрахунок бюджетного
відшкодування за травень 2013 року.

Підставою для висновку податкового
органу про порушення позивачем п. 200.4
ст. 200 ПК України, згідно акту перевірки,
стала неможливість встановити факт
оплати залишку від'ємного значення,
який задекларований до бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку.

При цьому, як пояснив представник
відповідача, ТОВ "Грайф Флексіблс
Україна" відмовлено в бюджетному
відшкодуванні в розмірі 1002302 грн. по
операціях з імпорту товару, оскільки
позивачем не підтверджено, що
сплачений як попередня оплата при
оформлені ВМД податок на додану
вартість надійшов до державного
бюджету.

Суд вважає таки висновки та пояснення
відповідача необґрунтованими,
оскільки, як вбачається з п. 198.2 ст. 198 ПК
України, для операцій із ввезення на
митну територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з п.
187.8 ст. 187 ПК України.

Датою виникнення податкових
зобов'язань у разі ввезення товарів на
митну територію України, відповідно до
п. 187.8 ст. 187 розділу V ПК України, є дата
подання митної декларації для митного
оформлення.

Пунктом 201.12 ст. 201 ПК України
передбачено, що у разі ввезення товарів
на митну територію України документом,
що посвідчує право на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
вважається митна декларація, оформлена
відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку.

Тобто оформлена відповідно до вимог
законодавства ВМД підтверджує сплату
податку на додану вартість. При цьому
ніяких інших підтверджень, на відміну
від відповідача, законодавство не
вимагає.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
відповідач не доказав правомірності
відмови позивачу в наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за травень 2013 року розмірі
1002302 грн., а тому податкове
повідомлення-рішення № 007921501 від 24.12.2013
року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судові витрати Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" у вигляді 716,81 грн. судового
збору підлягають відшкодуванню за
рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 24.12.2013 року № 007911501 і №
007921501.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" понесені ним судові витрати у
розмірі 716,81 грн. з Державного бюджету
України, зобов'язавши орган Державної
казначейської служби України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного
списання.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження, якщо апеляційної скарги не
було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 25
березня 2014 р.