Справа № 810/5597/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/5597/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Атаманчука О.О., представника
відповідача Степашкіна І.А.,
розглянувши у відкритому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
15.11.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаст
Лейн» до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15.11.2013 року
позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову від 15.11.2013
року, оскільки вважає її незаконною,
необгрунтованою, такою, що прийнята з
порушенням матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку щодо
дотримання вимог податкового
законодавства з питань достовірності
підтвердження господарських
взаємовідносин ТОВ «Фаст Лейн» з ТОВ
«Фірма«Асіа» за лютий та березень 2013
року.

Даним актом було встановлено порушення
позивачем податкового законодавства, а
саме: п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 та п. 201.6 ст. 201 ПК
України, що призвело до безпідставного
заниження податку на додану вартість,
яка підлягає нарахуванню та сплаті до
бюджету за лютий 2013 року в розмірі 48 613,36
грн та за березень 2013 року в розмірі 59
833,35 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем було винесено спірне
податкове повідомлення-рішення №
від 30.09.2013 про донарахування суми
податку на додану вартість: за основним
платежем - 108446 грн, за штрафними
(фінансовими) санкціями - 54223 грн.

Позивач, вважаючи прийняте податкове
повідомлення-рішення протиправним,
подав позов до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку, що відповідач
як суб'єкт владних повноважень,
проігнорувавши вимогу закону, не довів
суду правомірність прийнятого
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення № від
30.09.2013.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N
996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
передбачено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 N 996-ХГУ «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Пунктом 138.2,ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При вирішенні даної справи, слід
звернути увагу на дослідження обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку. При цьому
приймати на підтвердження даних
податкового обліку можна лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення
податкового кредиту необхідно
з'ясувати, зокрема:

- рух активів у процесі здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

- установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції.
Зокрема, встановити статус
постачальника товарів (послуг),
придбання яких є підставою для
формування податкового кредиту та/або
сум бюджетного відшкодування з податку
на додану вартість. Особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку. В обов'язковому
порядку необхідно дослідити наявність
господарської мети при вчиненні
відповідних дій платника податку.

Згідно з матеріалами справи, основними
видами діяльності позивача є
консультування з питань
інформатизації, установлення та монтаж
машин і устаткування, комп'ютерне
програмування, оброблення даних,
розміщення інформації на веб-вузлах і
пов'язана з ними діяльність,
професійно-технічна освіта, інші види
освіти.

Між позивачем та ТОВ «Фірма«Асіа»
укладено договір № 21/01-13АС від 21.01.2013,
предметом якого є надання послуг у
сфері інформатизації, послуг з
розроблення, постачання та тестування
програмного забезпечення, з оброблення
даних та надання консультацій з питань
інформатизації, надання інформації та
інших послуг у сфері інформатизації, у
тому числі з використання комп'ютерних
систем, - в обсязі та на умовах,
передбачених вищевказаним договором.

Водночас між позивачем та ТОВ
«Фірма«Асіа» укладено договір № 01/02/2013
від 01.02.2013, предметом якого є надання
послуг по оптимізації веб-сайту,
підтримці позиції сайту та послуги
контекстної реклами в google adwords (перелік
ключових слів представлених в додатку
до договору). Відповідно до умов
договору ТОВ «Фірма«Асіа» було взято
на себе зобов'язання здійснити
оптимізацію веб-сайту TOB «Фаст Лейн» за
електронною адресою www.flane.com.ua під
пошукову систему Google (google.com.ua), Yandex
(yandex.ua), з метою досягнення позиції
видачі за запитом не нижче обумовлених
договором.

На підтвердження виконання послуг за
договорами позивач надав суду: копії
договорів; акти здачі - прийняття робіт
(надання послуг); податкові накладні,
роздруківки з пошукової системи Google
(google.com.ua) з відображенням оголошень
позивача; платіжні доручення;
відомості нарахування амортизації за
лютий та березень 2013 року; договір
оренди нежитлового приміщення;
інформація з переліком пропонованих
послуг; відомості з переліком осіб, які
відвідували курси та тренінги;
податкову звітність.

Судом з'ясовано, що на підставі
укладених договорів оптимізовано
веб-сайт позивача у пошуковій системі
Google (google.com.ua) для розміщення інформації
щодо проведення курсів і тренінгів для
спеціалістів, що потребують
встановлення та налаштування
комутаторів Cisco Nexus 7000 та 5000 Cisco Nexus 2000
Fabric Extender.

Таким чином, на підставі встановлених
обставин, суд апеляційної інстанції
вважає, що належними та допустими
доказами підтверджується реальне
надання позивачу TOB «Асіа» послуг у
сфері інформатизації, а тому податкове
повідомлення-рішення № від 30.09.2013
про донарахування суми податку на
додану вартість: за основним платежем
-108446 грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 54223 грн є протиправним та
підлягає скасуванню.

Що стосується посилань апелянта в
апеляційній скарзі на ненадання
позивачем документів, що підтверджують
факт транспортування та отримання
товару (товаро- транспортні накладні,
доручення, шляхові листи), суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Відповідно до укладених договорів, ТОВ
«Фірма«Асіа» надало позивачу послуги у
сфері інформатизації, а отже вимога
щодо обов'язку позивача надати
товаро-транспортні накладні,
доручення, шляхові листи на
підтвердження надання зазначених
послуг є недоречною.

Окрім того, до заперечень на апеляційну
скаргу позивач додав копію відповіді
від 15.08.2013 на письмовий запит
податкового органу, який свідчить, що
позивачем було надано для
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Фірма«Асіа» всі необхідні
документи.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічне з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 15.11.2013 року -
без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений
27.03.2014.

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.