Справа № 802/633/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 березня 2014 р.
Справа № 802/633/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Попової Н.С.

позивача: ОСОБА_1;

представника позивача
ОСОБА_2;

відповідача:
Огірчук Н.М., Огородник Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду
України у Погребищенському районі
Вінницької області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - відділ
державної виконавчої служби
Погребищенського районного управління
юстиції

про: скасування вимоги та визнання дій
протиправними

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) з
адміністративним позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України у Погребищенському
районі Вінницької області (далі - УПФ
України у Погребищенському районі),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - відділ державної
виконавчої служби Погребищенського
районного управління юстиції (далі -
ВДВС Погребищенського районного
управління юстиції). У позовній заяві
із урахуванням уточнених позовних
вимог від 20.03.2014 року позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати
вимогу УПФ України у Погребищенському
районі № Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату
недоїмки з єдиного соціального внеску
в сумі 2312,07 грн.;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу УПФ України у Погребищенському
районі № Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату
недоїмки з єдиного соціального внеску
в сумі 1332,48 грн.;

- зобов'язати УПФ України у
Погребищенському районі утриматись
від нарахування єдиного соціального
внеску позивачу, який обрав спрощену
систему оподаткування ОСОБА_5 як особі,
яка перебуває на пенсії за віком;

- стягнути з УПФ України у
Погребищенському районі на користь
ОСОБА_1 кошти, які були безпідставно
стягнуті відділом ДВС
Погребищенського РУЮ на користь УПФ
України у Погребищенському районі на
підставі незаконної вимоги про сплату
недоїмки № Ф-1 від 06.08.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що будучи фізичною
особою-підприємцем, водночас є
пенсіонером за віком, пенсію отримує у
відповідності до ст. 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". На думку
позивача вона звільняється від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. Проте,
відповідачем була надіслана вимога №
Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
2312 грн. 07 коп. В подальшому, позивач
дізналась про примусове виконання
відділом ДВС Погребищенського РУЮ
вимоги УПФ України у Погребищенському
районі № Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату
недоїмки з єдиного соціального внеску
в сумі 1332,48 грн., яку, як зазначає
позивач, вона не отримувала.

Враховуючи вказане, ФОП ОСОБА_1 вважає
вимоги протиправними та просить їх
скасувати, оскільки ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в редакції, що
діє з 06 серпня 2011 року передбачений
перелік фізичних осіб, які
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, зокрема до цієї
категорії відносяться підприємці, які
є пенсіонерами за віком, участь яких у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
може бути виключно на добровільних
умовах. Тому, на думку позивача,
твердження органу ПФУ про виникнення в
неї недоїмки по сплаті єдиного внеску
за 2011 рік є безпідставними, а вимоги про
сплату недоїмку за вказаний період
підлягають скасуванню.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 21.03.2014 року
позовні вимоги в частині визнання
протиправною та скасування Вимоги
управління Пенсійного фонду України у
Погребищенському районі Вінницької
області № Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 2312 грн. 07
коп. залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю із підстав, що вказані в
позовній заяві та заяві про уточнення
позовних вимог, у зв'язку із чим просив
адміністративний позов задовольнити
повністю.

У судовому засіданні представники
відповідача проти задоволення
адміністративного позову заперечували
з мотивів, викладених в запереченнях на
позов (а.с.72-78). Вважали нарахування
єдиного внеску в розмірі 1332,48 грн. та
вимогу про сплату боргу № Ф-1 від 06.08.2013
року правомірною, оскільки до 06.08.2011
року, а саме до набрання чинності ч.4 ст.
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" ФОП
ОСОБА_1 була платником єдиного внеску, а
тому дії вчиненні УПФ України у
Погребищенському районі щодо
нарахування недоїмки є законними та
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - відділ державної
виконавчої служби Погребищенського
районного управління юстиції у судове
засідання 26.03.2014 року не з'явився, проте
подав до суду заяву за вх. № 5524 про
розгляд справи за відсутності
представника (а.с.132).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, дослідивши та
оцінивши докази, які мають значення для
справи в їх сукупності, суд встановив
наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа - підприємець 07.04.2011 року
відповідно до копії Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця Серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки УПФ України у
Погребищенському районі № 171/06-37/09
позивач є пенсіонером за віком з 02.03.2006
року відповідно до ст. 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідачем була надіслана вимога №
Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
2312 грн. 07 коп. (отримана позивачем 13.08.2013
року). В подальшому, позивач дізналась
про примусове виконання відділом ДВС
Погребищенського РУЮ вимоги УПФ
України у Погребищенському районі № Ф-1
від 06.08.2013 року про сплату недоїмки з
єдиного соціального внеску в сумі 1332,48
грн., яку, як зазначає позивач, вона не
отримувала. Вважаючи такі вимоги
незаконними, позивач звернулася до
суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд зауважує, що правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Пунктами 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI
встановлено, що платників єдиного
внеску зобов'язано своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №
2464-VI, єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Тобто, починаючи із 01.01.2011 року згідно
статті 6 Закону № 2464-VI платники єдиного
внеску зобов'язані своєчасно та в
повному обсязі нараховувати та
сплачувати єдиний внесок та подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду.

Згідно розрахунку заборгованості
позивача, який наявний в матеріалах
справи, ФОП ОСОБА_1 має заборгованість
по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
квітня 2011 року по грудень 2011 року
(а.с.118).

6 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
року № 3609-VI, яким статтю 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" доповнено
частиною четвертою, відповідно до якої
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Із аналізу вищевказаної норми закону
вбачається, що фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування та одночасно є
пенсіонерами, що отримують пенсію за
віком або по інвалідності, можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, в силу пункту 4 частини першої
статті 4 вказаного Закону фізичні особи
- підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Тобто, починаючи з 06.08.2011 року ФОП
ОСОБА_1 ( пенсіонер за віком, платник
єдиного податку) не є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині сплати
цього внеску за себе, проте до набрання
чинності вказаних змін, а саме до
серпня 2011 року ФОП ОСОБА_1 була
платником єдиного внеску. Таким чином
на момент виникнення заборгованості, а
саме з квітня по липень 2011 року
(включно) позивач не була звільнена від
сплати єдиного внеску.

Щодо порядку сплати та зарахування
коштів в рахунок єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, то суд
встановив, що Закон не передбачав змін
у сплаті єдиного податку приватними
підприємцями які були встановлені із
01.01.2011 року Постановою КМУ № 1196 від
27.12.2010 року «Про внесення змін до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 16 березня 2000 р. № 507».

З 1 січня 2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України, яким
змінено порядок сплати єдиного
податку. Підрозділом 8 Розділу ХХ
"Перехідних положень" Податкового
кодексу України встановлено, що з 1
січня 2011 року Указ Президента України
від 3 липня 1998 року N 727 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" (далі - Указ № 727)
застосовується з урахуванням
особливостей.

Однією з цих особливостей згідно з
підрозділом 8 Розділу ХХ "Перехідних
положень" Податкового кодексу України
є те, що єдиний податок або фіксований
податок сплачується на рахунок
відповідного бюджету в розмірі частини
єдиного податку або фіксованого
податку, що підлягають перерахуванню
до цих бюджетів відповідно до норм
Указу N 727 (крім єдиного податку, який
сплачується у січні 2011 року за останній
звітний (податковий) період 2010 року).
При цьому розподіл коштів єдиного
податку або фіксованого податку на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та/або до
Пенсійного фонду України Державним
казначейством України не здійснюється.

Постановою КМУ від 27.12.2010 року № 1196 "Про
роз'яснення Указу Президента України
від 3 липня 1998 р. N 727", яка діяла у спірний
період, визначено, що суб'єкт малого
підприємництва сплачує 43 відсотки
нарахованого єдиного податку на
рахунки відповідного бюджету та 57
відсотків нарахованого єдиного
податку на рахунки органів Пенсійного
фонду України як частину суми єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Отже, звільнення позивача на підставі
норми ст. 4 Закону № 2464-VI, як пенсіонера
за віком, від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування жодним чином не
впливає на її обов'язок зі сплати
єдиного податку. При цьому суд акцентує
увагу на тому, що 57 % єдиного податку,
які підлягали зарахуванню на рахунки
Пенсійного фонду України які
призначені для зарахування єдиного
внеску, за своєю правовою природою
залишаються саме податковим платежем,
порядок сплати якого визначається
нормами податкового законодавства.
Тому, передбачена ст. 4 Закону № 2464-VI
пільга зі сплати позивачем єдиного
внеску не звільняє останнього від
обов'язку сплачувати єдиний податок, та
зараховувати його частину у розмірі 57 %
у відповідності до Постановою КМУ від
27.12.2010 року № 1196 на рахунки Пенсійного
фонду України.

У ФОП ОСОБА_1 встановлено ставку
єдиного податку на 2011 рік в сумі - 200,00
грн., отже, протягом 2011 року вона
зобов'язана сплачувати до місцевого
бюджету 43% - 86,00 грн., 53% - 114,00 грн. на
рахунок Пенсійного фонду України.

Протягом 2011 року від сплати єдиного
податку приватним підприємцем ОСОБА_1
сплачено 570,00 грн. що підтверджується
платіжними документами, які позивачем
було надано разом з додатками до
позовної заяви (а.с.9-13).

Статтею 22 Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік" встановлений
розмір мінімальної заробітної плати на
2011 рік у місячному розмірі: з 1 січня - 941
грн., з 1 квітня - 960 грн., з 1 жовтня - 985
грн., з 1 грудня - 1004 грн.

Таким чином, мінімальний розмір
єдиного внеску у 2011 році становить: з 1
січня - 326,53 грн. (941 грн. *34,7%), з 1 квітня -
333,12 грн. (960 грн.*34,7 %), з 1 жовтня - 341,80 грн.
(985 грн.*34,7%), з 1 грудня - 348,39 грн. (1004
грн.*34,7%). Тобто загальна сума
зобов'язань позивача зі сплати єдиного
внеску за період з квітня по серпень 2011
року складає 1332,48 грн.

Як вже зазначалося, позивачем була
здійснена сплата єдиного податку у
розмірі 570 грн. із зарахуванням на
рахунки Пенсійного фонду України які
призначені для зарахування єдиного
внеску. Разом із тим, доплата єдиного
внеску позивачем не проводилась.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 (у
редакції на час складання вимоги)
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно зі п. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк
давності щодо нарахування,
застосування та стягнення сум
недоїмки, штрафів та нарахованої пені
не застосовується.

Водночас, посилання позивача про
неотримання позивачем вимоги про
сплату боргу не беруться судом до
уваги, 01.09.2013 року Управлінням на
підставі змін щодо періоду перебування
на обліку як платника єдиного
соціального внеску було здійснено
перерахунок ФОП ОСОБА_1 сум
нарахованого єдиного соціального
внеску за 2011 рік станом на 01.08.2011р., а
саме, знято з нарахування - 979,59 грн. (
сума нарахованого єдиного соціального
внеску за 1 квартал 2011р.) що і
відображено у картці особового рахунку
ОСОБА_1 2312,07грн.- 979,59грн. = 1332,48 грн.( сума
нарахованого єдиного соціального
внеску за квітень- липень 2014р.). Таким
чином, помилка при нарахуванні
відповідачем єдиного внеску не може
свідчити про відсутність
заборгованості позивача, оскільки
отримавши 13.08.2013 року вимогу № Ф 1 від
06.08.201З року про сплату недоїмки по
єдиному соціальному внеску на суму 2312,07
грн ФОП ОСОБА_1 мала право її оскаржити.

Згідно з підпунктом 6.8. Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 27.09.2010 року N
21-5 (чинної на момент виникнення спірних
правовідносин), якщо платник, який
одержав вимогу і протягом десяти
робочих днів після її отримання не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки, штрафів та пені, не узгодив
вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в
судовому порядку або не сплатив
узгоджену суму недоїмки протягом
десяти робочих днів з дня отримання
узгодженої вимоги, орган Пенсійного
фонду надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки, у якій зазначає суму
боргу за даними карток особових
рахунків платників на дату подання.

Отже, вимога про сплату боргу
формується на підставі даних особових
рахунків повністю на всю суму боргу, а
після завершення процедури узгодження
чи оскарження такої вимоги (чи до
вищестоящого органу чи до суду), до
органу державної виконавчої служби
подається вимога тільки на суму
зростання або зменшення боргу (п.6.9
Інструкції).

Із урахуванням вказаного, 13.09.2013року
управлінням ПФУ у Погребищенському
районі до відділу Державної виконавчої
служби було направлено заяву про
відкриття виконавчого провадження для
примусового стягнення суми боргу по
єдиному внеску відповідно до вимоги №Ф
1 від 06.08.2013 року на зменшену суму боргу
-1332,48 грн.

Зважаючи на це суд дійшов висновку про
правомірність висновків відповідача
щодо наявності боргу позивача у
розмірі 1332,48 грн., а тому та підстави для
складання вимоги №Ф 1 від 06.08.2013 року.
Таке обумовлює відмову у задоволенні
позовних вимог про скасування
зазначеної вимоги в частині сплати
боргу у розмірі 1332,48 грн.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
Управління утриматись від нарахування
єдиного соціального внеску ФОП ОСОБА_1
суд вважає їх безпідставними з
наступних підстав.

Частина 1 ст. 25 Закону №2464 (із змінами
внесеними відповідно до Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
від 04.07.13р. № 406-УІІ, набрав чинності з
11.08.13р.) передбачає, що рішення, прийняті
органами доходів і зборів та органами
Пенсійного фонду з питань, що належать
до їх компетенції відповідно до цього
Закону, є обов'язковими до виконання
платниками єдиного внеску, посадовими
особами і застрахованими особами.

Крім того, листом Міністерства доходів
і зборів України та Пенсійного фонду
від 30.08.2013 р. № 11149/5/99-99-17-03-01-16, № 22777/03-01
"Про адміністрування єдиного внеску" у
зв'язку з набранням чинності законами
України від 04 липня 2013 року N 404-УІІ "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" та від 04
липня 2013 року N 406-VII "Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" Міністерство доходів і зборів
України та Пенсійний фонд України
повідомили, що з урахуванням положень
пункту 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
опрацьовується питання продовження
розпочатих органами Пенсійного фонду
України процедур адміністрування
стосовно прийняття та оброблення звіту
щодо сум нарахованого єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та обліку сплати
страхових коштів у картках особових
рахунків платників до 30 вересня 2013
року.

Таким чином, після 01.10.2013 року
відповідно до внесених змін до
законодавчих актів України збір та
введення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, формує
та веде реєстр страхувальників
Міністерство доходів та зборів. З
органів Пенсійного фонду України знято
функції адміністрування єдиного
соціального внеску, в тому числі у
питанні стягнення недоїмки.

Крім того, суд звертає увагу, що вимога
позивача про зобов'язання Управління
утриматись від нарахування єдиного
соціального внеску ФОП ОСОБА_1
стосується вчинення дій в майбутньому,
а адміністративний суд не наділений
повноваженнями втручатися у вільний
розсуд (дискрецію) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
критеріями, визначеними статтею 2 КАС
України. Водночас, завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства. Тому завданням
адміністративного суду є контроль за
легітимністю прийняття рішень, а
відтак суд не може зобов'язати УПФ у
Погребищенському районі утриматись
від нарахування єдиного соціального
внеску в майбутньому, оскільки в такому
випадку фактично відбувається підміна
судом відповідного органу Пенсійного
фонду України.

Суд вважає безпідставними також вимоги
щодо стягнення з УПФ України у
Погребищенському районі на користь
ОСОБА_1 коштів, які були безпідставно
стягнуті відділом ДВС
Погребищенського РУЮ на користь УПФ
України у Погребищенському районі на
підставі незаконної вимоги про сплату
недоїмки № Ф-1 від 06.08.2013 року з огляду
на наступне.

Як встановлено судом, зміни до ч. 4 ст. 4
Закону № 2464, які звільняють фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами,
були внесені Законом України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» № 3609 від 07.07.2011 року. Цей закон
набрав чинності 06.08.2011 року.

Тобто на момент виникнення
заборгованості, а саме з квітня по
липень 2011 року позивач не була
звільнена від сплати єдиного внеску, а
тому підстав для стягнення з УПФ
України у Погребищенському районі на
користь ОСОБА_1 коштів, які були
стягнуті відділом ДВС
Погребищенського РУЮ на користь УПФ
України у Погребищенському районі на
підставі вимоги про сплату недоїмки №
Ф-1 від 06.08.2013 року немає.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку, що УПФ України у
Погребищенському районі при винесенні
вимоги № Ф-1 від 06.08.2013 року про сплату
боргу зі сплати єдиного внеску діяла в
межах повноважень та у спосіб,
передбачений законодавством України, а
тому відсутні підстави для визнання
оскаржуваної вимоги про сплату боргу
протиправною та її скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. З огляду на те, що в
процесі розгляду даної справи свідки
не залучалися і не призначалася судова
експертиза та, зважаючи на відсутність
в матеріалах справи документів на
підтвердження відповідних судових
витрат, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович