Справа № 805/259/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Буряк І.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
справа №805/259/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Казначеєв Е.Г., Чебанов О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/259/14 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька,
Державної податкової інспекції в
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування вимог
по сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В
:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду із позовною заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька
Донецької області про скасування вимог
про сплату боргу від 02.07.2013 №Ф-544 та від
01.08.2013 №Ф-664.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що вказані вимоги винесені
неправомірно, на підставі того, що він є
пенсіонером за віком та йому у
відповідності до діючого
законодавства призначено пенсію
довічно та він не повинен сплачувати
єдиний страховий внесок.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/259/14 позов задоволений частково
(а.с.49, 50-52).

Визнана протиправною та скасована
вимога про сплату недоїмки від 01.08.2013
№Ф-664, в частині зобов'язання ОСОБА_2
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску в розмірі 1698,23 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.
(а.с.56-57).

Розгляд справи здійснювався в порядку
письмового провадження, з урахуванням
приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Заява
від представника позивача про
відкладення розгляду справи не
приймається до уваги. Жодних доказів
зазначених у заяві обставин не
представлено. Колегія суддів вважає
можливим провести розгляд справи у
відсутність не з*явившихся сторін, та
прийняти рішення за наявними у справі
документами.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований Виконавчим комітетом
Донецької міської ради в якості
фізичної особи-підприємця
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1). Позивач є
платником єдиного податку.

Згідно пенсійного посвідчення серія
НОМЕР_2 від 03.03.2010 ОСОБА_2 є пенсіонером,
пенсію призначено - довічно, вид пенсії
- за віком.

У зв'язку з несплатою внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідач-1
виніс оскаржувану вимогу №Ф-664 від
01.08.2013, відповідно до якої сума недоїмки
становить 2534,47 грн.

Як вбачається із наданого розрахунку,
сума недоїмки складається із наступних
сум:

- за червень 2011 року - 333,12 грн.;

- за липень 2011 року - 333,12 грн.;

- за серпень 2011 року - 333,12 грн.;

- за вересень 2011 року - 333,12 грн.;

- за жовтень 2011 року - 341,80 грн.;

- за листопад 2011 року - 341,80 грн.;

- за грудень 2011 року - 348,39 грн.

Також, до вказаної суми недоїмки
включені штрафні санкції за
несвоєчасне подання звітності, які
були застосовані на підставі рішення
№1273 від 02.07.2013 про застосування
штрафних санкцій за несвоєчасне
подання звітності, передбаченої
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", в
розмірі 170,00 грн.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - це консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" №3609-VI від
07.07.2011р., яким статтю 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" було доповнено
частиною четвертою такого змісту:
"Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що фізичні особи -
підприємці, які є пенсіонерами за віком
та які обрали спрощену систему
оподаткування, до яких з урахуванням
встановлених судом обставин
відноситься і позивач ОСОБА_2,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлені види
державних пенсій, а саме за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом України "Про
пенсійне забезпечення", визначені ст.2
цього Закону.

Положення п. "а" ч.1 ст.2 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" свідчать
про те, що трудові пенсії поділяються
на такі види як пенсії за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" свідчить, що
законодавець розрізнив пенсії за віком
в залежності від умов їх призначення,
визначивши загальні умови призначення
пенсії за віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Аналізуючи Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який встановлює загальні
види пенсійних виплат, Закон України
"Про пенсійне забезпечення", яким
призначаються державні пенсії, суд
приходить до висновку, що
законодавство встановлює і пільги, як в
обчисленні стажу, так і в досягненні
конкретного віку для окремих категорій
громадян. Таким чином, вік і стаж роботи
- це характерні ознаки пенсії за віком,
однак умови призначення пенсій є
різними, тоді як такий вид пенсії, як
пенсія за віком є єдиним.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" участь застрахованих осіб
у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
припиняється:

- у разі якщо особа, яка підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
цього Закону, втратила визначений цим
Законом статус застрахованої особи;

- у разі закінчення терміну дії
договору про добровільну участь або
дострокового розірвання цього
договору у випадках, передбачених цим
Законом;

- у разі якщо застрахованій особі
відповідно до цього Закону призначено
пенсію і вона не продовжує працювати
або якщо застрахована особа відповідно
до цього Закону набула права на довічну
пенсію чи одноразову виплату; - у разі
смерті застрахованої особи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2
ОСОБА_2 пенсію призначено - довічно.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що ОСОБА_2
призначений такий вид пенсії як "пенсія
за віком", незважаючи на пільговий
характер умов її призначення, отже він
є "пенсіонером за віком" і відповідно до
ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску.

Також, колегія суддів зазначає, що
Закон України від 07.07.2011 року N 3609-V "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" набрав чинності з 06.08.2011.

Як наслідок, позивач підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску
починаючи з серпня 2011 року.

Тобто, позивач повинен був сплачувати
єдиний внесок за червень та липень 2011
року.

Оскільки, позивач повинен був
сплачувати єдиний внесок за червень 2011
року та липень 2011 року, відповідно і
повинен був надати до Управління
звітність про суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску за 2011 рік.

Згідно ст.9 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звітним
періодом для позивача є календарний
рік.

Відповідно до п.3.2 Порядку формування
та подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування органам
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 08.10.2010 № 22-2,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 1 листопада 2010 року за № 1014/18309,
фізичні особи - підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, формують та подають до
органів Пенсійного фонду звіт самі за
себе один раз на рік до 10 лютого року,
наступного за звітним періодом.

Як встановлено, звіт за 2011 рік було
надано 02.07.2013, що є порушення строків
надання звітності до Пенсійного фонду
України.

У відповідно до п.4 ч.11 ст.25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності,
передбаченої цим Законом,
територіальним органом Пенсійного
фонду накладається штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Тобто, відповідача-1 обґрунтовано та
правомірно в межах наданих повноважень
виніс рішення №1273 від 02.07.2013 про
застосування штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності,
передбаченої Законом України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в розмірі 170,00
грн.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та часткове задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/259/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Е.Г. Казначеєв

О.О. Чебанов