Справа № 826/2636/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2014 року 10:15
справа №826/2636/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доВідділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києвітретя особаАкціонерний банк "Банк
Регіонального Розвитку"провизнання
дій протиправними, визнання
протиправними та скасування постанов
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
28 лютого 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративними позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві (далі по тексту -
відповідач, ВДВС Голосіївського РУЮ у
м. Києві), в якому з урахуванням заяви
про зміну предмету позову просить: 1)
визнати протиправними дії державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С., проведені після
зупинення виконавчого провадження
№11687956; 2) визнати протиправною та
скасувати постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу від 12
листопада 2013 року по виконавчому
провадженню №11687956; 3) визнати
протиправною та скасувати постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 12 листопада 2013 року по
виконавчому провадженню №11687956; 4)
визнати протиправними дії державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. по винесенню в окреме
виконавче провадження постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 12 листопада 2013 року по виконавчому
провадженню №11687956; 5) визнати
протиправними дії державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. по відкриттю
виконавчого провадження за постановою
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 12 листопада 2013 року по
виконавчому провадженню №11687956; 6)
зобов'язати державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження, відкритого за
постановою про стягнення з боржника
виконавчого збору від 12 листопада 2013
року по виконавчому провадженню №11687956
та завершити (закінчити) таке виконавче
провадження; 7) зобов'язати державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. скасувати всі вжиті
заходи примусового виконання рішення
(у разі якщо їх було або буде вжито до
дати розгляду цього позову), а також
провести інші дії, необхідні у зв'язку
із завершенням виконавчого
провадження, відкритого за постановою
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 12 листопада 2013 року по
виконавчому провадженню №11687956.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що
позивач оскаржує дії та рішення
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві.
При цьому частиною третьою статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що відповідачем у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби є відповідний орган
державної виконавчої служби.
Таким чином, позивач вірно визначив
відповідача у даній справі, а саме
Відділ державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 лютого 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №826/2636/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 24 березня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав; представник відповідача
проти задоволення позову заперечив;
третя особа свого представника не
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неприбуття третьої особи та
положення частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 24 березня 2014 року
суд ухвалив перейти до розгляду справи
в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідно до постанови державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. від 12 листопада 2013 року
ВП №11687956 про повернення виконавчого
документа стягувачеві при примусовому
виконанні виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від 26
лютого 2009 року №610 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь АБ "Банк
Регіонального Розвитку" боргу в сумі 570
495,97 доларів США за рахунок
заставленого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1 постановлено виконавчий
документ повернути стягувачу;
постанову про стягнення виконавчого
збору винесено в окреме виконавче
Відповідно до постанови державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. від 12 листопада 2013 року
ВП №11687956 про стягнення з боржника
виконавчого збору при примусовому
виконанні виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від 26
лютого 2009 року №610 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь АБ "Банк
Регіонального Розвитку" боргу в сумі 570
495,97 доларів США за рахунок
заставленого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1 постановлено стягнути з
боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у
розмірі 57 049,59 доларів США.
Як свідчить зміст постанови державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. від 26 лютого 2014 року ВП
№42274772 про відкриття виконавчого
провадження при примусовому виконанні
постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві від 12 листопада 2013 року ВП №11687956
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві
виконавчого збору у розмірі 57 049,59
доларів США, постановлено відкрити
виконавче провадження.
Позивач вважає, що оскаржувані
постанови та дії відповідача, вчинені
після зупинення виконавчого
провадження ВП №11687956, а також дії, що
стосуються відкриття виконавчого
провадження за постановою від 12
листопада 2013 року ВП №11687956 про
стягнення з боржника виконавчого збору
порушують його права, мотивуючи
позовні вимоги наступним: всупереч
нормам закону, відповідач, не поновивши
виконавче провадження, винесено спірні
постанови а вчинено дії по завершенню
виконавчого провадження; підстави для
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору в окреме
виконавче провадження відсутні; спірні
постанови суперечать вимогам чинного
Відповідач та третя особа письмових
заперечень на адміністративний позов
до суду не надали.
Окружний адміністративний суд міста
Києва частково погоджується з
позовними вимогами ОСОБА_1, керуючись
Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів, що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку регулюються
Законом України "Про виконавче
Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 47 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо є
письмова заява стягувача.
Як свідчать матеріали виконавчого
провадження, 10 жовтня 2013 року
Акціонерним банком "Банк Регіонального
Розвитку", який є стягувачем у
виконавчому провадженні ВП №11687956
подано заяву, у якій просить повернути
виконавчий напис від 26 лютого 2009 року
№610.
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що постанову державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. від 12 листопада 2013 року
ВП №11687956 про повернення виконавчого
документа стягувачеві при примусовому
виконанні виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від 26
лютого 2009 року №610 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь АБ "Банк
Регіонального Розвитку" боргу в сумі 570
495,97 доларів США за рахунок
заставленого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1 винесено у відповідності до
норм чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 28
Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 41 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що витрати органів
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження.

Таким чином, суду належить встановити
чи мало місце невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" для самостійного його
виконання.

Матеріали виконавчого провадження
підтверджують, що виконавче
провадження ВП №11687956 з примусового
виконання виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від 26
лютого 2009 року №610 відкрито згідно
постанови державного виконавця Проца
В.С. від 04 березня 2009 року про відкриття
виконавчого провадження.

Згідно вказаної постанови державним
виконавцем встановлено строк для
добровільного виконання до 10 березня
2009 року та зазначено, що у разі
невиконання рішення в наданий для
добровільного виконання строк, його
буде виконано в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій.

Як передбачено в частині другій статті
25 Закону України "Про виконавче
провадження", у постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Суд звертає увагу на те, що постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 04 березня 2009 року, будь-які дії чи
бездіяльність відповідача щодо її
направлення сторонам виконавчого
провадження, чи неправомірності
встановленого у ній строку на
добровільне виконання, позивачем не
оскаржено, а тому зазначена постанова є
чинною та підлягає виконанню.

При цьому в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження виконання
позивачем (боржником) виконавчого
напису приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу від 26 лютого 2009 року №610 у
встановлений державним виконавцем
строк для самостійного виконання,
тобто, ОСОБА_1, як боржником, не виконано
рішення майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного його
виконання, що є підставою для стягнення
виконавчого збору у розмірі,
встановленому частиною першою статті 28
Закону України "Про виконавче
провадження".

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26 грудня 2003 року № 14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії чи бездіяльність органів і
посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір стягується за постановою
державного виконавця з боржника, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що постанова
державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
від 12 листопада 2013 року ВП №11687956 про
стягнення з боржника виконавчого збору
при примусовому виконанні виконавчого
напису приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу від 26 лютого 2009 року №610 та дії
державного виконавця по її винесенню
повністю узгоджуються з приписами
Закону України "Про виконавче
провадження", а тому позовні вимоги у
цій частині нормативно та
документально не підтверджуються.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
про те, що спірні постанови винесено в
межах зупиненого виконавчого
провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. від 21 травня 2010 року ВП
№11687956 про зупинення виконавчого
провадження, постановлено зупинити
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від 26
лютого 2009 року №610 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь АБ "Банк
Регіонального Розвитку" боргу в сумі 570
495,97 доларів США за рахунок
заставленого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1.

Судом, на підставі доказів, наявних в
матеріалах справи встановлено, що
постановою державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
від 17 вересня 2010 року поновлено
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від 26
лютого 2009 року №610, а тому відповідно
позовні вимоги про визнання
протиправними дій державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С., проведені після
зупинення виконавчого провадження
№11687956, є необґрунтованими та
спростовуються матеріалами справи.

При цьому, слід звернути увагу на те, що
можлива бездіяльність відповідача
щодо не надіслання позивачу копії
постанови про поновлення виконавчого
провадження від 17 вересня 2010 року не є
предметом розгляду даної справи, а
докази на підтвердження оскарження чи
скасування вказаної постанови в
матеріалах справи відсутні.

Позовні вимоги щодо визнання
протиправними дій державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. по відкриттю
виконавчого провадження за постановою
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 12 листопада 2013 року по
виконавчому провадженню №11687956
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Частиною сьомою статті 28 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Зазначена правова норма встановлює
виключні підстави, за наявності яких
державний виконавець відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

У відповідності до частини першої
статті 49 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: 1) визнання
судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду; 2)
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання; 3) смерті або оголошення
померлим стягувача чи боржника,
визнання безвісно відсутнім боржника
або стягувача, ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню; 5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом; 8)
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ; 10)
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби; 11) повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини; 13) непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону; 14)
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

У свою чергу, судом встановлено, що
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві прийнято на
підставі пункту 1 частини першої статті
47 Закону України "Про виконавче
провадження", однак зазначена правова
норма не є підставою для відкриття
виконавчого провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що постанова державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
від 26 лютого 2014 року ВП №42274772 про
відкриття виконавчого провадження при
примусовому виконанні постанови ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві від 12
листопада 2013 року ВП №11687956 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ВДВС
Голосіївського РУЮ виконавчого збору у
розмірі 57 049,59 доларів США, є
протиправною та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог щодо визнання
протиправними дій державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. по винесенню в окреме
виконавче провадження постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 12 листопада 2013 року по виконавчому
провадженню №11687956, суд вважає за
необхідне відмовити в їх задоволенні,
оскільки скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
26 лютого 2014 року ВП №42274772 є достатнім
способом захисту порушеного права
позивача.

Суд також не погоджується з позовними
вимогами про зобов'язання державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. винести постанову про
закінчення виконавчого провадження,
відкритого за постановою про стягнення
з боржника виконавчого збору від 12
листопада 2013 року по виконавчому
провадженню №11687956 та завершити
(закінчити) таке виконавче провадження,
а також щодо зобов'язання скасувати всі
вжиті заходи примусового виконання
рішення (у разі якщо їх було або буде
вжито до дати розгляду цього позову), а
також провести інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження, відкритого за постановою
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 12 листопада 2013 року по
виконавчому провадженню №11687956,
оскільки зазначені дії є дискреційними
повноваженнями відповідача, як
суб'єкта владних повноважень.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем не наведено, які саме заходи
примусового виконання рішення вжито чи
може бути вжито відповідачем, а тому,
оскільки вказані обставини на момент
вирішення справи відсутні, то на думку
суду права, свободи та інтереси
позивача є такими, що не порушено.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, ВДВС Голосіївського
РУЮ у м. Києві частково доведено
правомірність своїх дій у
відповідності до вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, в свою чергу позивач не довів
суду обставин, на яких ґрунтуються його
вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві від 26 лютого 2014
року ВП №42274772 про відкриття
виконавчого провадження.

3. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 понесені нею
витрати по сплаті судового збору у
розмірі у розмірі 36,54 грн. (тридцять
шість гривень п'ятдесят чотири
копійки).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко