Справа № 211/7188/13-а
Суддя: Рибаєв О. А.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/7188/13-а
Провадження № 2-а/211/234/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Рибаєва О.А.,при
секретарі судового засідання
Шириновій А.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

у відсутність позивача
ОСОБА_2,представника відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Довгинцівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області - Авагян В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 в особі представника
позивача ОСОБА_6 до Управління
Пенсійного фонду України в
Довгинцівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання дій відповідача
неправомірними, про зобов'язання
поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Педставник позивача ОСОБА_6, яка діє в
інтересах позивача ОСОБА_2 20.11.2013 року
звернулась до суду з позовом до УПФУ в
Довгинцівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання дій відповідача
неправомірними, про зобов'язання
поновити виплату пенсії.

В обґрунтування доводів позову
представник позивача зазначила, що
позивач наприкінці 1997 року виїхала на
постійне проживання за кордон до
Ізраїлю, де мешкає по теперішній час.
При цьому позивач залишилася
громадянкою України. 01.07.1993 року вона
була звільнена з підприємства у зв'язку
з виходом на пенсію. Призначену пенсію
вона отримувала по час виїзду за
кордон. Виплата пенсії, яка була
призначена позивачу, припинена 01.01.1998
року на підставі ст. 92 Закону України
"Про пенсійне забезпечення". 21.06.2013 року
довірена особа ОСОБА_2 звернулася до
Пенсійного фонду з заявою, в якій
просила поновити виплату пенсії на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та рішення КСУ від 07.10.2009
року у справі № 1-32/2009, але Пенсійний
фонд відмовив у реалізації її права на
пенсію. Просить визнати дії
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Довгинцівському районі
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області, які виразилися у відмові в
поновленні виплати пенсії ОСОБА_2
неправомірними, зобов'язати
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Довгинцівському районі
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області поновити виплату пенсії ОСОБА_2
з 21 червня 2013 року.

Позивач в судове засідання не
з'явилася.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник відповідача Авагян В.С. у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, надала суду заперечення.
Пояснила, що на теперішній час редакції
ст. ст. 49. 51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" залишаються незмінними.
Пунктом 1 статті 47 зазначеного закону
передбачена виплата пенсії тільки у
грошовій формі за зазначенням у заяві
місцем фактичного проживання
пенсіонера в межах України. Також
пунктом 16 порядку подання та
оформлення документів для призначення
пенсій передбачено, що особа, яка
звертається для отримання пенсії
повинна пред'явити паспорт або інший
документ, що засвідчує цю особу, місце
її проживання (реєстрації) та її вік.
Згідно закордонного паспорту
позивачка не зареєстрована та не
проживає на території України. Просить
відмовити в позові, так як відсутні
будь-які підстави для задоволення
вимог позивача щодо права на
поновлення пенсії.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Авагян В.С., вивчивши
матеріали справи прийшов до висновку,
що позов підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є громадянкою
України, раніше проживала в м.
Кривому Розі (а.с.7, 8). 01.07.1993 року
позивачу була призначена пенсія за
списком 1, у зв'язку із роботою у
гарячому цеху. Наприкінці 1997 року
позивач виїхала до Ізраїлю і виплата
пенсії ій була припинена на підставі
ст. 92 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (а.с. 51).

21.06.2013 року позивач звернулася до
Пенсійного фонду з заявою про
поновлення виплати пенсії. ( а.с.10).
Листом Пенсійного фонду від 05.07.2013
року № Б-106 у поновлені виплати пенсії
позивачці було відмовлено, з тих
підстав, що норми ст. ст. 49, 51 Закону
України про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування на
сьогоднішній день залишаються без
змін. Пунктом 1 статті 47 зазначеного
закону передбачена виплата пенсії у
грошовій формі за зазначенням у заяві
місцем фактичного проживання
пенсіонера в межах України. Також
пунктом 16 порядку подання та
оформлення документів для призначення
пенсій передбачено, що особа, яка
звертається для отримання пенсії
повинна пред'явити паспорт або інший
документ, що засвідчує особу, місце її
проживання (реєстрації) та її вік.
Позивачка не зареєстрована та не
проживає на території України. (а.с. 11-12).

В судовому засідання досліджена
пенсійна справа позивача ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
частково, або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежнихвід них
обставин, а також у старості та в
іншихвипадках, передбачених
законом.Таким чином, права
позивача на отримання пенсії в України
є конституційним правом
громадянинаУкраїни.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно абз.6, 11 ч.1 ст.7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»,
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: рівноправності
застрахованих осіб щодо отримання
пенсійних виплат та державних гарантій
реалізації застрахованими особами
своїх прав, передбачених цим Законом.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2,
проживаючи в Ізраїлі, як громадянка
України, має такі ж самі конституційні
права, як і інші громадяни України, так
як Конституція Україні та пенсійне
законодавство України не допускає
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії, за
ознакою місця проживання громадянина
України.

У відповідності з ч.ч.1,2 ст.2 Протоколу №
4 Конвенції про захист прав і
основоположних свобод, кожна людина
має право на вільне пересування і
свободу вибору місця проживання. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.За таких обставин, кожен
громадянин України, включаючи
пенсіонерів, має право на вибір свого
місця проживання зі збереженням за ним
усіх конституційних прав.

Частиною 3 статті 22 Конституції
України проголошено, що при прийняти
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Рішенням КСУ від 7 жовтня 2009 року у
справі № 1-32/2009 за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень п.2 ч.1 ст.49,
другого речення ст.51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визнано
такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), положення п.2 ч. 1
ст.49, другого речення ст.51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
09.07.2003р. № 1058-ІУ» Положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», які
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Вказане рішення
Конституційного Суду України є
безумовною підставою для поновлення
позивачу виплати пенсії.

За частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, вимоги позивача щодо
зобов'язання УПФУ в Довгинцівському
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області поновити
виплату пенсії підлягають
задоволенню.

Щодо доводів представника
відповідача про відсутність
нормативно-правових актів, які
передбачають умови, норми та механізм
виплати пенсій громадянам, що
проживають за межами України, суд
зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 49 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" поновлення виплати
пенсії здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду України протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати.

Наявність Рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року у
справі № 1-32/2009 про визнання такими, що
не відповідають Конституції України
(є неконституційними), положення
пункту 2 частини першої статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України " Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 р. №1058-ІУ є підставою для
поновлення конституційного права
позивача на виплату пенсії незалежно
від місця її постійного проживання.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм адміністративного процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Отже, вищевказані положення ст. ст. 49,
51 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №
1058-ІУвід 09.07.2003р. втратили чинність з
07.10.2009р.

Таким чином, суд вважає, що
позивач як громадянка України, яка
виїхала на постійне місце проживання
за кордон, має право на отримання
пенсії призначеної в Україні, а
зупинення виплати пенсії, подальша
відмова відповідача у поновлені
виплати пенсії позивачу, порушує її
конституційні права, тому суд вважає
вимоги адміністративного позову
обґрунтованими.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.6,8-10, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.ст. 24, 152 Конституції
України, ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», суд,
-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Довгинцівському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання поновити виплату пенсії -
задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Довгинцівському районі
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області, які виразилися у відмові в
поновленні виплати пенсії ОСОБА_2
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Довгинцівському районі
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області поновити виплату пенсії
ОСОБА_2 з 21 червня 2013 року.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп. у
відшкодування витрат по оплаті
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого КАС України, якщо
таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Довгинцівський районний суд
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області як адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
О. А. Рибаєв