Справа № 2а-703/10/2011
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 р.Справа № 2а-703/10/2011Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова на постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від
29.04.2010р. по справі № 2а-703/10/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
нараховувати і сплачувати належні
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до суду 14.09.2009 року з
адміністративним позовом, в якому
просив:

Визнати портиправною бездіяльність
суб'єкта владних повноважень -
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова.

Зобов'язати відповідача нараховувати і
сплачувати належні позивачу пенсії, як
інваліду ЧАЕС ІІІ групи відповідно до
Закону в розмірі не меншому ніж:

- державна пенсія - 6 мінімальних
пенсій за віком;

- додаткова пенсія за шкоду
здоров'ю - 50 % мінімальної пенсії за
віком, виходячи із розміру мінімальної
пенсії за віком дорівнюючої
прожитковому мінімуму, встановленому
відповідно до Закону України № 966-ХІV
«Про прожитковий мінімум»;

Стягнути з відповідача кошти,
складаючі різницю між фактично
нарахованими і сплаченими
відповідачем пенсіями позивачу,
починаючи з 01.01.2008 року, і пенсіями, які
повинен був сплачувати відповідач
позивачу, як інваліду ЧАЕС ІІІ групи,
відповідно до Закону в розмірі:

- державна пенсія - 6 мінімальних
пенсій за віком;

- додаткова пенсія за шкоду
здоров'ю - 50 % мінімальної пенсії за
віком, виходячи із розміру мінімальної
пенсії за віком дорівнюючої
прожитковому мінімуму, встановленому
відповідно до Закону України № 966-ХІV
«Про прожитковий мінімум»

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 29.04.2010 року позовні
вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова в
частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку
пенсії з інвалідності відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, що втратили працездатність.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати пенсії
ОСОБА_1 як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії відповідно до ст. 50 ч.4 ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
01.01.2008 року в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком виходячи зі встановленого
розміру мінімальної пенсії за віком з
послідуючим її перерахунком та
виплатою відповідно до змін діючого
законодавства.

Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплатити державну
пенсію та додаткову пенсію позивача з
22.05.2008 у відповідності зі ст.50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановлений у ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з
урахуванням визначеного
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від 29.04.2010
року та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є інвалідом 3 групи, як особа,
що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
віднесений до 1 категорії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач
має право на отримання державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірах,
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", між тим
неправильно застосував до спірних
правовідносин норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: державної пенсії; додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 06.06.1996 р. в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів по третій групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у редакції Закону України
від 06.06.1996 р. особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами третьої
групи - 50% мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсі виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Згідно частиною третьою статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 05.10.2006 р. N
231-У встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
дійшла висновку, що при визначенні
розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанови Кабінету
Міністрів України № 530 "Деякі питання
соціального захисту населення окремих
категорій громадян" від 28.05.2008 року та №
654 від 16.07.2008 року " Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян", які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги
щодо правомірності нарахування та
виплати позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах встановлених
Постановами Кабінету Міністрів
України.

Між тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в
редакції яка діяла до 30.07.2010 року) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій України" від 07.07.2010 року
зазначений строк звернення з позовом
до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року,
оскільки до цієї дати для звернення до
суду з позовом було встановлено один
рік та позивач не був обізнаний про
його скороченя.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України, яка діяла до 30.07.2010 року,
виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі "Мельник проти
України" (заява №23436/03).

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 14.09.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо визнання
незаконними дій відповідача та
покладення на нього обов'язку
здійснити перерахунок та виплату
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за
період з 01.01.2008 року по 13.09.2008 року, у
зв'язку з пропуском строку для
звернення до суду, підлягають
залишенню без розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
правовідносини по даній категорії
справ розглядаються, в першу чергу,
виходячи з правомірності або
неправомірності дій органу владних
повноважень, строк оскарження яких
передбачений КАС України, а тому
положення ст. 76 Закону України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку" від 08.02.1995 року,
яким встановлено що право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, строком давності не обмежується,
до даних правовідносин не
застосовується.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що через порушення
судом норм процесуального права,
постанова суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню з
прийняттям ухвали про залишення позову
без розгляду за період з 01.01.2008 року по
13.09.2008 року.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 197, п. 4 ст.
198, 200, ч. 1 ст. 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від 29.04.2010
року по справі № 2а-703/10/2011 скасувати в
частині задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання нараховувати і
сплачувати належні пенсії з 01.01.2008 року
по 13.09.2008 року включно.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання нараховувати і
сплачувати належні пенсії з 01.01.2008
року по 13.09.2008 року включно - залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 29.04.2010 року по справі №
2а-703/10/2011- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.