Справа № 2а-12795/11/1370
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/27464/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенко М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 року

у справі № 2а-12795/11/1370 (№ 9104/25473/12)

за позовом Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова (далі - позивач, ДПІ у
Шевченківському р-ні м. Львова)

до ОСОБА_4 (далі - відповідач. ОСОБА_4.)

про стягнення податку з власників
транспортних засобів, -

ВСТАНОВИЛА:

ДПІ у Шевченківському р-ні м. Львова
звернулась у листопаді 2011 року до суду
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів у розмірі 18 960,00 гривень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27.12.2011 року
позов задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 року
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 27.12.2011 року
скасована та прийнята нова постанова,
якою у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції. Вважає, що
рішення суду апеляційної інстанції
було прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Контрольно-ревізійним
управлінням у Львівській області
проведено позапланову ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності УДАІ ГУМВС України у
Львівській області за період з 01.01.2008
року по 30.06.2010 року, за результатами
якої складено акт від 16.11.2010 року №
08-22/52. Для ідентифікації транспортних
засобів, визначених в зазначеному акті,
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області скеровано лист до ДПА у
Львівській області (вх. № 942/11 від 30.03.2011
року), яким надано інформацію стосовно
номерів агрегатів (кузова або шасі) та
державні номерні знаки на момент
першої реєстрації на території України
для транспортних засобів, власники
яких мають заборгованість по сплаті
податку більше 500,00 гривень.

Зазначеним листом повідомлено, що
громадянка ОСОБА_4, зареєструвала
транспортний засіб марки Volkswagen Т4
(державний номерний знак НОМЕР_1) 1998
року випуску та сума податку, що
підлягає сплаті за вказаний автомобіль
становить 18 960,00 гривень.

На підставі наведеного вище листа та
відповідно до ст. 1 та ст. 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів»
податковий орган дійшов висновку, що
громадянка ОСОБА_4 є платником податку
з власників транспортних засобів при
першій реєстрації в Україні і
зобов'язана сплатити податок з
власників транспортних засобів до
бюджету Шевченківського району м.
Львова в сумі 18 960,00 гривень.

Також, судами встановлено, що
посадовими особами ДПІ у
Шевченківському р-ні м. Львова 28.10.2011
року проведено перевірку щодо повноти
та своєчасності сплати податку з
власників транспортних засобів ОСОБА_4,
за результатами якої складено довідку
№ 27296/17-010 від 28.10.2011 року, якою
підтверджується факт несплати
відповідачем податку з власників з
транспортних засобів в сумі 18 960,00
гривень.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
наведені доводи та докази подані
позивачем переконують в
обґрунтованості позовних вимог, а сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів у розмірі 18 960,00 гривень
підлягає стягненню з ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходив з
наступних мотивів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів»
(далі - Закон) платниками податку з
власників транспортних засобів є
юридичні та фізичні особи, які
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію
транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 п. 3 «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
постановою КМ України № 1371 (далі -
Порядок), державна реєстрація
транспортних засобів проводиться в
числі іншого, з метою здійснення
контролю за дотриманням законодавства,
що визначає порядок сплати податків і
зборів.

У відповідності до ч. 4 п. 8 Порядку
державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів, а
також внесення в установленому порядку
інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок
здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них, затвердженої
Наказом МВС № 379 (далі - Інструкція)
встановлено, що працівниками РЕП ДАІ
здійснюється контроль за внесенням
обов'язкових платежів власниками
транспортних засобів, у тому числі
податку з власників транспортних
засобів.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 5 Закону
фізичні особи - платники податку
зобов'язані пред'являти органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку.

Згідно п. 3.11. Інструкції після
проведення всіх перевірок у заяву про
реєстрацію транспортного засобу
уповноваженою посадовою особою РЕП
ДАІ, яка приймає рішення, вноситься
чіткий запис про прийняте щодо
реєстрації транспортного засобу
рішення, яке підтверджується підписом
із зазначенням П.І.Б. та дати.

Частиною 6 статті 5 Закону встановлено,
що у разі відсутності документів про
сплату податку, перша реєстрація в
Україні транспортних засобів не
проводиться.

Враховуючи вищезазначені норми, судом
апеляційної інстанції вірно зазначено,
що ніхто не може здійснити державну
реєстрацію транспортного засобу без
попередньої сплати за нього податку з
власників транспортних засобів.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції вважає обґрунтованим
висновок суду апеляційної інстанції,
що ОСОБА_4 не є платником цього податку,
адже вказаний транспортний засіб в
органах ВРЕР не реєструвала, а рішення
про його реєстрацію прийняте
Львівським ВРЕР УДАІ без її відома, з
порушенням при цьому встановленого
законом порядку такої реєстрації.

Також, пунктом 8 Порядку встановлено, що
державна реєстрація транспортних
засобів проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів.

Згідно п. 3.1 Інструкції для проведення
реєстрації транспортного засобу
посадовими особами РЕП ДАІ приймаються
до розгляду письмові заяви власників
транспортного засобу.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції особа
власника транспортного засобу або
уповноваженої ним особи
встановлюється на підставі паспорта
громадянина України або іншого
документа, що його замінює.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, із заявою до
Львівського ВРЕР УДАІ про проведення
державної реєстрації вищевказаного
автомобіля ОСОБА_4 не зверталася і
такої не підписувала та жодних дій,
пов'язаних з придбанням чи реєстрацією
цього транспортного засобу,
відповідачем не вчинялося.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що дізнавшись про
незаконну реєстрацію на її ім'я
вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4
звернулась до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Державної автомобільної
інспекції про скасування реєстрації
даного транспортного засобу, за яким
04.03.2011 року Львівським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 2а-2486/11/1370.

Разом з тим, у зв'язку із протиправною
реєстрацією на ім'я відповідача
вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4
звернулася до Прокуратури Львівської
області із заявою про скоєння злочину
та притягнення до відповідальності
осіб, незаконні дії яких призвели до
безпідставної реєстрації даного
транспортного засобу та заподіяння їй
матеріальної шкоди, у вигляді
податкового зобов'язання, щодо сплати
податку з власників транспортних
засобів.

Встановлені судом апеляційної
інстанції, наведені вище, обставини
справи підтверджуються постановою
старшого слідчого відділу прокуратури
Львівської області від 24.03.2011 року, якою
ОСОБА_4 визнано потерпілою в
кримінальній справі № 181-0290 порушеній
щодо службових осіб Львівського ВРЕР
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області за фактом зловживання
службовим становищем та перевищення
службових повноважень за ознаками
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст.
365 Кримінального кодексу України та за
фактом підроблення документів та
використання невстановленими особами
підроблених документів за ознаками
злочинів передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 358
Кримінального кодексу України.

При дослідженні зазначеної постанови,
судом апеляційної інстанції
встановлено, що вищевказаний
транспортний засіб зареєстрований на
ім'я ОСОБА_4 незаконно, з вини ОСОБА_5,
внаслідок чого їй заподіяно моральної
та матеріальної шкоди.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, що судом першої
інстанції при вирішенні справи не
досліджено та не враховано наведені
обставини, у зв'язку з чим помилково
визнав ОСОБА_4 платником цього податку.
При цьому факт реєстрації зазначеного
автомобіля на ім'я ОСОБА_4 суд вважав
єдиною і достатньою підставою для
задоволення позову, не взявши до уваги
очевидну протиправність рішення
Львівського ВРЕР УДАІ про реєстрацію
цього автомобіля, внаслідок чого
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи та
суперечать ст. 1 Закону.

З аналізу наведених вище норм та
встановлених обставин справи, колегія
суддів касаційної інстанції вважає
вірним та обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції, що вимога ДПІ у
Шевченківському р-ні м. Львова про
стягнення податку з відповідача, що
підлягав сплаті при реєстрації
транспортного засобу марки Volkswagen Т4
(державний номерний знак НОМЕР_1) 1998 р.
випуску, фактично ґрунтується на
незаконному рішенні про його державну
реєстрацію, а відтак, є безпідставною.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте
контролюючий орган цього обов'язку не
виконав.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

З огляду на викладене, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що в діях суду першої інстанції
вбачається порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, і висновки суду першої інстанції
щодо наявності підстав для задоволення
позову не відповідають обставинам
справи.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які б могли
призвести до скасування оскаржуваного
рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 року
у справі № 2а-12795/11/1370 (№ 9104/25473/12) -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:підпис (підпис)
І.О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М.І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І.В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно