Справа № 2а-6310/10/1570
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/88343/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Бившевої Л.В.

Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Дочірнього підприємства «Управління
механізації та транспорту» Відкритого
акціонерного товариства транспортного
будівництва «Одестрансбуд»

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28.01.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011

у справі № 2а-6310/10/1570

за позовом Дочірнього
підприємства «Управління механізації
та транспорту» Відкритого
акціонерного товариства транспортного
будівництва «Одестрансбуд»

до Державної податкової інспекції
у Малиновському районі м. Одеси

третя особа Спеціалізована державна
податкова інспекція по роботі з
великими платниками податків в м. Одесі

про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
«Управління механізації та
транспорту» Відкритого акціонерного
товариства транспортного будівництва
«Одестрансбуд» (далі по тексту -
позивач, Підприємство) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси) про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень рішень
№/1 від 07.05.2010, №/1 від 07.05.2010,
№/2 від 07.07.2010, №/2 від 07.07.2010.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28.01.2010, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та направити на
новий розгляд справу до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено порушення позивачем п. 5.9
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п. 9 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 9
«Запаси», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
20.10.1999 №246, а саме, позивачем не було
враховано дебетове сальдо по
субрахункам №203 «Паливо» та №205
«Будівельні матеріали». В цій частині
актом встановлено, що валові витрати
суми по вищезазначеним рахункам
включалися у валові витрати
підприємства по мірі списання палива
та будівельних матеріалів відповідно
при розрахунку суми убутку балансової
вартості запасів за 3 квартали 2009 року
було враховано дебетове сальдо на
кінець періоду у сумі 4379438,00 грн. по
рахунку №20 «Виробничі запаси»
приналежному застосуванні дебетового
сальдо на кінець періоду у сумі 4731505,00
грн. по рахунку «Виробничі запаси». Це
привело до невірного визначення суми
убутку балансової вартості запасів за 3
квартали 2009 року, завищенню
підприємством позивача суми валових
витрат по рядку 04.2 «Убуток балансової
вартості запасів» на суму 352067,00 грн. та
занижено податок на прибуток. Також
актом перевірки встановлено порушення
позивачем п. 4.5 ст. 4, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» при перевірці рядку 16.2
Декларації з податку на додану
вартість «Коригування податкового
кредиту згідно з п. 4.5 ст. 4 Закону»
показників за період з 01.10.2008 по 30.09.2009 у
загальній сумі « 978000,00 грн.».

Відмовляючи у позові суди попередніх
інстанцій зазначили, що за 3 квартали 2009
року позивачем враховано дебетове
сальдо на кінець періоду 4379438,00 грн.,
замість 4731505,00 грн., що обумовлює
правомірність донарахування
оскаржуваним рішенням податку на
прибуток підприємства в сумі 88016,75 грн.
при порушенні п. 5.9 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 9 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси». При
цьому не прийнято до уваги доводи
позивача, що податковим органом не були
враховані дані уточнюючого розрахунку
та не враховані всі первинні документи
при встановленому факту опрацювання
таких відомостей при проведені
зазначеної перевірки.

Пунктом 5.9 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що платник
податку веде податковий облік приросту
(убутку) балансової вартості товарів
(крім тих, що підлягають амортизації, та
цінних паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду
перевищує їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
доходів платника податку у такому
звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду є
меншою за їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
витрат платника податку у такому
звітному періоді.

При цьому, в розрахунку приросту
(убутку) балансової вартості запасів,
який враховується в податковому
обліку, приймає участь балансова
вартість запасів, по-перше, як
товарно-матеріальних цінностей на
складі відповідно до складського
обліку платника податку та, по-друге, як
матеріальна складова вартості
незавершеного виробництва і готової
продукції, виготовленої та
нереалізованої. Підтвердженням такого
висновку є розмежування запасів з
метою бухгалтерського обліку, зокрема,
на сировину, основні й допоміжні
матеріали, комплектуючі вироби та інші
матеріальні цінності, що призначені
для виробництва продукції, виконання
робіт, надання послуг, обслуговування
виробництва й адміністративних потреб;
незавершене виробництво у вигляді
незакінчених обробкою і складанням
деталей, вузлів, виробів та
незакінчених технологічних процесів;
незавершене виробництво на
підприємствах, що виконують роботи та
надають послуги, складається з витрат
на виконання незакінчених робіт
(послуг), щодо яких підприємством ще не
визнано доходу; готову продукцію, що
виготовлена на підприємстві,
призначена для продажу і відповідає
технічним та якісним характеристикам,
передбаченим договором або іншим
нормативно-правовим актом (пункт 6
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 9 «Запаси», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999 № 246).

Як свідчать матеріали справи,
висновок податкового органу про
завищення платником від'ємного
значення приросту балансової вартості
запасів за 3-й квартал 2009 року на 4731505,00
грн., що вплинуло на стан розрахунків
платника з бюджетом, не ґрунтується на
безпосередньому дослідженні первинних
документів платника. А відтак наведені
податковою інспекцією дані не можна
вважати достовірними, позаяк ці дані не
ґрунтуються на документах первинного
та бухгалтерського обліку позивача та
не можуть бути покладені в основу
розрахунку показника приросту (убутку)
балансової вартості запасів за даний
період.

Крім того, за змістом абзаців
другого, третього пункту 5.1 статті 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок. Платник
податків має право не подавати такий
розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені. Форма уточнюючих розрахунків
визначається у порядку, встановленому
для податкових декларацій.

11.11.2009 позивачем поданий
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за 3
квартали 2009 року, в якому виправлені
помилки у рядку 04.2 та визначена сума
352067,00 грн., а саме виправлена сума
приросту (убуток) балансової вартості
запасів, що впливає на визначення
валових витрат або валових доходів
підприємства.

Зазначеній обставині та даним, що
містяться в уточнюючому розрахунку
податкових зобов'язань, судами
попередніх інстанцій у оскаржуваних
рішеннях належної правової оцінки
надано не було, що вплинуло на
обґрунтованість прийнятих рішень.

Під час цього розгляду суду
першої інстанції необхідно достеменно
встановити викладені в цій ухвалі
обставини і за наслідками
встановленого правильно застосувати
норми матеріального права і прийняти
законне та обґрунтоване рішення.

Стосовно податкових
повідомлень-рішень №/1 від 07.05.2010
та №/2 від 07.07.2010, яким
донарахований податок на додану
вартість в сумі 6508,00 грн. та застосовані
штрафні (фінансові) санкції в сумі 3254,00
грн., то судами зазначено наступне.

Згідно з п. 4.5 ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість», якщо
після поставки товарів (послуг)
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за поставкою перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів особі, яка їх надала, суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.

Коригування податкового кредиту
з ПДВ здійснюється за нормами,
встановленими у п. 25 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 30.05.1997 №165. За
змістом цього пункту коригування
податкового кредиту здійснюється саме
на підставі розрахунку коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної, виписаного
постачальником товарів з обов'язковим
відображенням зазначених коригувань у
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних (з від'ємним чи
позитивним значенням).

Колегія суддів погоджується з наданою
судами правовою оцінкою обставин
справи про те, що оскільки на момент
проведення перевірки позивачем не було
надано інших розрахунків коригування
кількісних і вартісних показників,
отриманих позивачем в серпні 2009 року,
то позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 230 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки, передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню в частині
відмови у позові про скасування
податкових повідомлень-рішень №/1
від 07.05.2010 та №/2 від 07.07.2010, якими
донарахований податок на прибуток в
сумі 88016,75 грн. та застосуванні штрафні
(фінансові) санкції в сумі 17603, 35 грн. з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати,
що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 224, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Управління механізації
та транспорту» Відкритого
акціонерного товариства транспортного
будівництва «Одестрансбуд»
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28.01.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011
скасувати в частині відмови у позові
про скасування податкових
повідомлень-рішень №/1 від 07.05.2010
та №/2 від 07.07.2010, якими
донарахований податок на прибуток в
сумі 88016,75 грн. та застосуванні штрафні
(фінансові) санкції в сумі 17603,35 грн.,
справу в цій частині направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28.01.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис)О.В.
Муравйов