Справа № 2а-0370/262/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р.
Справа № 21654/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника апелянта:
Сівчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року у справі за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинним
рішення від 20 травня 2010 року №,-

В С Т А Н О
В И Л А:

03.02.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинним
рішення від 20 травня 2010 року № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 2916,40 грн., з урахуванням
заяви про уточнення підстав та
предмету позову - про визнання нечинним
та скасування вказаного рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване рішення прийняте з
порушенням норм чинного законодавства,
оскільки податковими інспекторами не
було вручено їй під розписку
направлення на перевірку та копії
наказу керівника податкового органу
про її проведення, при складанні акту
перевірки не взято до уваги всі суттєві
для прийняття рішення факти, не було її
ознайомлено з актом перевірки чим
позбавлено можливості надати всі
документи на спростування обставин
зазначених в акті. Також відповідачем
проігноровано обмеження встановленні
постановою КМУ від 21.05.2009 року №502 «Про
тимчасові обмеження щодо здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності на
період до 31.12.2010 року».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Луцької ОДПІ від 20 травня 2010 року
№ в частині застосування до ФОП
ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 2814,40 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що на момент перевірки встановлено,
що облік товарних запасів за місцем
реалізації та зберігання товару
ведеться з порушенням встановленого
порядку.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Сівчук К.О. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що оскаржуване позивачем
рішення Луцької ОДПІ про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в частині
застосованої санкції за порушення
ведення обліку товарних запасів у сумі
2814,40 грн. підлягає скасуванню. Разом з
тим, відповідачем доведено, а позивачем
не спростовано підставність
застосування санкції відповідно до
ст.23 Закону №265/95-ВР у сумі 102,00 грн. за
відсутність шести цінників на товар.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2 21.03.2001
року зареєстрована виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
свідоцтвом серії НОМЕР_2 (а.с.25). Як
вбачається з копії торгового патенту
(а.с.52) свою діяльність позивач здійснює
в торговому павільйоні "ІНФОРМАЦІЯ_1" на
АДРЕСА_1 із застосуванням реєстратора
розрахункових операцій.

06.05.2010 року податковими інспекторами
Луцької ОДПІ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі направлення від 06 травня 2010
року №002835 (а.с.71), плану на травень 2010
року (а.с.72-73) проведено перевірку за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій в
торговому павільйоні "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Повноваження органів державної
податкової служби визначено Законом
України «Про державну податкову службу
в Україні» (далі - Закон № 509-ХІІ). Так
згідно з п.4 ст.10 до функцій державних
податкових інспекцій належить
контроль за додержанням установленого
порядку розрахунків із споживачами з
використанням електронних
контрольно-касових апаратів,
товарно-касових книг, лімітів готівки в
касах та її використанням для
розрахунків за товари, роботи і
послуги.

Відповідно до п.2 ч.І ст.11 вказаного
Закону органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
контроль за: додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) у встановленому
законом порядку.

Разом з тим, ч.І ст.15 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР),
визначено, що контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

Частиною 4 ст.16 Закону № 265/95-ВР
визначено, що планові або позапланові
перевірки осіб, що використовують
реєстратори розрахункових операцій,
розрахункові книжки або книги обліку
розрахункових операцій, здійснюються у
порядку, передбаченому законодавством
України.

У питаннях застосування РРО Закон №265 є
спеціальним. Отже, інші акти
законодавства, у тому числі й Закон
України «Про державну податкову службу
в Україні», застосовуються тільки в
частині, не врегульованій Законом №
265/95-ВР.

З огляду на вищевикладене, до перевірок
застосовуються всі правила, що
стосуються допущення посадових осіб до
проведення планових та позапланових
перевірок (ст.11-2 Закону №509). Тому
посадові особи податкового органу
мають право приступити до проведення
перевірок РРО за умови надання суб'єкту
господарювання під розпис: направлення
на перевірку; копії наказу керівника
податкового органу про проведення
позапланової перевірки. Суд звертає
увагу, що наказ на проведення планової
перевірки не видається.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт від 06.05.2010 року
№0481/03/18/23/НОМЕР_1 (а.с.67-68). Актом
перевірки зафіксовано факт порушення
позивачем п.п.8, 12 ст.З Закону №265/95-ВР, а
саме: встановлено відсутність шести
цінників на товар, що знаходиться в
реалізації, та порушено порядок
ведення обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації (у торговельному
павільйоні "ІНФОРМАЦІЯ_1" відсутні
будь-які прихідні документи на товар,
що реалізується, на загальна суму 1407,20
грн.).

На підставі Акта перевірки від 06.05.2010
року Луцькою ОДПІ було винесено
рішення від 20 травня 2010 року №3
(а.с.6) про застосування до підприємця
ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій на
суму 2 916,40 грн. відповідно до розрахунку
(а.с.74).

Відповідно до Порядку направлення
органами державної податкової служби
України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, затвердженого наказом
Державної податкової служби (ДПА
України) від 21.06.2001 року № 253,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 06 липня 2001 року за № 567/5758
(чинному на час виникнення
правовідносин), у разі виявлення
порушень, не пов'язаних з порушенням
податкового законодавства, орган
державної податкової служби
відповідно до вимог
нормативно-правових актів, контроль за
виконанням яких покладено на органи
державної податкової служби, приймає
та надсилає суб'єкту господарювання
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, що складається за
формою згідно з додатком 8 (форма "С").

Рішення від 20 травня 2010 року
зареєстроване та надіслане позивачу
22.11.2010 року (отримала 06.12.2010 року).

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що порушення
порядку реєстрації та направлення
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій не може бути
підставою для його скасування, якщо
тільки не буде встановлено відсутність
складу порушень суб'єктом
господарювання, зафіксованих актом
перевірки.

Не погоджуючись із рішенням Луцької
ОДПІ, підприємець 14.12.2010 року оскаржила
його в адміністративному порядку (а.с.8).
За наслідками розгляду первинної
скарги Державною податковою
адміністрацією в Волинській області
(ДПА у Волинській області) 04.01.2011 року №
К/4/25-006 рішення Луцької ОДПІ від 20
травня 2010 року залишено без змін, а
скаргу - без задоволення (а.с.9-12).

Згідно з п.8 ст.З Закону 265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
реалізовувати товари (надавати
послуги) за умови наявності цінника на
товар (меню, прейскуранта, тарифу на
послугу, що надається) у грошовій
одиниці України.

Пунктом 6 Інструкції про порядок
позначення роздрібних цін на товари
народного споживання в підприємствах
роздрібної торгівлі та закладах
ресторанного господарства,
затвердженою наказом Міністерства
зовнішніх економічних зв'язків і
торгівлі України від 04 січня 1997 року № 2
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.01.1997 року за N 4/1808
(далі - Інструкція № 2), визначено, що
інформування споживачів про роздрібні
ціни на товари здійснюється за
допомогою ярликів цін (цінників) на
зразках товарів або покажчиків цін в
підприємствах роздрібної торгівлі.

Ярлик цін (цінник) призначається для
надання споживачам основної
інформації на окремий товар, покажчик
цін і прейскурант цін на куповані
товари - на ряд товарів, що є у продажу,
меню - про перелік страв, кулінарних,
булочних, борошняних кондитерських
виробів, що пропонуються протягом дня.

Згідно з п.12 Інструкції №2 оформлення
засобів інформування про ціни
проводиться до надходження товару до
торговельного залу або об'єкта
дрібнороздрібної торговельної мережі.

Працівники суб'єкта господарювання до
початку роботи повинні перевірити
наявність і правильність оформлення
ярликів цін (цінників), покажчиків цін,
меню, прейскурантів цін на куповані
товари.

Вимоги до засобів інформування про
ціни на товари встановлено п.13
Інструкції №2.

Актом перевірки від 06.05.2010 року
зафіксовано факт відсутності шести
цінників на товар, що знаходився в
реалізації. У письмовому поясненні від
06.05.2010 року (а.с.70) продавець ОСОБА_5
підтвердила відсутність шести
цінників на час перевірки. Іншими
доказами - поясненнями свідків ОСОБА_5
та ОСОБА_4 дана обставина спростована
не була.

Оскільки суб'єктом господарювання
ОСОБА_2 до початку роботи не
забезпечено інформування споживачів
про роздрібні ціни на товар, який
знаходився в реалізації (не було
перевірено наявність і правильність
оформлення шести цінників), то суд
приходить до висновку, що Луцькою ОДПІ
правомірно застосовано на підставі
ст.23 Закону Ш65/95-ВР фінансову санкцію у
вигляді штрафу у розмірі одного
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян за кожний не виставлений
цінник на товар (6x17=102, 00 грн.).

Відповідно до п.12 ст.З Закону 265/95-ВР
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг також зобов'язані
вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону 265/95-ВР передбачено, що
облік товарних запасів фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва.

Тобто, п.12 ст.З та ст.6 Закону №265/95-ВР є
відсильною нормою і може
застосовуватися лише при наявності
інших правових норм, які передбачають
такий порядок ведення обліку товарних
запасів.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів. Однак порядок обліку
товарних запасів на законодавчому
рівні встановлено виключно для
юридичних осіб. Так, відповідно до п. 2
ст. З Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством.

Фізичні ж особи - суб'єкти
підприємницької діяльності ведуть
Книгу обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 року №12.
Однак дана Інструкція не містить
положень стосовно правил заповнення
Книги, в тому числі і щодо руху товарів
і готівки (книга не містить таких граф,
як "найменування продукції, товару").

Оскільки для приватних підприємців не
існує встановленого законодавством
порядку обліку товарних запасів,
зокрема, підакцизних, то
підтвердженням такого обліку (як того
вимагає Закон № 1М265/95-ВР) є накладні,
товарно-транспортні накладні на товар,
що знаходиться за місцем його
реалізації.

Штрафні санкції були застосовані до
підприємця ОСОБА_2 у розмірах,
визначених ст.21 Закону № 265/95-ВР, якою
встановлено, що до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

У судовому засіданні на підставі
письмових доказів (накладних,
внутрішніх накладних, журналу
реєстрації накладних) та показань
свідка ОСОБА_5 встановлено, що
підприємцем ОСОБА_2 ведеться облік
товарних запасів за місцем реалізації.
Зокрема, товар, який надходить до
магазину від постачальників,
підприємець ОСОБА_2 приймає відповідно
до накладних, після чого отриманий
товар із встановленою торговельною
націнкою відповідно до внутрішніх
накладних підприємцем передається для
реалізації продавцю
(товарно-матеріальній особі). Накладні
реєструються у спеціальному журналі,
копії аркушів якого приєднано до
матеріалів справи (а.с.53-55).

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх і беззаперечних доказів
в обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення і не
довів правомірності прийнятого ним
рішення щодо застосування до позивача
штрафних фінансових санкцій у сумі 2814,40
грн. на підставі ст.21 Закону № 265/95-ВР.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, суд
перщої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року у справі №2а/0370/262/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний