Справа № 872/13293/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 рокусправа № 811/1966/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Гайворонської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року по адміністративній
справі № 811/1966/13-а за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

У червні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі -
Позивач) звернулося з позовом до
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
(далі - Відповідач), згідно з яким просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 28.12.2012р., яким Позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість за основним
платежем на суму 13567,36 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 3391,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що при подачі декларації за липень 2012р.
ним правомірно, на підставі податкової
накладної, виписаної контрагентом,
включено до складу податкового кредиту
ПДВ, сплачений у складі вартості
отриманого товару. Однак, під час
заповнення декларації, в результаті
технічної описки, індивідуальний
податковий номер контрагента був
зазначений неправильно, що в
подальшому було виправлено шляхом
подачі у грудні 2012 р. уточнюючого
розрахунку, у якому змінено
індивідуальний податковий номер
контрагента, і при цьому будь-яких змін
у цифрових значеннях податкового
кредиту не відбулося, Отже, відсутнє
заниження податку на додану вартість.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
задоволено у повному обсязі. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Гайворонської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби №
від 28.12.2012 р.

Постанова суду мотивована тим, що
Позивач відповідно до приписів п.50.1
ст.50 ПК України, виявивши помилки у
раніше поданій податковій декларації,
надіслав відповідні уточнюючі
розрахунки, при цьому період виписки
податкової накладної, обсяг поставки,
сума ПДВ відповідали показникам
первинної декларації, а тому заниження
податку на додану вартість не
відбулося. (а.с.52-53)

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, Гайворонська МДПІ
подала на нього апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги вказували на те, що
на момент подання уточнюючого
розрахунку податкова накладна була
виписана більш як за 365 календарних
днів, що відповідно до п.198.6. ст.198 ПК
України, не дає права платнику на
віднесення її до податкового кредиту, у
зв'язку з чим встановлено заниження
суми податкових зобов'язань на 13567,36
грн. (а.с.59)

Заперечень на апеляційну
скаргу до суду не надходило.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що за
результатами господарської
діяльності, здійсненої позивачем з ТОВ
«Нафтохімічна інвестиційна компанія»,
здійснено придбання у вказаного
контрагента нафтопродуктів, що
підтверджується рахунком фактурою від
03.11.2011р. та видатковою накладною від
04.11.2011р. (а.с.16, 17).

ТОВ «Нафтохімічна інвестиційна
компанія» виписано позивачеві
податкову накладну №10 від 04.11.2011р. з
показниками податку на додану
вартість, сплаченому у складі вартості
товару в розмірі 13567,36 грн. (а.с. 15).

На підставі вказаної податкової
накладної позивачем, в межах строку
визначеного п.198.6. ст. 198 ПК України,
включено до складу податкового кредиту
декларації з ПДВ за липень 2012р. суму
податку на додану визначену податковою
накладною №10 від 04.11.2011р., що
підтверджується відповідною
податковою декларацією. Разом з тим, у
поданій декларації замість вірного
індивідуального податкового номеру
контрагента по податковій накладній №
10 від 04.11.2011 р., а саме - ТОВ
«Нафтохімічна інвестиційна компанія»,
ІПН 53, було відображено ТОВ
«Західна нафтогазова компанія», ІПН
12, тобто, Позивач визначив
формування податкового кредиту по
правовідносинах з підприємством, з
яким таких відносин фактично не мав.
(а.с. 39-41,48).

03.12.2012 р. Позивачем було подано до
Гайворонської ОДПІ уточнюючий
розрахунок до декларації за липень 2012
р. з метою виправлення виявлених
помилок. У вказаному розрахунку було
повторно допущено помилку, а саме:
замість контрагента ТОВ «Нафтохімічна
інвестиційна компанія», ІПН 53,
було відображено ТОВ «Західна
нафтогазова компанія», ІПН 12,
правовідносини з яким за даний
податковий період не давали права на
формування податкового кредиту. (а.с.11)

10.12.2012 р. ФОП ОСОБА_1 знову подав до
податкового органу уточнюючий
розрахунок до декларації за липень 2012
р., з розшифровкою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
вказаний період, і вірно зазначив у
розділі податковий кредит дійсний ІПН
постачальника, а саме - ТОВ
«Нафтохімічна інвестиційна компанія»,
ІПН № 53, однак з урахуванням
накладної №10 від 04.11.2011р.. (а.с.10)

Уповноваженим працівником
Голованівського відділення
Гайворонської МДПІ було проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість, яка
оформлена актом від 11.12.2012 р.
№137/1700/НОМЕР_1.(а.с.12-13)

Перевіркою встановлено заниження
суми податкових зобов'язань, заявлених
у податкових деклараціях, уточнюючих
розрахунках на суму 13567,00 грн.

На підставі вказаного акту було
прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «Р»

№ від 28.12.2012 р., яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на суму 13567,36 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
3391,84 грн.(а.с.14)

Позивач скористався досудовим
порядком оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення до
Державної податкової служби України,
рішенням якої від 01.04.2013р. № 1907/Д/10-2315
скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без
задоволення, рішення № від 28.12.2012
р. - без змін. (а.с.6-7)

Визнання протиправним та скасування
вказаного податкового
повідомлення-рішення і є предметом
даного спору.

Задовольняючи позовні вимоги ФОП
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що Позивач, відповідно до
приписів п.50.1 ст.50 ПК України, виявивши
помилки у раніше поданій податковій
декларації, надіслав відповідні
уточнюючі розрахунки, при цьому період
виписки податкової накладної, обсяг
поставки, сума ПДВ відповідали
показникам первинної декларації, а
тому заниження податку на додану
вартість не відбулося..

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Щодо фактичних обставин справи,
встановлених судом першої інстанції,
заперечень у сторін не виникало.

ФОП ОСОБА_1 10 грудня 2012 року подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань за липень 2012 року. Згідно з
Додатком 5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» було зазначено у
дійсний ІПН постачальника ТОВ
«Нафтохімічна інвестиційна компанія» -
53.

За позицією фахівців податкового
органу, в силу приписів п. 198.6
Податкового кодексу України, уточнення
в грудні 2012 року по податковій
накладній, виданій у листопаді 2011 року
здійснено поза межами строку давності
в 365 календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Відповідно п.198.6 ст.198 ПК України у разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Тобто, наведена норма надає платнику
податків право на включення до складу
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних протягом року з
дати складання такої податкової
накладної.

Згідно п.201.4 ст.201 Податкового кодексу
України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, підставою для формування
податкового кредиту ПДВ покупця товару
є податкова накладна, виписана
продавцем.

Такий висновок можна зробити на
підставі аналізу положень абзаців 1-3
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, згідно із якими не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Допущені та виправлені ФОП ОСОБА_1
помилки, а саме - індивідуальний
податковий номер контрагента,
відносяться до таких помилок, які
призводить до змін у податковому
обліку та впливають на розрахунки з
бюджетом, адже відсутність вірних
даних відносно контрагента платника
податку призводить до виникнення
розбіжності в сумі податкового
кредиту, оскільки зазначені в
декларації суми ПДВ з огляду на
невірність індивідуального
податкового номеру фактично не
підтверджуються податковою накладною.

Таким чином, зазначення невірного
індивідуального податкового номеру
платника податку не дає змоги
встановити зв'язок з податковою
накладною від №10 від 04.11.2011р., виданою
ТОВ «Нафтохімічна інвестиційна
компанія», у зв'язку з чим відсутні
підстави для формування податкового
кредиту у певному податковому періоді.

З огляду на той факт, що виправлення
помилок у поданій декларації ФОП
ОСОБА_1 було здійснено після спливу 365
днів з дня отримання податкової
накладної, що Позивачем і не
заперечується, Відповідачем було
правомірно винесено податкове
повідомлення-рішення № від 28.12.2012
р. у зв'язку із заниженням суми
податкових зобов'язань.

Висновок суду першої інстанції
відносно того, що Позивачем уточнюючий
розрахунок було подано в межах строків,
встановлених п.50.1,50.2 ст.50, п.102.1 ст.102 ПК
України, визнаються колегією суддів
безпідставними та такими, що
спростовуються наступним.

Відповідно до п.50.1,50.2 ст.50 ПК України
платник податків у разі якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку. Під
час проведення документальних
планових та позапланових перевірок не
має права подавати уточнюючі
розрахунки до поданих ним раніше
податкових декларацій за будь-який
звітний (податковий) період з
відповідного податку і збору, який
перевіряється контролюючим органом.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК
України контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку контролюючий орган не визначає
суму грошових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку. У разі подання платником
податку уточнюючого розрахунку до
податкової декларації контролюючий
орган має право визначити суму
податкових зобов'язань за такою
податковою декларацією протягом 1095
днів з дня подання уточнюючого
розрахунку.

Аналізуючи вищенаведені норми
податкового законодавства, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
законодавець розрізняє строки
виправлення платником самостійно
виявлених технічних помилок у
податковій звітності, строк якого
передбачений ст.102 ПК України - 1095 днів
та строки не включення у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму ПДВ на підставі отриманих
податкових накладних, коли таке право
зберігається за платником податків
протягом 365 календарних днів з дати
виписки податкової накладної.

З огляду на той факт, що допущені
Позивачем помилки не можна вважати
технічними, адже вони впливають на
розмір податкових зобов'язань ФОП
ОСОБА_1 по податку на додану вартість,
судом першої інстанції було помилково
встановлено, що уточнюючі розрахунки
було подано в межах строків,
передбачених п.102.1 ст.102 ПК України,
оскільки в даному випадку підлягають
застосуванню положення п.198.6 ст.198 ПК
України.

Зважаючи на вище викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови щодо задоволення вимог ФОП
ОСОБА_1 були порушено норми
матеріального та процесуального права,
і як наслідок, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції - скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у позові.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст.203, ст.205,
ст.207 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Гайворонської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби -
задовольнити.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року по адміністративній
справі № 811/1966/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -
відмовити в повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко