Справа № 810/1052/14
Суддя: Щавінський В. Р.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року 810/1052/14

Київський окружний адміністративний
суд в складі головуючого - судді
Щавінського В.Р. розглянувши в порядку
письмового провадження у м. Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Таращанської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання
протиправною відмову та зобов'язання
надати статус інваліда війни, -

В С Т А НО В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до
суду з вимогами:

- визнати протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Таращанської
районної державної адміністрації
Київської області №336 від 04.02.2014 р. щодо
встановлення статусу інваліда війни 2-ї
групи ;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області
встановити статус інваліда війни.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він
звернувся до Управління праці та
соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області із
заявою з проханням встановити йому
статус інваліда війни з видючою
відповідного посвідчення.

У відповідь на заяву Управління праці
та соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області
надано позивачу лист-відмова №336 від
04.02.2014 р.

Вважає, що дана відмова є незаконною, а
дії протиправними, що порушують його
права.

В судове засідання позивач не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
була повідомлена належним чином.
Просила розгляд справи у її
відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Направив на адресу суду
письмові заперечення в яких просив
відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до приписів ч.4 ст.122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1-ї
категорії та є безпосереднім учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
посвідченням особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорії 1) серія НОМЕР_1 від 27.06.2002 р.,
вкладкою до посвідчення громадянина,
який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи НОМЕР_2 від
27.06.2002 р., витяг із акту огляду у МСЕК
серія КИО-1 №172244 про встановлення групи
інвалідності, довідкою про результати
визначення ступеню втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги.

Внаслідок участі в роботах по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, позивач отримала
другу групу інвалідності згідно з
актом огляду МСЕК №0395919, за яким
призначено інвалідність.

Відповідно до довідки Департаменту з
питань цивільного захисту та
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи Київської області
державної адміністрації від 22.08.2013 р.
№01-04/1473/405 ОСОБА_2 приймав участь в
ліквідації наслідків аварії на
чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого формування
автотранспортної служби ЦО Київської
області від КСАТП 1001 м. Вишневе в період
з 10 по 20 червня 1986 р і був залучений до
участі в заходах ЦО по дезактивації
автомобільних шляхів.

Судом встановлено, що з 15 по 16 вересня
1986 року під час участі в роботах по
ліквідації наслідків Чорнобильської
АЕС був залучений до участі в
транспортному забезпеченні
евакуаційних заходів цивільної
оборони.

Позивачу встановлено, 2-гу групу
інвалідності (довічно). Причина
інвалідності захворювання, пов'язане з
роботою по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Таким чином позивач був залучений до
складу формування Цивільної оборони,
став інвалідом внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся із заявою до
Управління праці та соціального
захисту населення Таращанської
районної державної адміністрації
Київської області з проханням
встановити йому статус інваліда війни
з видючою відповідного посвідчення.

Листом від 04.02.2014 р. №336 йому було
відмовлено в задоволенні заяви.

Відмова обґрунтована тим, що
відповідно до роз'яснень Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
та вимог чинного законодавства,
відповідач не може надати позивачу
статус інваліда війни та видати
відповідне посвідчення.

Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» №3551-ХІІ (далі - Закону
України « 3551-ХІІ) визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 7 Закону України
№3551-ХІІ встановлено, що до інвалідів
війни належать також інваліди з числа
осіб, залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.10 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 р. №302 (далі - Положення №302),
посвідчення інваліда війни видається
на підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про групу та
причину інвалідності.

Необхідність надання будь-яких інших
документів на підтвердження факту
участі особи в ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи
законодавством не передбачено.

Відповідно до чинних у 1986 р. Положення
про Цивільну оборону СРСР,
затвердженого 18.03.1976 р. постановою ЦК
КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111,
цивільна оборона будувалась за
територіально-виробничим принципом.
Тобто в кожному міністерстві,
відомстві або іншому центральному
органі виконавчої влади, а також на
підприємствах, в установах і
організаціях створювались служби та
формування цивільної оборони.
Керівництво службами та формуваннями
цивільної оборони в межах
адміністративно-територіальних
одиниць (областей, районів, міст)
здійснювалось від повідними місцевими
органами державної влади. Начальниками
цивільної оборони
адміністративно-територіальних
одиниць визначались керівники органів
державної влади, а в міністерствах,
відомствах, на підприємствах, в
установах і організаціях - їх
керівники.

Чинним на цей час Законом України "Про
Цивільну оборону України" визначено
аналогічний порядок створення,
функціонування та керівництва
службами і формува ннями цивільної
оборони.

Положенням про невоєнізовані
військові формування цивільної
оборони і норми забезпечення
(табелювання) їх
матеріально-технічними засобами ,
введеним у дію наказом начальника
Цивільної оборони СРСР-заступника
Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 р. № 90,
передбачалося створення
невоєнізованих військових формувань
цивільної оброни та комплектування їх
особового складу.

Проаналізувавши вищевикладене та
наявні у справі матеріали, суд дійшов
висновку про те, що оскільки позивач
був залучена до складу формувань
цивільної оборони при ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та став інвалідом внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
то відмова відповідача у встановлення
їй статусу інваліда війни і видачі
відповідного посвідчення є
необґрунтованою та такою, що порушує
право позивача на одержання вказаного
статусу та пов'язаного з ним
соціального захисту.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Вирішуючи справу, суд виходить з того,
що відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
правомірності його відмови у
встановленні позивачу статусу та
видачі посвідчення інваліда війни.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 КАС України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Таращанської
районної державної адміністрації
Київської області від 04 лютого 2014 року
№336 в наданні ОСОБА_1 статусу інваліда
війни і видачі відповідного
посвідчення.

3. Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області
вчинити дії щодо встановлення ОСОБА_1
статусу інваліда війни та видачі
відповідного посвідчення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Щавінський В. Р.