Справа № 2а-10638/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа №
149753/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламаха О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Червонограді Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Червонограді
Львівської області про визнання
протиправним податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Червонограді Львівської
області, в якому, із урахуванням
уточнення позовних вимог, просить
визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 16.09.2011 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок з доходів фізичних
осіб в сумі 6707,67 грн. (основний платіж).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 16.09.2011 року про нарахування
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 6707,67
грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що основним видом
господарської діяльності позивача є
здавання під найм власної нерухомості,
транспортних засобів. Таким чином,
включення позареалізаційних доходів
(відсотків банку) до складу
оподатковуваної виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) є необґрунтованим, а відтак,
висновок органу ДПС про перевищення
позивачем у 2010 році граничного розміру
виручки є помилковим.

Поряд з тим, суд першої інстанції
зазначає, що крім обов'язку звітувати
про прибутки, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, позивач
також задекларував дохід, отриманий
ним як фізичною особою.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Державна податкова інспекція у
м. Червонограді Львівської області
оскаржила її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що фізична
особа-підприємкць ОСОБА_1, перебуваючи
платником - єдиного податку, у 2010 році
порушив вимоги ст.1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (із
змінами, внесеними Указом Президента
України від 28.06.1999 року №746/99), а саме -
перевищив обсяг виручки (доходу) за
календарний 2010 рік понад 500 тис. грн, не
врахувавши до доходу отримані на
розрахунковий рахунок підприємця
нараховані банком відсотки, як плату за
користування коштами, що знаходяться
на його рахунку та відсотки по
депозитному договору №1 від 02.07.2009 року
банківського вкладу «Вільний»,
укладеного між фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 та АТ «Індекс-Банк».

Апелянт зазначає, що обсяг виручки
(валовий дохід) фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 у 2010 році склав
555 442,57 грн., що підтверджується
банківськими документами. Сума
перевищення граничного розміру обсягу
виручки (доходу), встановленого Указом
Президента України від 03.07.98 р. №727 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», складає 55 442,57 грн.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 21 липня 2000 року
виконавчим комітетом Червоноградської
міської ради.

В період з 16.08.2011 р. по 29.08.2011 р. Державною
податковою інспекцією у м.
Червонограді Львівської області, на
підставі наказу від 16.08.2011 р. № 407 «Про
проведення планової виїзної
перевірки» та направлення від 16.08.2011 р.
№214/17-2, проведено документальну
планову виїзну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за період з
01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

За результатами проведення
відповідачем планової виїзної
перевірки складено акт від 05.09.2011 року
№ 788/17-2/232811685, з якого видно, що
податковим органом зроблено висновок,
що фізична особа-підприємець ОСОБА_1
безпідставно не включив до обсягу
виручки від реалізації товарів, робіт,
послуг за підсумками року суми
отриманих відсотків по депозитному
договору № 1 від 02.07.2009 р. у сумі 57436,89
грн. Сума перевищення граничного
обсягу виручки (доходу), встановленого
Указом Президента України від 03.07.1998, №
727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
складає 55442,57 грн. (555442,57 грн.-500000 грн.). З
урахуванням суми документально
підтверджених витрат в розмірі 10724,79
грн., які ФОП ОСОБА_1 поніс з моменту
перевищення дозволених обсягів
виручки в 500 тис.грн., сума його чистого
доходу склала 44717,78 грн. (55442,57 грн. - 10724,79
грн.).

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято оспорюване
податкове повідомлення-рішення №
від 16.09.2011 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок з доходів фізичних
осіб в сумі 6707,67 грн. (основний платіж).

Відповідно до статті 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Як слідує із матеріалів справи фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 в 2008-2010 рр.
здійснював підприємницьку діяльність
на спрощеній системі оподаткування,
отримував свідоцтва платника єдиного
податку. Позивач фактично здійснював
виготовлення та реалізацію меблів,
здавав в найм власну нерухомість та
транспортні засоби.

У 2010 році підприємницька діяльність
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
полягала у здаванні в найм власної
нерухомості та транспортних засобів,
згідно звіту суб'єкта малого
підприємництва за четвертий квартал 2010
року обсяг виручки від реалізації
товарів, робіт, послуг за підсумками
року становив 498 005,68 грн. Обсяг виручки
(валовий дохід) позивача у 2010 році склав
555 442,57 грн., з яких 498 005,68 грн. отримано за
здачу в оренду власного майна, а 57436,89
грн. - банківські відсотки.

Встановлено, що 2 липня 2009 року позивач
уклав з АТ «Індустріально-експортний
банк» (АТ «Індекс-банк») договір
банківського вкладу «Вільний»,
відповідно до умов якого обов'язком
Банку є прийняти від Вкладника його
вклад - в сумі 280 тис. грн., та виплати, на
умовах договору, суму вкладу з
нарахованими на нього процентами.
Загальна сума доходу, одержана ОСОБА_1 у
2010 році на підставі названого договору
становить 57 436,89 грн., який позивач
відобразив у декларації про доходи,
одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року.
Зазначену декларацію позивач подавав
окрім звіту суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи, крім
доходів за депозитним вкладом окремо
відобразив свій дохід від
підприємницької діяльності (здавання в
оренду власного майна) в сумі 498 005,68 грн.
(п. 1.2, 1.3 Декларації).

Згідно зі звіту фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 від 04.01.2011 року
за четвертий квартал 2010 року обсяг його
виручки від реалізації товарів (робіт,
послуг) становить 498005,68 грн.

Відповідно до частини третьої статті 1
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Згідно з частиною восьмою статті 4
вказаного Указу, форма Книги обліку
доходів витрат, що підлягають
оподаткуванню відповідно до цього
Указу, і порядок її ведення суб'єктами
малого підприємництва, які
застосовують спрощену систему
оподаткування обліку та звітності,
встановлюються Державною податковою
адміністрацією України.

На підставі аналізу
нормативно-правового припису п. 5
вказаного Порядку ведення Книги обліку
доходів і витрат субєкта малого
підприємництва юридичної особи, яка
застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, що
затверджений наказом ДПА «України «Про
внесення змін до форми Книги обліку
доходів і витрат субєкта малого
підприємництва юридичної особи та
порядку її ведення», судами зроблено
висновок, що даний пункт розширює
поняття «виручки», що наведене у
частині третій статті 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", а тому відповідно до
ч.3 ст.9 КАС України слід застосовувати
нормативно-правовий акт вищої
юридичної сили. Відтак включення
позареалізаційних доходів (відсотків
банку) до складу оподатковуваної
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) законодавчо
необгрунтовано.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що зважаючи на обраний
позивачем вид господарської
діяльності, включення
позареалізаційних доходів (відсотків
банку) до складу оподатковуваної
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) є
необґрунтованим, а відтак, податкового
органу про перевищення позивачем у 2010
році граничного розміру виручки є
помилковим.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Червонограді
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 3
листопада 2011 року у справі №2а-10638/11/1370
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Червонограді Львівської
області про визнання протиправним
податкового повідомлення-рішення - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 01.04.2014 року.