Справа № 826/18369/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
Геращенка Сергія Анатолійовича на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови в прийнятті митної декларації,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови в прийнятті митної декларації.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем в порушення норм Митного
кодексу України було необґрунтовано
використано резервний метод
визначення митної вартості товарів,
які переміщувались позивачем через
митний кордон України, що призвело до
того, що митна вартість товару була
значною мірою збільшена. Позивач також
зазначає, що у відповідача не було
підстав для непогодження із заявленою
ним митною вартістю, визначеною за
основним методом № 1 (ціною договору), а
тому оскаржуване рішення підлягає
скасуванню.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
січня 2014 року задоволено позов. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 05.09.2013 року № 100270000/2013/300284/2. Визнано
протиправною та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Київської
міжрегіональної митниці від 04.09.2013 року
№ 100270000/2013/01676.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
Геращенко Сергій Анатолійович подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 05 вересня 2013
відповідачем прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/300284/2, яким митну вартість
товару, що імпортується скориговано із
застосуванням методу визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів
відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України.

Рішення про визначення митної вартості
імпортованих товарів ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, митне
оформлення якого вже здійснено за
митними деклараціями від 11.06.2013 року №
100270000/2013/166053, від 01.08.2013 року №
100270000/2013/172426.

В подальшому, на підставі вказаного
рішення про коригування митної
вартості товарів відповідачем
прийнято картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270000/2013/01676.

Підставою для прийняття вказаного
рішення про коригування митної
вартості стали висновки митного органу
про те, що надані декларантом документи
містять неповні відомості (у наданих
документах містяться розбіжності). В
результаті контролю встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідача та карткою відмови в
прийнятті митної декларації, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції було
встановлено, що митним органом у
спірному рішенні не вказано, які саме з
наданих позивачем документів містять
неповні відомості та/або розбіжності,
також не зазначено які саме документи,
на думку суб'єкта владних повноважень,
не містять в собі всіх даних на
підтвердження обраного методу
визначення митної вартості.

При цьому, зазначаючи в гр. 33 рішення
про наявність обґрунтованих сумнівів у
правильності обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
відповідач посилається на
інформаційні ресурси, які знаходяться
у віданні митного органу та відомості,
а також дані, оброблені під час
декларування товарів іншими, аніж
позивач особами, у зв'язку з чим митну
вартість товарів визначено із
застосуванням митної вартості
подібних (аналогічних) товарів на
підставі МД від 11.06.2013 року
№100270000/2013/166053, від 01.08.2013 року
№100270000/2013/172426.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257
Митного кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264
Митного кодексу України митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою митного органу, яка її прийняла,
шляхом проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Відповідно до частини 1 статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Так, відповідно до частини третьої
статті 53 Митного кодексу України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Судом першої інстанції було
встановлено, що між ТОВ «Т.Б.М. -Україна»
(покупець) та фірмою «Roto Frank Okucia Budowlane Sp.z
o.o.» (Польша) (продавець) укладено
зовнішньоекономічний договір № 01/2013
від 01.01.2013 року, згідно з яким продавець
продавав, а покупець купив
поворотно-відкидну фурнітуру для
пластикових вікон та дверей, шаблони,
зразки та рекламний матеріал на
безоплатні основі.

Відповідно до пп. 4.1 Контракту ціна за
одиницю товару вказана у специфікаціях
до даного контракту в євро.

Підпунктом 5.1. Контракту передбачено,
що оплати за контрактом здійснюються
шляхом 100% передплати від вартості
партії товару.

Згідно з пунктом 3.2 Контракту Сторони
при визначенні умов поставки
використовують прийняті умови
ІНКОТЕРМС-2000 Міжнародної торгової
палати, а поставка здійснюється на
умовах FCA-Варшава.

До митного поста «Столичний»
Київської регіональної Митниці
представником декларанта Рудик Н.М.
подано електронну митну декларацію від
04.09.2013 року № 100270000.2013.176349 та документи,
з метою здійснення митного контролю
та митного оформлення товару
«поворотно-відкидна фурнітура для
пластикових вікон в асортименті».

Згідно з гр. 44 митної декларації від
04.09.2013 року №100270000.2013.176349 до митного
оформлення було подано наступні
документи:

- зовнішньоекономічний контракт від
01.01.2013 року № 01 /2013;

- додаток № 11 до контракту від 30.08.2013
року;

- платіжне доручення про сплату партії
товару від 02.09.2013 року;

- бухгалтерська документація
(видаткові та податкові накладні, на
підтвердження вартості товару, який
реалізується на території України);

- довідка про транспортні витрати № 57
від 02.09.2013 року;

- документ на підтвердження
страхування товару 817/1142;

- Прайс-лист виробника;

- Накладна CMR № 0603280;

- Рахунок-фактура (інвойс) № ;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами;

- інформація про позитивні результати
СЕС контролю товару;

- пакувальний лист

- інформація про позитивні результати
здійснення екологічного контролю
органів Державної екологічної
інспекції України «Екологічний
контроль ввіз/вивіз дозволено»;

- сертифікат походження товару;

- рішення Укрметрстандарту від 03.09.2013
року;

- копія митної декларації країни
відправлення;

- митна декларація, за якою було
відмовлено у випуску товарів №
100270000.2013.176349.

Судом першої інстанції було
встановлено, що партія товару надійшла
безпосередньо від виробника фірми «Roto
Frank Okucia Budowlane Sp.z o.o.»» (Польща).

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та
складала: деталі кріплення (фурнітура з
поворотно-відкидною ступкою) - 4,066
євро/кг; вироби з недорогоцінних
металів торгівельної марки Рото, що
використовуються для вікон та дверей -
4,267 євро/кг; деталі кріплення (фурнітура
з поворотно-відкидною ступкою) - 4,283
євро/ кг.

З урахуванням положень ст. 53 Митного
кодексу України, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем до
митного оформлення імпортованих
товарів було надано повний пакет
необхідних документів, згідно з
переліком частини 2 вказаної статті
Митного кодексу України.

Однак, судом першої інстанції було
встановлено, що підставою для висновку
відповідача про те, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються та
витребування від декларанта
додаткових документів і, як наслідок,
прийняття рішення про коригування
митної вартості стало те, що документи
які підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять неповні відомості у
наданих документах (містяться
розбіжності).

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом запропоновано
декларанту протягом 10 календарних днів
надати додаткові документи, а саме:
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів; митну
декларацію країни відправлення.

Разом з тим, судом першої інстанції
було встановлено, що посадовою особою
контролюючого органу залишено поза
увагою той факт, що митна декларація
країни відправлення вже була надана
позивачем під час подачі митної
декларації від 04.09.2013 року №
100270000.2013.176349, згідно з переліком
документів, який вказано вище.

При цьому, оскільки гр. 33 оскаржуваного
рішення не містить в собі викладення
обставин наявності розбіжностей, ознак
підробки тощо (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України) в конкретних наданих
позивачем документах, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про передчасність та
помилковість висновку відповідача про
наявність необхідності витребування у
позивача додаткових документів.

Колегія суддів погоджується з
критичним сприйняттям судом першої
інстанції доводів відповідача про
наявність розбіжностей в довідці про
транспортні витрати від 02.09.2013 року № 57;
суб'єктивну спрямованість прайс-листа,
відсутність в платіжному дорученні від
02.09.2013 року № 100 реквізитів
проформи-інвойсу, адже дані обставини
відсутні в гр. 33 оскаржуваного рішення,
а визначення митної вартості товарів
за іншим, аніж основний методом
визначення митної вартості
ґрунтується виключно на інформації
ЄАІС ДМСУ, що не може мати більше
значення (перевагу) над змістом та
обсягом інформації, що міститься в
наданих позивачем документах.

В той же час, незважаючи на відсутність
викладення даних обставин в гр. 33
рішення, копія довідки про транспортні
витрати надана позивачем до матеріалів
справи є ідентичною копії довідці, що
була надана відповідачу (а.с.95). В жодній
з копій довідок не вказано «м. Прушков
Польща», про що зазначав відповідач. За
даною транспортною операцією товар
доставлявся від двох постачальників, а
саме: м. Лібеж (Польща) від виробника
«Fuhr» CMR накладна № 0603279, інвойс 313087, сума
транспортних витрат 2154,00грн. З м. Warszawa
(Варшава) Польща від виробника Roto, CMR
накладна № 0603280, інвойс , сума
транспортних витрат становить 7846,00 грн.

Саме по собі посилання виробника у
прайс-листі, що він адресований ТОВ
«Т.Б.М.-Україна», за відсутності інших
доказів заниження вартості, не
спростовує договірну вартість, а тому
не може бути виключною та достатньою
підставою для неврахування вказаних у
такому прайс-листі цін.

Копія платіжного доручення надана
позивачем в матеріали справи повністю
збігається з копією наданою
відповідачем та містить посилання на
номер контракту № 01/2013 від 01.01.2013 року
та додаток № 11 (на англійській мові
agreement, скорочено agr.), також сума оплати
повністю відповідає сумі вартості
товару, яка зазначена у додатку № 11 та
становить 79227,76 євро.

На момент декларування та митного
оформлення товар був оплачений
позивачем у повному обсязі. Вказана
обставина не заперечується сторонами.
За таких обставин, суд вважає, що надане
платіжне доручення є належним доказом
декларування товару саме за ціною
договору, а доводи відповідача про
неможливість ідентифікувати оплату
товару в зв'язку з тим, що не зазначена
проформа інвойс не є обставиною, що
перешкоджає встановленню дійсної
вартості товару. Наявність існування
проформи інвойсу не передбачена
контрактом і наявними в матеріалах
справи документами.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що доводи
відповідача, викладені в письмових
запереченнях не спростовують
правильність визначення декларантом
митної вартості товару за ціною
договору, не ставлять під сумнів
достовірність і точність відомостей
про вартість товару, які містяться в
передбачених законом і доданих до
декларації для митного оформлення
товару основних документах.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням вказаного вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
відповідачем безпідставно та
необґрунтовано застосовано
другорядний метод, визначення митної
вартості, а тому рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 05.09.2013 року № 100270000/2013/300284/2 та картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100270000/2013/01676
від 04.09.2013 року є протиправними та
такими, що підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів - Геращенка Сергія
Анатолійовича - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.