Справа № 2а-3437/11
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/69439/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області на
постанову Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 01 грудня 2011 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
перерахунок пенсії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
перерахунок пенсії.

Постановою Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 01 грудня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року, позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано дії Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області
протиправними та зобов'язано
відповідача призначити та виплатити
ОСОБА_2 пенсію за віком, як працівнику
Крайньої Півночі з 26 лютого 2011 року.

У касаційній скарзі, Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, не
погоджуючись з рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами було встановлено, що ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Російської
Федерації, проживає на території
України на підставі посвідки на
постійне проживання. З 10 жовтня 1983 року
позивач працювала вихователем в
дитячому садку-яслях №42 ст.Тинда на
підставі наказу №80 від 30 грудня 1983 року
та звільнена за власним бажанням з 25
серпня 1984 року. Дана місцевість
прирівняна до районів Крайньої
Півночі, про що мається штамп в
трудовій книжці. З 18 вересня 1984 року по
03 листопада 1993 року та з 23 березня 1994
року по 29 грудня 1999 року ОСОБА_2
працювала вихователем в дитячому садку
«Буратіно» - район Крайньої Півночі. З 16
березня 2000 року ОСОБА_2 перебувала на
обліку в Інгулецькому районному центрі
зайнятості, з 01 листопада 2004 року
прийнята на роботу продавцем
роздрібної торгівлі за трудовим
договором. Рішенням від 04 квітня 2011
року № К1200-11 позивачу відмовлено у
призначенні пенсії як працівнику
Крайньої Півночі.

Відповідно до пункту 5 розділу XV
«Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» період роботи до
1 січня 1991 року в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, а також на острові
Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 01 січня 1991 року.

Згідно пункту 1 статті 1 Тимчасової
угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої Півночі
в галузі пенсійного забезпечення
громадяни, які пропрацювали не менше 15
календарних років у районах Крайньої
Півночі або не менше 20 календарних
років в місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, незалежно
від місця їх постійного проживання на
території обох держав мають право на
пенсію по старості (за віком): чоловіки
по досягненню 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років; жінки по
досягненню 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

Вимогами пункту 2 статті 1 Угоди
громадянам сторін, що домовляються, які
працювали як в районах Крайньої
Півночі та і в місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, один рік роботи в місцевостях,
які прирівняні до районів Крайньої
Півночі зараховується як 9 місяців
роботи у районах Крайньої Півночі.

Згідно частини 3 пункту 5 цього ж
розділу пільгове обчислення
страхового стажу проводиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки.

Аналогічна правова позиція визначена і
в Указі Президії Верховної Ради СРСР
від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, що працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», а також в Інструкції про
порядок надання пільг особам, що
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, затвердженої
постановою Держкомпраці і Президії
ВЦРПС від 16 грудня 1967 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом який підтверджує стаж
роботи є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлено, що у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами ПФУ на
підставі показань свідків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанції
дійшли вірного висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
ОСОБА_2 пропрацювала в місцевості,
прирівняної до районів Крайньої
Півночі повних 10 місяців, стаж роботи в
районах Крайньої Півночі становить 7,5
місяців, і відповідно, загальний стаж
роботи позивача в районі Крайньої
Півночі становить 15 років 5 місяців.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області залишити
без задоволення, а постанову
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу від 01 грудня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко