Справа № 2а-1071/12/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2014 року
№ 2а-1071/12/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, третя особа, що не заявляє
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про визнання протиправними та
скасування постанов, -
ОСОБА_3 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, в якій з урахуванням заяви про
доповнення позовних вимог (а.с.86)
просить суд:
- скасувати постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
винесену головним державним
виконавцем Суряком С.І. від 24.01.2012 року у
межах виконавчого провадження №30230547;
- скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження,
винесену державним виконавцем
Левочком Р.С. Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 17.01.2014 року у межах
виконавчого провадження №41556634.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що 06.12.2011 року
головним державним виконавцем
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Суряком
С.І. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№30230547. Дана постанова була винесена на
підставі виконавчого напису нотаріуса
№1983 вчиненого 25.11.2011 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6.
Зазначений виконавчий напис нотаріуса
на даний момент оспорюється. Згідно з
постановою про відкриття виконавчого
провадження, буде звернене стягнення
на майно, що належить на праві
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7. За рахунок
коштів, отриманих від реалізації майна,
пропонує задоволити вимоги ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» у розмірі 213169,24
доларів США - заборгованість за
заборгованість по відсотках за
користування грошовими коштами, а
всього 233066,75 доларів США, що відповідно
до курсу НБУ складає 1858171,28 грн., а також
з метою відшкодування АТ «Райффайзен
банк Аваль» внесеної за вчинення
виконавчого напису плати пропонує
також стягнути з ОСОБА_3 суму у розмірі
добровільного виконання. У зв'язку з
невиконанням постанови у
добровільному порядку відповідачем
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору Позивач
вважає, що надаючи боржнику строк для
добровільного виконання державний
виконавець не з'ясував, яким чином
боржник може самостійно виконати
виконавчий документ. Приймаючи
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору державний
виконавець вказав, що боржником не
виконано виконавчого напису в строк
для добровільного виконання навіть
незважаючи на те, що боржник такого
виконавчого документу, як виконавчий
напис, самостійно виконати не може.
Крім цього позивач вважає зазначену
постанову протиправною, оскільки
відповідачем не вчинено жодних дій по
примусовому виконанню. Вважає, що
оскаржувана постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору винесена
державним виконавцем без з'ясування
обставин справи, без відповідного
обґрунтування, а тому є протиправною та
підлягає скасуванню. Враховуючи
протиправність постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
є протиправною й постанова про
відкриття виконавчого провадження від
17.01.2014 року у межах виконавчого
провадження №41556634 по стягненню
Судом до участі у справі було залучено
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні відповідача.
В судовому засіданні представник
позивача доповнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві,
додаткових поясненнях та доповненнях
до позову, просив суд позов
задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначив, що дії відділу та оскаржувані
рішення прийняті з дотриманням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», відтак вважає, що підстав
для визнання дій протиправними та
скасування постанов немає, просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Третя особа - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» не забезпечило
участі повноважного представника у
судове засідання, хоча про дату, час та
місце проведення судового розгляду
повідомлялось належним чином.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

06.12.2011 року державним виконавцем
Суряком С.І. Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№30230457. Дана постанова була винесена на
підставі виконавчого напису нотаріуса
№1983, вчиненого 25.11.2011 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6.

У зв'язку з невиконанням
боржником виконавчого напису у строк
до 13.12.2011 року, 24.01.2012 року державним
виконавцем винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у ВП №30230457. Докази вручення чи
надіслання вказаної постанови
позивачу відповідачем не представлено
та в матеріалах справи відсутні (а.с.8-9).

07.08.2013 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» (кредитором) та ОСОБА_3
(позичальником) укладено договір про
припинення зобов'язань за кредитним
договором №014/08-5/13869-СК від 05.07.2006
року(а.с.84).

19.08.2013 року на підставі заяви
стягувача від 16.08.2013 року
вих..№114-6-0-0019-1379 про повернення
виконавчого документу, в порядку п.1 ч.1
ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачеві - виконавчого напису №1982
від 17.01.2014 року.

17.01.2014 року в порядку статей 17-22, 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області Левочком Р.С. винесено
постанову ВП №41556634 про відкриття
виконавчого провадження про примусове
виконання постанови ВП №30230547 від 24.01.2012
року, виданого Франківським ВДВС ЛМУЮ
про стягнення з ОСОБА_3 в дохід
державного бюджету 188157,13 грн.
виконавчого збору.

Відповідно до ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції, чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення, далі - Закон),
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до ст.28 Закону, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону.

У разі якщо стягнутої з боржника
суми недостатньо для задоволення в
повному обсязі вимог стягувача,
виконавчий збір сплачується
пропорційно до стягнутої суми.

У разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Згідно з положенням ст.31 Закону,
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Згідно з ст.32 Закону, заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб;

2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені
рішенням.

Пунктом 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 р. N14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльності органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження", яким
встановлено, що витрати виконавчого
провадження та виконавчий збір
відповідно до статей 45, 46 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній
по-перше, не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк, а по-друге, рішення було виконано
примусово.

На переконання суду, стягнення
виконавчого збору з підстав,
передбачених ч.1 ст. 28 Закону пов'язане з
передбаченими Законом фактично
здійсненими під час виконавчого
провадження заходами примусового
виконання рішення. Проте, згідно
пояснень представника відповідача та
наданих відповідачем документів, що
стосуються виконавчого провадження,
докази здійснення відповідачем
заходів примусового виконання
виконавчого напису (як то звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
інші заходи, передбачені рішенням)
відсутні, що, в свою чергу, не дає
підстав для стягнення виконавчого
збору.

Тобто, із викладеного вбачається,
що виконавчий документ не був
виконаний державною виконавчою
службою у примусовому порядку, а тому
стягнення з позивача виконавчого збору
у сумі 188157,13 грн. є незаконним.

Ст.28 Закону встановлює виключення
із загального правила, відповідно до
якого виконавчий збір стягується у
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
фізичної особи у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання.

Таким чином, дії державного
виконавця при винесені постанови (ВП
№30230547) від 24.01.2012 року(винесена
державним виконавцем Суряком С.І.
Франківського ВДВС ЛМУЮ) про стягнення
з боржника виконавчого збору - є
протиправними, суперечать нормам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відтак, постанова (ВП №30230457) від
24.01.2012 року(винесена державним
виконавцем Суряком С.І. Франківського
ВДВС ЛМУЮ) про стягнення з боржника
виконавчого збору не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню.

Оскільки суд дійшов до висновку, що
постанова ВП №30230457 від 24.01.2012 року про
стягнення з боржника виконавчого збору
підлягає скасуванню, яка є виконавчим
документом у виконавчому провадженні
ВП №41556634, то постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП №41556634 від
17.01.2014 року теж підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, сукупність
вищенаведених встановлених обставин
підтверджено документально, що дає
суду підстави визнати позовні вимоги
обґрунтованими, доведеними
матеріалами справи, і такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі. Судові витрати у вигляді
судового збору (107,30 грн.), відповідно до
ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача пропорційно до задоволених
вимог.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162,
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та
скасувати постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 24.01.2012
року ВП №30230547 та постанову про
відкриття виконавчого провадження, від
17.01.2014 року ВП №41556634.

3.Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 судовий
збір в сумі 107 (сто сім) грн.30 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови складено 28
березня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.