Справа № 2-а-2610/183/12
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кравець Д.І.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.
розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційні скарги
представника ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 13 січня 2012 року в частині
залишення адміністративного позову
без розгляду та на постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 31 січня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (надалі - позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду міста Києва з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві (надалі -
відповідач) про визнання протиправними
дії відповідача щодо нарахування
позивачу пенсії, виходячи з
середньомісячної суми додаткових
видів грошового забезпечення за 24
місяці перед звільненням; про
зобов'язання відповідача перерахувати
та виплатити позивачу пенсію, виходячи
з розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, відповідно до вимог ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (надалі -Закон) з 01 червня 2011 року
та виплатити недоплачену різницю
пенсії з урахуванням раніше виплачених
сум.

Шевченківський районний суд міста
Києва своєю ухвалою від 13 січня 2012 року
адміністративний позов в частині вимог
з 01.06.2011 року по 27.06.2011 року залишив без
розгляду.

Шевченківський районний суд міста
Києва своєю постановою від 31 січня 2012
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, представник позивача подав
апеляційні скарги, в яких просить
скасувати ухвалу і постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 31 січня 2012 року та прийняти
нове рішення про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначені ухвалу та
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційних
скарг, перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Позивач з 01 червня 2011 року
знаходиться на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Києві і отримує пенсію
відповідно до вказаного Закону.

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» передбачено, що пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до пункту 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членів їх
сімей» пенсії обчислюються з таких
видів грошового забезпечення:
відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням,
щомісячних додаткових видів і
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення, крім щомісячних
надбавок (доплат) установлених особам,
які мають право на пенсію за вислугу
років згідно із законодавством і
залишені за їх згодою та в інтересах
справи на службі) та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії
визначається за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

Середня сума щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премії
визначається шляхом ділення на 24
загальної суми цих видів грошового
забезпечення за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393 не суперечить
положенням статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», оскільки вказаною
постановою лише роз'яснюється, як саме
обраховуються середньомісячна сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії за останньою
штатною посадою перед звільненням.

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» не передбачено, що розмір
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням
повинен визначатися за останній місяць
чи будь який інший термін. Тому пунктом
7 постанови Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393 конкретизовано,
як саме визначається розмір грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Таким чином, призначення Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
місті Києві пенсії позивачу
відбувалося відповідно до норм чинного
законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 06 лютого 2014 року у справі
К/9991/70490/12.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Що стосується залишення судом
першої інстанції позовних вимог за
період з 01 червня по 27 червня 2011 року
без розгляду, то суд апеляційної
інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС
України суддя після одержання позовної
заяви з'ясовує, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до положень ст. 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала. Позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом 28
грудня 2011 року, а оскільки позивач
просив задовольнити позовні вимоги з
01.06.2011 року, то колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції не порушив норм
процесуального права, залишивши
позовні вимоги з 01.06.2011 року по 27.06.2011
року без розгляду.

За таких обставин апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а ухвала та постанова суду першої
інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного
суду міста Києва від 13 січня 2012 року в
частині залишення адміністративного
позову без розгляду - залишити без змін.

Постанову Шевченківського
районного суду міста Києва від 31 січня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
26.03.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.