Справа № 2а-6997/11
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа
№ 154457/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 22 грудня 2011 року
по справі № 2а-6997/11 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про оскарження рішення щодо
відмови у призначенні пенсії у разі
втрати годувальника,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.09.2011 року (позов подано 19.07.2011
року) звернувся до Любешівського
районного суду Волинської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання протиправними дій
управління Пенсійного фонду України у
Любешівському районі Волинської
області у вигляді не проведення
розрахунку з 01.06.2006 року 1 % заробітку за
кожен рік понад мінімальний стаж 20
років, зобов'язання управління
Пенсійного фонду України у
Любешівському районі провести
розрахунок з 01.06.2006 року 1 % заробітку за
кожен рік роботи понад мінімальний
стаж 20 років.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 22 грудня 2011
року адміністративний позов
задоволено частково, визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
розрахунку на збільшення пенсії ОСОБА_1
на один процент заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 20 років;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
19.01.2011 року відповідно до вимог ч.2 ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на
один процент заробітку за кожний рік
роботи понад встановлений стаж - 20
років.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції її оскаржив
відповідач, вважає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення
порушив норми матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
на момент призначення пенсії і до
проведення її перерахунку по заявах
позивача, пенсію було призначено з
урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закону
України « Про пенсійне забезпечення», а
саме за кожен наступний рік роботи
понад встановлений страховий стаж 20
років для чоловіків розмір пенсії
збільшувався на 1 % заробітку. У зв'язку
з проведенням пенсійної реформи та
введення в дію з 01.01.2004 року Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
порядок здійснення перерахунку
змінився.

Крім того апелянт зазначає, що судом не
було взято до уваги той факт, що з 01.01.2004
р. набрав чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яким з 12.01.2005 р. було
встановлено доплату за
понаднормативний стаж шляхом
збільшення розміру пенсії на 1 відсоток
мінімальної пенсії за віком за кожний
повний рік страхового стажу понад 25
років для чоловіків. В прикінцевих
положення Закону встановлено, що дія
статті поширюється на пенсіонерів,
яким пенсію призначено до набрання
чинності цим Законом.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до ч.1 ст.197
КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої
інстанції з позовом до Управління
Пенсійного фонду Любешівському районі
про визнання дій протиправними щодо
відмови перерахунку доплати до пенсії
в розмірі 1% заробітку за кожний рік
роботи встановлений мінімальний стаж 20
років та зобов'язання провести такий
перерахунок.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
він отримує пенсію за віком, призначену
йому на підставі ст. 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" та ст. 55
Закону України "Про статус та
соціальний захист, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до вимог ст. 56 ч. 2 Закону
України "Про статус та соціальний
захист які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" упраління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі повинно було
провести з дня призначення пенсії
доплату в розмірі 1% заробітку за кожний
рік роботи понад встановлений цим
Законом стаж роботи не менше як 20 років
для чоловіків, але не більше 75 %
заробітку.

Оскільки йому пенсія призначена
відповідно до Закону України "Про
статус та соціальний захист які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", то і збільшення її має бути
проведене в розмірах встановлених цим
Законом, що не було здійснено
відповідачем.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції виходив з наступних
доводів.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивачу призначено
пенсію по віку відповідно до ст. 12
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та ст. 55 Закону № 796-12,
оскільки він є потерпілою внаслідок
Чорнобильської катастрофи і набув
пенсійного віку, що підтверджується
посвідченням потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи серії
НОМЕР_1 від 30.03.1993 року.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
відповідно до вимог ст. 27,40,43 цього
Закону та відповідно до поданої заяви
07.06.2010 року з 01.01.2006 року позивачу було
проведено перерахунок пенсії з
урахуванням вимог ст. 57 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме за
його бажанням для обчислення пенсії,
середньомісячний фактичний заробіток
було визначено за 12 місяців підряд.

При цьому йому проводилась доплата до
пенсії в розмірі 1% заробітку за кожний
рік роботи понад встановлений
мінімальний стаж -20 років до 31.05.2006 року.

Крім того, в суді встановлено, що з 01
червня 2006 році, з прийняттям Закону
України „Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування", ОСОБА_1
було частково змінено умови
нарахування пенсії і зроблено доплату
в розмірі 1% мінімального розміру
пенсії за кожний рік роботи понад
встановлений мінімальний стаж для
чоловіків 25 років, внаслідок чого він
став недоотримувати значні для нього
пенсійні виплати.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус та соціальний захист які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 01.07.1992 року),
чинною на момент призначення позивачу
пенсії за віком, призначення та виплата
пенсій потерпілим від Чорнобильської
катастрофи провадиться відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" і цього Закону.

Частиною 2 статті 56 Закону України "Про
статус та соціальний захист які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", визначено, що право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Так як ОСОБА_1 є потерпілим внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС IІ
категорії, то на момент перерахунку
йому пенсії станом на 01 червня 2006 року
відповідачем неправомірно було
визначено доплату до пенсії за
понаднормативний стаж 25 років,
оскільки таку доплату слід було
встановити за понаднормативний стаж 20
років.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи із строків звернення до
адміністративного суду, судом першої
інстанції вірно задоволені позовні
вимоги позивача за період з 19 січня 2011
року і визнано дії УПФ України в
Любешівському районі по не проведенні
позивачу розрахунку з 19 січня 2011 року 1%
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений мінімальний стаж 20 років
протиправними.

Вимога позивача про зобов'язання УІІФУ
в Любешівському районі провести
перерахунок пенсії із збільшенням її
розміру на один процент заробітку за
кожний рік роботи понад встановлений
стаж - 20 років підлягає до задоволення з
19 січня 2011 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,-

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 22 грудня 2011
року по справі № 2а-6997/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І.Довга

А.М.Ліщинський