Справа № 2а-7217/12/2070
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/20137/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Слобожанський м'ясопереробний
комбінат»

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року

по справі №2а-7217/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слобожанський
м'ясопереробний комбінат» (надалі - ТОВ
«Слобожанський м'ясопереробний
комбінат»)

до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби
(надалі - Чугуївська ОДПІ Харківської
області ДПС)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

У червні 2012р. позивач звернувся до суду
з позовом до Чугуївської ОДПІ
Харківської області ДПС, в якому просив
визнати незаконними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 27.05.2011р., № від 02.12.2011р., №
від 10.02.2012р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.09.2012р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013р.,
позов задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення - рішення
Чугуївської ОДПІ Харківської області
ДПС № від 27.05.2011р. В інший частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, ТОВ «Слобожанський
м'ясопереробний комбінат» звернулось
із касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2013р. скасувати, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20.09.2012р.
змінити в частині відмови у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу відповідач зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи
судами надано правильно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими.
Отже, відповідач просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Крім того, відповідачем заявлено
клопотання про здійснення заміни
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби її
правонаступником Чугуївською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників позивача та Генеральної
прокуратури України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, контролюючим органом
проведено планову виїзну перевірку ТОВ
«Слобожанський м'ясокомбінат» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 02.07.2008р. по
30.09.2010р., за результатами якої складено
акт №46/2311/35157859 від 19.01.2011р.

Проведеною перевіркою, на думку
податкового органу, встановлено
завищення ТОВ «Слобожанський
м'ясокомбінат» суми податкового
кредиту з податку на додану вартість
внаслідок порушення п.п.7.4.1 п.7.4 п.п.7.7.1
п.7.1 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
завищення суми від'ємного значення з
податку на додану вартість в травні
2009р. та у вересні 2009р.

В подальшому, Чугуївською ОДПІ
Харківської області проведено
документальну невиїзну перевірку
податкових декларацій з податку на
додану вартість та додатків до них за
жовтень-грудень 2010р. та січень-березень
2011р. ТОВ «Слобожанський м'ясокомбінат»,
про що складено акт №401/1522/35157859 від
05.05.2011р.

Проведеною перевіркою, на думку
податкового органу, встановлено
порушення п.198.3 ст.198 та п.200.1ст.200
Податкового кодексу України, внаслідок
не врахування в податковій звітності з
податку на додану вартість за період з
жовтня 2010р. по березень 2011р. висновків
акту перевірки №46/2311/35157859 від 19.01.2011р.,
що призвело до завищення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість та неправомірне його
відображення у відповідному розмірі в
кожному з вказаних періодів.

На підставі названого акту Чугуївською
ОДПІ Харківської області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 27.05.2011р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Крім того, Чугуївською ОДПІ
Харківської області було проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку, за результатами якої
складено акт від 22.11.2011р. №899/1522/35157859.

Проведеною перевіркою, на думку
податкового органу, встановлено
порушення позивачем п.п.200.1, 200.3, 200.4 ст.200
Податкового кодексу України внаслідок
неврахування в податковій звітності з
податку на додану вартість за період з
квітня 2011р. по вересень 2011р. висновків
актів перевірок №46/2311/35157859 від 19.01.2011р.
та №401/1522/35157859 від 05.05.2011р., і зроблено
висновок про завищення суми від'ємного
значення податку на додану вартість та
неправомірне його відображення у
відповідному розмірі в кожному з
вказаних періодів.

На підставі акту перевірки №899/1522/35157859
від 22.11.2011р. Чугуївською ОДПІ
Харківської області прийнято
податкове повідомлення-рішення №000771522
від 02.12.2011р., яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за вересень 2011 р. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції.

Також, Чугуївською ОДПІ Харківської
області було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2010р. по
31.12.2011р., за результатами якої складено
акт № 55/2311/35157859 від 31.01.2012р.

Проведеною перевіркою, на думку
податкового органу, встановлено
порушення п.200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст.200
Податкового кодексу України внаслідок
неврахування в податковій звітності з
податку на додану вартість висновків
актів перевірок №46/2311/35157859 від 19.01.2011р.,
№401/1522/35157859 від 05.05.2011р. та №899/1522/35157859
від 22.11.2011р. про завищення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість, що призвело до завищення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість за грудень 2011р. та заниження
податку на додану вартість за жовтень,
листопад та грудень 2011р.

На підставі названого акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
10.02.2012р. про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за грудень 2011р. та
№ від 10.02.2012р. про визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Надаючи оцінку обставинам у справі
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з неповного з'ясування судами
попередніх інстанції усіх обставин
справи з огляду на наступне.

Так, судами встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що відповідно до
протоколу загальних зборів учасників
ТОВ "Слобожанський м'ясокомбінат" №2
від 07.10.2008р. до статуту позивача внесено
зміни, обумовлені збільшенням
статутного капіталу за рахунок
внесення ТОВ юридична фірма
"Контракт-92" до статутного фонду ТОВ
"Слобожанський м'ясокомбінат"
комплексу будівель та споруд забійного
цеху загальною вартістю 8958770,88грн. (в
т.ч. ПДВ - 1493128,48 грн.), та майна загальною
вартістю 8755229,12грн. (в т.ч. ПДВ - 1459204,85
грн.)

Факт отримання позивачем комплексу
будівель та споруд забійного цеху та
майна підтверджується актами
приймання-передачі майна до статутного
капіталу.

Комплекс будівель та споруд забійного
цеху, а також майно були отримані
ТОВ "Слобожанський м'ясокомбінат"
для використання у власній
господарській діяльності, пов'язаної з
забоєм худоби та виробництвом
м'ясопродуктів, а ТОВ юридична фірма
"Контракт-92" в обмін на них отримало
корпоративні права в обсязі 99,24%
статутного фонду позивача.

За зазначеною операцією від ТОВ
юридична фірма "Контакт-92" позивачем
отримано податкові накладні від
28.02.2009р. №2, №4 - №38 на загальну суму
17714000,00грн. (в т.ч. ПДВ - 2952333,33грн.), які
були включені ТОВ "Слобожанський
м'ясокомбінат" до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість та
збільшили суму від'ємного значення
податку.

Судами також зазначено, що на час
вчинення операції з передачі комплексу
будівель та споруд забійного цеху та
майна ТОВ юридична фірма "Контракт-92" та
позивач були по відношенню один до
одного пов'язаними особами.

На думку податкового органу, вартість
внесених до статутного капіталу
позивача об'єктів нерухомості та майна
не відповідає рівню звичайних цін. В
обґрунтування цього податковий орган
вказує на те, що внесення до статутного
капіталу позивача майно (на загальну
суму 17714000,00грн.) попередньо було
придбано у ТОВ "Слобожанський
м'ясокомбінат" за договорами від
02.06.2008р. №01/06-08 та від 22.06.2008р. №02/06-08 на
загальну суму 870019,42 грн. (в т.ч. ПДВ - 145
003,24грн.). Отже, за наслідком дослідження
руху майна по ланцюгу постачання,
відповідачем було встановлено, що
різниця між вартістю одних і тих же
основних фондів та майна, придбаних ТОВ
юридична фірма «Контракт-92» у ТОВ
«Слобожанський промкомбінат», а потім
внесених до статутного фонду позивача,
склала 16843981,00грн. (в т.ч. ПДВ - 2807330,00грн.).

В свою чергу, позивач стверджує, що
операція незалежно від зависокої
вартості майна є економічно
виправданою, оскільки передбачає обмін
комплексу будівель та споруд забійного
цеху та майна на корпоративні права, а
не їх придбання за кошти.

Разом з тим, розглядаючи даний правовий
спір, ані суд першої інстанції, ані
колегія суддів апеляційного суду не
звернули уваги на те, що відповідно до
п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
доход, отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначається
виходячи із договірних цін, але не
менших за звичайні ціни на такі товари
(роботи, послуги), що діяли на дату
такого продажу.

Аналіз наведеної норми права дає
підстави вважати, що доход отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг), повинен бути не меншим
за звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуги), які діяли на дату такого
продажу, у тому випадку, коли договір
купівлі продажу укладається між
платником податку і пов'язаною особою.

Підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1
зазначеного Закону передбачено, що
якщо цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне,
вважається, що така ціна відповідає
рівню справедливих ринкових цін.
Згідно з цим підпунктом справедлива
ринкова ціна - це ціна, за якою товари
(роботи, послуги) передаються іншому
власнику за умови, що продавець бажає
передати такі товари (роботи, послуги),
а покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві
сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом.
При проведенні перевірки платника
податку податковий орган має право
надати запит, а платник податку
зобов'язаний обґрунтувати рівень
договірних цін (п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»).

Таким чином, якщо не доведене зворотне,
звичайною вважається ціна, визначена
сторонами договору. При цьому обов'язок
доведення невідповідності ціни
договору рівню звичайних цін
покладається на податковий орган.

Для визначення звичайної ціни
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах. Однак при цьому необхідно
враховувати, чи є умови таких договорів
співставними, важливе значення також
мають і властивості товарів, які є -
предметом купівлі-продажу.

При визначенні звичайної ціни на об'єкт
нерухомості слід враховувати такі
умови, як його місце розташування,
фізичний стан, а також те, чи
здійснювалось поліпшення такого
об'єкта. Звичайна ціна об'єкта
нерухомості не може бути визначена без
належної оцінки зазначених
економічних факторів.

З'ясування рівня звичайних цін має
відбуватися відповідно до визначеної
процедури, а необхідна інформація -
надаватися уповноваженим державним
органом. Таким чином, будь-які дані,
надані приватними структурами чи не
уповноваженими на це державними
органами (висновки, результати
досліджень, витяги з реєстру прав
власності на нерухоме майно тощо), не є
статистичними документами стосовно
звичайних цін на товари (роботи,
послуги) та не можуть бути підставою
для визначення звичайної ціни.

Отже, судами попередніх інстанції
належним чином не з'ясовано, а
відповідачем з метою визначення
відповідності вартості майна рівню
справедливої ринкової ціни не надано
доказів звернення до будь-яких
експертних установ або уповноважених
державних органів для проведення
останнім відповідних оціночних
процедур.

Дана правова позиція узгоджується з
постановою Верховного суду України
№258/11 від 07.11.2011р., яка в силу ч.1 ст.2442 КАС
України є обов'язковою для всіх судів
України.

У ч.2 ст.71 КАС України визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Крім того, згідно ч.4, ч.5 ст.11 даного
Кодексу суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи. Суд повинен
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Викладене свідчить про порушення
судами вимог ст.159 КАС України, якою
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, касаційна інстанція на
підставі ст.227 КАС України дійшла
висновку про неповне встановлення
обставин справи та обумовлену цим
неможливість надання належної
юридичної оцінки всім обставинам у
справі, у зв'язку з чим справа підлягає
направленню на новий розгляд для
достовірного з'ясування та правильного
вирішення цього спору.

Під час нового розгляду справи судам
необхідно врахувати викладене, повно
та об'єктивно дослідити обставини
справи, дати їм належну юридичну
оцінку, в залежності від встановленого,
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права та ухвалити законне і
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Замінити Чугуївську об'єднану державну
податкову інспекцію Харківської
області Державної податкової служби її
процесуальним правонаступником
Чугуївською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Слобожанський м'ясопереробний
комбінат» - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року - скасувати та
направити справу на новий розгляд в суд
першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов