Справа № 2а-597/09
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа № 125195/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Носа С. П.

суддів:
Іщук Л. П., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області на
постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 04
листопада 2009 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області про стягнення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2009 року Бориславським міським
судом Львівської області
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити недоплачену грошову
допомогу по догляду за двома дітьми до
досягнення ними трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 22.01.2008 року та з
23.07.2008 року по 31.12.2008 року включно в
розмірі 4238,07 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано
тим, що згідно ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
матері малолітньої дитини, що здійснює
догляд за дитиною, повинна надаватися
допомога в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак виплату
такої відповідачем здійснено в меншому
обсязі.

Постановою Бориславського міського
суду Львівської області від 04
листопада 2009 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за
дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до досягнення
ними відповідно до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
за період з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007
року з урахуванням сум. В решті
позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування зазначеної постанови
вказано, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
зупинено дію положень ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік, якою передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управління
праці та соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області, подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позовних
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що ч. 2 ст. 95
Конституції України передбачено, що
виключно законом про Державний бюджет
України визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть на себе
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню, з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, є матір'ю
малолітнього ОСОБА_2, дата народження
якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та малолітньої
ОСОБА_3, дата народження якого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а. с. 3,4).

З довідки управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області № 871/1 від 15.04.2009 року
вбачається, що ОСОБА_1 призначено
допомогу по догляду за дитиною до 3-х
річного віку з 22.03.2005 року по 22.01.2008 року
та з довідки №443 від 27.03.2009 року
вбачається, що призначено допомогу по
догляду за дитиною до 3-х річного віку з
23.07.2008 року (а. с. 9,10).

Згідно Конституції України та Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» позивачів наділено державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною. Наділивши осіб зазначеною
соціальною гарантією, держава, таким
чином, взяла на себе публічне
зобов'язання забезпечити належний
матеріальний рівень осіб, які мають
дітей віком до трьох років. Тобто, між
позивачами і державою встановлено
певний правовий зв'язок у визначеній
сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист громадян України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти.

Частиною 3 статті 8 КАС України,
фізичним та юридичним особам для
захисту порушених прав гарантується
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України.

У відповідності до ст. ст. 13,14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», особа, котра фактично здійснює
догляд за дитиною, має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років. Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину, незалежно
від кількості народжених (усиновлених,
взятих під опіку) дітей у сім'ї, по
догляду за якими надається допомога.

Встановлено, що позивач, протягом 2007-2008
років, отримувала щомісячну грошову
допомогу по догляду за двома дітьми до
досягнення ними трирічного віку в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про державний бюджет на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Згідно ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії
законів є способом тимчасового
припинення їх дії в часі та/або за колом
осіб, то втрата чинності
нормативно-правовим актом, яким
відбулося зупинення дії певного
закону, за правовими наслідками є
поновленням дії цього закону, а
відповідно і поновленням прав та
обов'язків осіб, які є учасниками
правовідносин, що є предметом
регулювання такого закону.

Згідно вимог ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років становить: з 01 січня 2007
року - 434 грн., з 01 квітня 2007 року - 463 грн.,
з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
відповідачу слід провести перерахунок
та виплатити на користь позивача
допомогу в розмірі, визначеному ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вірним способом відновлення
порушеного права позивача є саме
покладення обов'язку на відповідача
провести належне нарахування та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною - ОСОБА_2 до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі визначеному ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» за період 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року включно з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та
проведених виплат, що, на думку колегії
суддів, відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи.

Що стосується покладення обов'язку на
відповідача провести належне
нарахування та виплату державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_3 до досягнення нею
трирічного віку у розмірі визначеному
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно, то в цій частині слід
відмовити у зв'язку із тим, що ОСОБА_3
народилась 30.05.2008 року.

Також слід зазначити, що, відповідно до
положень постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження типових
положень про Головне управління праці
та соціального захисту населення
обласної, Київської міської,
управління праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської і про управління праці та
соціального захисту населення
районної, районної у мм. Києві та
Севастополі державної адміністрації»
№ 790 від 30 травня 2007 року, призначення
та виплата соціальної допомоги,
компенсацій та інших соціальних
виплат, встановлених законодавством
належить до компетенції управлінь
праці та соціального захисту населення
районних, районної у мм. Києві та
Севастополі державних адміністрацій,
тому суд не має повноважень самостійно
визначати розмір соціальної допомоги,
яку належить нарахувати та виплатити
позивачу, а може лише зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
допомогу відповідно до вимог
законодавства.

Водночас, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити, що відповідно до
вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні в
справі «Кечко проти України» від 08
листопада 2005 року, Європейський Суд з
прав людини звертає увагу на те, що у
межах свободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати своїм
працівникам з бюджету. Держава може
вводити, припиняти або закінчувати
виплату цих надбавок. Проте, якщо
правове положення, що діє, передбачає
виплату певних надбавок, і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відтак, на думку колегії суддів,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
привело суд першої інстанції до
хибного висновку про наявність підстав
для задоволення позову, який не
відповідає обставинам справи.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на неповно,
необ'єктивно і всебічно не з'ясованих
обставинах, прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги її
спростовують.

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.202, ч.2
ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області задовольнити частково.

Постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 04
листопада 2009 року в справі № 2а-597/2009 -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області про
стягнення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку - задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області - протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області здійснити нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1 державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_2 до досягнення ним
трирічного віку у розмірі визначеному
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно з урахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до ст.
62 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий:
С. П. Нос

Судді:
Л. П.
Іщук

А. І.
Рибачук