Справа № 2а-1307/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/21398/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Першотравенську Дніпропетровської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 30 березня 2010 року в порядку
цивільного судочинства звернувся в суд
з позовом, у якому, після доповнення 10
грудня 2010 року позовних вимог, просив
суд: визнати його заяву до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Першотравенську Дніпропетровської
області від 13 січня 2006 року про
перерахунок пенсії по стажу і
заробітній платі недійсною на підставі
незаконного допису «…і з/платі»;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області скасувати
рішення про перерахунок йому пенсії на
підставі заяви від 13 січня 2006 року про
перерахунок пенсії по стажу і
заробітній платі як таке, що не
відповідає його особистій заяві;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області прийняти
нове рішення про перерахунок йому
пенсії з 1 січня 2006 року на підставі
його особистої заяви від 13 січня 2006
року про перерахунок пенсії по стажу та
відновити положення, яке існувало до
порушення його прав; стягнути з
Управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську
Дніпропетровської області на його
користь суми пенсії, несплачені
внаслідок порушення в розмірі 13236,96 грн.
одноразово, а станом на 1 травня 2011 року
в розмірі 18147,52 грн., та у відшкодування
моральної шкоди 20000 грн.

Суддя суду першої інстанції 21
квітня 2011 року постановив ухвали про
закриття провадження у даній справі за
правилами Цивільного процесуального
кодексу України та про відкриття
провадження у справі за правилами
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 11
травня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано заяву ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську
Дніпропетровської області від 13 січня
2006 року про перерахунок пенсії по стажу
і заробітній платі недійсною в частині
допису «…і заробітній платі».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області скасувати
рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_4
на підставі заяви від 13 січня 2006 року
про перерахунок пенсії по стажу і
заробітній платі як таке, що не
відповідає особистій заяві ОСОБА_4
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області прийняти
рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_4
з 1 січня 2006 року на підставі його
особистої заяви від 13 січня 2006 року про
перерахунок пенсії по стажу з
послідуючими перерахунками та
провести відповідні виплати з
урахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2012 року постанову
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 11 травня
2011 року скасовано, прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2012 року скасувати і справу
направити на новий розгляд до
апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернувся в суд з цим позовом 30
березня 2010 року, тобто в період дії
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами» від 18 лютого 2010
року № 1691-VI (набув чинності 10 березня 2010
року), яким внесені зміни до частини 1
статті 15 Цивільного процесуального
кодексу України та частини 1 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України. Визначено, що справи щодо
спорів з приводу призначення,
обчислення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг, речового
майна, пайків або грошової компенсації
замість них розглядаються судами в
порядку цивільного судочинства.

За правилами, встановленими статтями 256
та 257 Цивільного кодексу України (у
редакції, чинній на час звернення в суд
з вказаним позовом) позовна давність -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції дійшов висновку, що
позивачем не пропущено встановлений
строк для звернення до суду за захистом
своїх прав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
відповідно до чинного цивільного
законодавства, яке діяло на час
звернення позивача до суду, для
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи
встановлювався трирічний строк, який
обчислювався з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. ОСОБА_4 дізнався про
порушення його прав у 2006 році, а з
позовом звернувся до суду тільки 30
березня 2010 року, тобто з пропуском
строку звернення до суду, і будь-які

об'єктивні чи суб'єктивні обставини не
позбавляли позивача можливості
звернутися до суду у визначені законом
строки з відповідним позовом до
відповідача, якщо позивач вважав, що
діями чи бездіяльністю відповідача
порушуються його права та законні
інтереси.

Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного
кодексу України (у редакції, чинній на
час звернення в суд з вказаним позовом)
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову в
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду без поважних на те
причин, апеляційний суд не врахував
вимоги, встановлені частинами 3, 4
статті 267 Цивільного кодексу України (у
редакції, чинній на час звернення в суд
з вказаним позовом), та не встановив чи
було подано Управлінням Пенсійного
фонду України в місті Першотравенську
Дніпропетровської області до суду
першої інстанції відповідну заяву
(клопотання) про застосування позовної
давності.

Крім того вбачається, що суд першої
інстанції задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_4 у частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
місті Першотравенську
Дніпропетровської області прийняти
рішення про перерахунок йому пенсії з 1
січня 2006 року на підставі його
особистої заяви від 13 січня 2006 року про
перерахунок пенсії по стажу з
послідуючими перерахунками.

Апеляційний суд, приймаючи рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі в зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду, не
звернув уваги на те, що пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Тобто, пенсія є періодичним платежем,
виплата якої, за загальним правилом, не
обмежена у часі.

Згідно частин 2, 4 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа - направленню до
апеляційного суду на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2012 року - скасувати, а справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Першотравенську Дніпропетровської
області про перерахунок пенсії -
направити до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.