Справа № 2а-259/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ К/800/49194/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., провівши попередній
розгляд адміністративної справи за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області на постанову
Бориславського міського суду
Львівської області від 09 грудня 2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Бориславі Львівської області про
визнання протиправною відмову в
призначенні пенсії за віком за Списком
№2 та зобов'язання призначити та
виплатити пенсію за віком,-

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулась в
суд з позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Бориславі Львівської
області про визнання протиправною
відмову в призначенні пенсії за віком
за Списком №2 та зобов'язання
призначити та виплатити пенсію за
віком.

Постановою Бориславського міського
суду Львівської області від 09 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення
управління пенсійного фонду України в
м.Бориславі Львівської області про
відмову ОСОБА_4 в призначенні пенсії за
віком за Списком №2 та зобов'язано
призначити і виплатити пенсію за віком
за Списком №2 з 17 червня 2010 року,
зарахувавши стаж роботи на посаді
контролера якості цеху по виробництві
плоских клеєних матеріалів ВАТ
«Бориславська фабрика клеєних
нетканих матеріалів».

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить їх скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_4
працювала на Бориславській фабриці
нетканих матеріалів: з 19.12.1977 року
ученицею швеї швейного цеху; з 21.09.1978
року присвоєно другий розряд
швеї-сверлильниці та суміжну професію
мірильника першого розряду; з 07.01.1982
року переведена ученицею контролера
цеху плоских клеєних матеріалів; 03.03.1982
року присвоєно третій розряд
контролера цеху плоских клеєних
матеріалів; з 01.03.1988 року в зв'язку з
введенням нових тарифних умов оплати
праці встановлено третій розряд
контролера якості відділу технічного
контролю; з 28.11.1988 року звільнена з
роботи згідно п.7 ст.40 КЗпП; рішенням
Бориславського міського народного
суду від 07.03.1989 року поновлена на роботі
контролером якості відділу технічного
контролю та стягнуто на її користь
оплату вимушеного прогулу; з 04.03.1994 року
працювала прибиральницею виробничих
приміщень
адміністративно-господарського
відділу; з 09.08.2000 року звільнена з
роботи по угоді сторін згідно п.1 ст.36
КЗпП України, що стверджується копією
трудової книжки позивачки від 20.12.1977
року.

Згідно матеріалів справи, Бориславську
фабрику нетканих матеріалів
перейменовано у Бориславську фабрику
клеєних нетканих матеріалів,
відповідно до наказу Держкомлегпрому
УРСР №4 від 05.07.1991р., та у подальшому -
ВАТ «Бориславська фабрика клеєних
нетканих матеріалів», згідно наказу
Держкомлегпрому №43 від 09.03.1994 року, що
також підтверджується відповідними
записами у трудовій книжці позивачки.

24.04.2006 року проведено державну
реєстрацію припинення юридичної особи
ВАТ «Бориславська фабрика клеєних
нетканих матеріалів» у зв'язку з
визнанням її банкрутом, що
підтверджується копією довідки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
26.11.2009 року.

Позивач звернулася в управління
Пенсійного фонду України в м.Бориславі
про призначення їй пільгової пенсії за
віком за Списком № 2, однак листами
відповідача від 13.05.2011 р. № 3100/03-21, від
06.06.2011 р. № 4307/03-21 їй відмовлено в
призначенні пільгової пенсії за віком
за Списком № 2, оскільки не
підтверджується постійна робота
позивача контролером в цеху по
виробництву клеєних нетканих
матеріалів з 01.03.1988 року по 23.12.1992 року,
при цьому підтверджується її постійна
робота контролером в цеху по
виробництву клеєних нетканих
матеріалів з 03.03.1982 року по 28.02.1988 року,
тобто 5 років 11 місяців 28 днів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що відмова
відповідача в зарахуванні стажу роботи
позивача на посаді контролера якості
цеху по виробництву плоских клеєних
матеріалів з 01.03.1988 року по 23.12.1992 року
до пільгового стажу, що дає право
призначити пенсію на пільгових умовах,
є протиправною. При цьому суд зазначив,
що враховуючи дані трудової книжки
позивача, покази свідків та письмові
докази, позивач має право на
призначення пенсії відповідно до п. «б»
ст.. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». З цим висновком
погодився і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суди попередніх інстанцій врахували:

- наказ № 354 ВАТ «Бориславська фабрика
клеєних нетканих матеріалів» від
23.12.1992 року «Про затвердження
результатів атестації робочих місць»,
яким затверджено Перелік робочих
місць, робочих професій і посад
працівників, яким підтверджено право
на пільгове пенсійне забезпечення
відповідних посад, серед яких є також
посада контролера якості цеху по
виробництву клеєних нетканих
матеріалів, код професії, посади 7432.1,
код ОКПДТР 12968, випуск ЄТКС 47, надання
пенсії у віці 50 років;

- умови колективного договору,
прийнятого на конференції трудового
колективу ВАТ «Бориславська фабрика
клеєних нетканих матеріалів» від 24.03.1999
року, відповідно до якого у разі
призупинення виробництва працівникам
фабрики надається відпустки без
збереження заробітної плати;

- висновок № 2702 про результати
експертизи якості атестації робочих
місць за умовами праці на ВАТ
«Бориславська фабрика клеєних
нетканих матеріалів» Державної
експертизи умов праці від 08 лютого 2011
року № 1407-1083, яким передбачено право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком № 2 робота на посаді контролер
якості, як робітника, який зайнятий у
виробництві клеєних нетканих
матеріалів;

- архівні довідки про заробітну плату
від 04.02.2010 року № 308/33, № 308-2/33.

Згідно пункту «б» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженого Кабінетом
міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: жінки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок
№637), основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про Порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці»від 01.08.1992 року №442 установлено,
що відповідно до ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсії за
віком на пільгових умовах за Списками
№1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад
і показників, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до положень п.3 вказаної
Постанови Уряду проведення
атестації робочих місць доручено
керівникам підприємств та організацій
незалежно від форм власності й
господарювання.

Абзацом 2 п.4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Відповідно до зазначених правових норм
позивач при умові належного виконання
ним своїх трудових обов'язків не може
нести відповідальність за невиконання
обов'язків, покладених на керівників
підприємств та організацій незалежно
від форм власності й господарювання.

Вирішуючи спір, суди врахували, що факт
роботи позивача на посаді контролера
якості цеху по виробництву плоских
клеєних матеріалів з 01.03.1988 року по
23.12.1992 року підтверджено показами
свідків та відповідними записами в
трудовій книжці та довідками, а тому
відмова відповідача у призначенні
пенсії на пільгових умовах є
протиправною

Крім того, пунктом 18 зазначеного
Порядку №637 передбачено, що за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, зокрема
особам, які мають на день введення в дію
цього Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Атестація робочих місць при визначенні
права на пільгову пенсію відповідно ст.
100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не вимагається.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, що відмова
відповідача в зарахуванні стажу роботи
позивача на вказаному підприємстві до
пільгового стажу, що дає право
призначити пенсію на пільгових умовах,
є неправомірною.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що відмова відповідача у
призначенні пенсії на пільгових умовах
у зв'язку відсутністю в архівній
установі первинних документів щодо
зайнятості повного робочого дня на
посадах, які дають право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах, є
неправомірною, оскільки відповідно до
статті 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, яка й була ним надана
пенсійному фонду під час звернення із
заявою про призначення пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області відхилити.

Постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 09 грудня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша