Справа № 806/886/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/886/14

категорія 5.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
Таргонського І.М.,

представника відповідача - Ковальчука
П.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Житомирський маслозавод"
до Житомирської митниці Міндоходів про
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та стягнення
надміру сплачених митних платежів

встановив:

21 лютого 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Житомирський маслозавод»
(далі - ПАТ «Житомирський маслозавод»)
із позовом до Житомирської митниці
Міндоходів про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 26 грудня 2013 року №101060000/2013/300893/2 та
стягнення надміру сплачених 20487 грн 80
коп. мита та 45073 грн 14 коп. податку на
додану вартість.

У позовній заяві ПАТ «Житомирський
маслозавод» зазначило, що у травні 2013
року між ПАТ «Житомирський маслозавод»
та «ALEX-POL» (Польща) було укладено
зовнішньоекономічний контракт на
поставку продукції. 23 грудня 2013 року
ПАТ «Житомирський маслозавод» заявив
до митного оформлення товар
поставлений фірмою «ALEX-POL». Митна
вартість товару була визначена
позивачем за ціною господарської
операції. Однак, Житомирською митницею
Міндоходів не було розмитнено товар за
ціною договору (контракту) та прийнято
картку відмови у митному оформленні
товару. З такими діями відповідача ПАТ
«Житомирський маслозавод» не
погоджується та просить скасувати
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 26 грудня 2013 року
№101060000/2013/300893/2, стягнути з Житомирської
митниці Міндоходів надмірно сплачені
20487 грн 80 коп. мита та 45073 грн 14 коп.
податку на додану вартість. Стягнути з
відповідача судовий збір.

Ухвалою судді Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року відкрито провадження у даній
справі.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю та просив адміністративний
позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про задоволення
адміністративного позову частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2013 року
між ПАТ «Житомирський маслозавод»
(покупець) та «ALEX-POL», Польща (продавець)
укладено контракт №317, відповідно до
пункту 1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця за грошові кошти морозиво
«Десертик», згідно специфікації, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і оплатити його повну вартість
продавцю на умовах визначених
контрактом або специфікацією. Згідно з
пунктом 2.2. контракту ціна за одиницю
товару на умовах FCA - Turow (Польща), згідно
ІНКОТЕРМС 2010, складає 0,288 доларів США.
Загальна вартість контракту складає
427680 доларів 00 центів США. (а.с.11-13).

23 грудня 2013 позивачем заявлено до
митного оформлення отриманий від
«ALEX-POL» товар: морозиво «Десертик» та
подано митну декларацію №101060000/2013/021695.
(а.с.18-22).

На підтвердження обґрунтованості
заявленої у декларації митної вартості
товару позивачем подано митному органу
міжнародну автомобільну накладну (CMR)
№252014 від 12 грудня 2013 року (а.с.27), книжку
МДП (Carnet TIR) № JX.74405144 від 12 грудня 2013
року, рахунок-фактуру про надання
транспортно-експедиційних послуг №1394
від 16 грудня 2013 року від виконавця
договору про транспортно-експедиційні
послуги (а.с.28), рахунок-фактуру (інвойс)
№FDEXP/0001/12/2013 від 12 грудня 2013 року (а.с.29,
30), специфікацію №1 від 11 грудня 2013 року
до контракту №317 від 22 травня 2013 року
(а.с.14), зовнішньоекономічний контракт
№317 від 22 травня 2013 року (а.с.11-13),
договір про надання транспортних
послуг №4 від 1 жовтня 2013 року (а.с.15-17),
ветеринарні свідоцтва форми Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) №Щ30210359 від 23 грудня
2013 року, інформацію про здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару №2730 від 12 грудня 2013 року,
інформацію про здійснення
фітосанітарного контролю товару №2730
від 12 грудня 2013 року, інформацію про
здійснення радіологічного контролю
товару №2730 від 12 грудня 2013 року,
сертифікат про походження товару форми
СТ-1 №PL/MF/AD 0256342 від 12 грудня 2013 року
(а.с.31-32).

23 грудня 2013 посадовою особою
Житомирської митниці у позивача були
витребувані додаткові документи:
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

За результатами розгляду поданих ПАТ
«Житомирський маслозавод» до
Житомирської митниці документів 26
грудня 2013 року відповідачем було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №101060000/2013/300893/2.
Згідно з рішенням митна вартість
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 статті 53 Митного кодексу
України, подані для митного оформлення
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості та містять
розбіжності (фактура від 12 грудня 2013
року №FDEXP/0001/12/2013 та контракт №317 від 22
травня 2013 року підписані різними
особами, у експортній митній
декларації відсутні відомості про
умови поставки, та дати документів), а
також у зв'язку з неподанням
декларантом на письмову вимогу митного
органу відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість товару, а саме: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. За інформацією, яка
наявна у митного органу, вартість
схожих товарів є вищою в порівнянні з
митною вартістю оцінюваних товарів.
Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
товарів відповідно до вимог статей 59-64
Митного кодексу України. За
результатами проведеної консультації
встановлено, що методи 2а і 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з
відсутністю основи для віднімання та
додавання вартості. Митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях: на основі митних декларацій
№101060000/2013/254604 від 30 вересня 2013 року, з
урахуванням коригувань на обсяг
партії, умови поставки, комерційні
умови тощо, що відповідає принципам і
критеріям, визначеним Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
(а.с.23).

26 грудня 2013 року відповідачем
виготовлено картку відмови
№101060000/2013/01045 у митному оформленні
(випуску) товарів, оскільки декларантом
заявлена митна вартість товару №1 не
підтверджена документально, на
письмову вимогу митного органу не
надано додаткових документів, які
підтверджують заявлену митну вартість,
а саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями. (а.с.24).

В межах терміну гарантійних
зобов'язань позивач звернувся до
Житомирської митниці із заявою від 16
січня 2014 року за №88 про подання
додаткових документів та відомостей
для підтвердження заявленої митної
вартості відповідно до частини 8 статті
55 Митного кодексу України та
скасування рішення про коригування
митної вартості від 26 грудня 2013 року
№101060000/2013/300893/2 (а.с. 39-40). До митного
органу були надані додаткові документи
та пояснення, зазначені у рішенні, які
підтверджують митну вартість товарів
заявлену декларантом та спростовують
розбіжності, а саме: копію прайс-листа
«ALEX-POL» від 10 грудня 2013 року з описом
продукту (а.с.36-38), копію експортної
митної декларації №13PL333010Е0177838 від 12
грудня 2013 року (а.с.33) та копію листа
державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» №5916 від 25
грудня 2013 року, який підтверджує
заявлену декларантом митну вартість
товару (а.с.34).

24 січня 2014 року на адресу ПАТ
«Житомирський маслозавод» було
направлено лист №13/1/13/441 згідно з яким
Житомирська митниця повідомляє, що за
результатами розгляду поданих
позивачем додаткових документів та
пояснень, відмовляє у визнанні
заявленої позивачем митної вартості
товарів за ціною господарської
операції та рішення №101060000/2013/300893/2 від
26 грудня 2013 року залишається чинним.
(а.с.41-43).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та пояснив, що
Житомирською митницею як на момент
здійснення митного оформлення, так і
протягом дії гарантійних зобов'язань
до митного органу були надані всі
необхідні документи для підтвердження
визначеної митної вартості за першим
методом (за ціною контракту).
Безпідставно визначено митну вартість
за резервним методом, крім того в
оскаржуваному рішенні не зазначено
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, передбачений статтею 57
Митного кодексу України, що передує
резервному методу, обраному митним
органом; у митного органу були в
наявності всі документи, необхідні для
визначення митної вартості за ціною
контракту щодо товарів, які
імпортуються, а тому твердження
відповідача з приводу недостатності та
неналежності таких документів є
необґрунтованими.

Крім того стосовно розбіжностей у
документах, а саме того, що фактура від
12 грудня 2013 року №FDEXP/0001/12/2013 та
контракт №317 від 22 травня 2013 року
підписані різними особами, у
експортній митній декларації відсутні
про умови поставки та дати поставки,
представником позивача було пояснено,
що контракт №317 від 22 травня 2013 року
підписано директором «ALEX-POL» та
скріплено печаткою підприємства, а
фактуру може підписати будь-яка
уповноважена особа, а не тільки сам
директор «ALEX-POL». Фактуру підписано Irena
Wychwaniec та підпис скріплено печаткою
підприємства, що на думку представника
позивача це не суперечить українському
та польському законодавству. Стосовно
відсутності умов поставки, то
декларація країни відправлення не
передбачає графи з умовами поставки, а
умови поставки сторони обумовлюють в
самому контракті, або у відповідних
специфікаціях. Відносно дат
документів, то декларація країни
відправлення також не передбачає
обов'язковості їх зазначення.
Представник позивача також пояснив, що
26 грудня 2013 року ПАТ «Житомирський
маслозавод» здійснило випуск товарів у
вільний обіг під фінансові гарантії
шляхом сплати до бюджету сум митних
платежів, виходячи з вартості,
визначеної відповідачем за митною
декларацією №101000000/2013/021873. У результаті
такої митної оцінки за 6 методом,
загальна вартість імпортованого
товару збільшилась та на різницю
вартості між заявленою та скоригованою
митною вартістю Житомирською митницею
додатково донараховано 20487 грн 80 коп.
мита та 45073 грн 14 коп. податку на додану
вартість, які просить повернути.

Представник Житомирської митниці
проти задоволення позовних вимог
заперечував, надав письмові
заперечення на позов (а.с.51-53), за
змістом яких вважає оскаржуване
рішення таким, що відповідає вимогам
чинного законодавства. У судовому
засіданні пояснив, що митницею
обґрунтовано використано резервний
метод визначення митної вартості
товарів, зважаючи на подання
декларантом документів, що містять
розбіжності, а саме: фактура від 12
грудня 2013 року №FDEXP/0001/12/2013 та контракт
№317 від 22 травня 2013 року підписані
різними особами. Викладенні обставини
стали підставою для вимоги щодо
надання додаткових документів, тому
відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, декларанту
було запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження
заявленого рівня митної вартості
товар, а саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, копію митної декларації країни
відправлення, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями. Після
розгляду поданих ПАТ «Житомирський
маслозавод» на вимогу митного органу
додаткових документів, а саме: копії
митної декларації країни експортера
№13PL333010E0177838 від 12 грудня 2013 pоку, копії
листа державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» №5916 від 25
грудня 2013 року, копії опису продуктів
№F02IPSB212w.4 та копії прайс-листа «ALEX-POL»
від 10 грудня 2013 року Житомирською
митницею зроблено наступні висновки.
Згідно з експертним висновком
державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза»
встановлено, що експертний аналіз
проводився виключно на підставі
документів, що надавались ПАТ
«Житомирський маслозавод» та
специфікації №1 від 11 грудня 2013 року до
контракту №317 від 22 травня 2013 року.
Експертом не наведено ціни на
ідентичні або подібні товари в країні
експортера, не зазначено чітких джерел,
які використовувались при дослідженні.
При проведенні аналізу кон'юнктури
ринку кінцевий висновок експерта
здійснено на припущеннях, посилаючись
на цінову інформацію інтернет
магазинів роздрібної торгівлі. Тому
інформація доведена у висновку не може
бути підставою для підтвердження
заявленої митної вартості. Наданий
прайс-лист виданий на конкретну дату
без зазначення періоду протягом якого
може бути застосований. Враховуючи, що
рівень цін може змінюватися в
залежності від кон'юнктури ринку даний
прайс-лист не може бути використаний
для підтвердження вартості товару в
період листопад - грудень 2013 року. У
поданій експортній митній декларації
відсутні відомості про умови поставки,
та дати документів.

Щодо посилань представника позивача на
несвоєчасне надіслання відповіді на
заяву позивача про подання додаткових
документів, представник відповідача
пояснив, що вказана заява від ПАТ
«Житомирський маслозавод» на адресу
митного органу надійшла 20 січня 2014
року, відповідь на заяву Житомирською
митницею направлено 24 січня 2014 року,
тобто в межах 5 робочих днів, тому
посилання представника позивача на
порушення строків направлення
відповіді є безпідставними.

Відносини між позивачем та
відповідачем, пов'язані із
розмитненням та справлянням митних
платежів, регулюються Митним кодексом
України від 13 березня 2012 року №4495-VI, у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин.

Стосовно вимоги позивача щодо
скасування рішення Житомирської
митниці від 26 грудня 2013 року
№101060000/2013/300893 про коригування митної
вартості товарів суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу
України встановлено, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом, або скориговану за
результатами контролю, здійсненого
митним органом; 2) подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);ь4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Позивачем при поданні митної
декларації було подано необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість товару. Зауваження у митного
органу виникли відносно розбіжностей у
наступних документах: фактура від 12
грудня 2013 року №FDEXP/0001/12/2013 та контракт
№317 від 22 травня 2013 року підписані
різними особами.

Суд не погоджується з висновками
митного органу, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що контракт
підписано директором «ALEX-POL» та
скріплено печаткою підприємства,
фактуру підписано Irena Wychwaniec та підпис
скріплено печаткою підприємства, що не
суперечить митному законодавству.

Стосовно відсутності умов поставки суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

В якості розбіжностей в документах,
наданих ПАТ «Житомирський маслозавод»
до митного оформлення митним органом
встановлено, що в експортній митній
декларації країни відправлення
відсутні умови поставки.

Зазначений висновок митного органу є
на думку суду необґрунтованим з огляду
на наступне.

Умови поставки деталізовані сторонами
в розділі 4 контракту та в специфікації
№1, як додатку до контракту, згідно із
якими сторонами, визначено, що товар
буде відвантажений на умовах FСА-Turow
тобто зі складу продавця, що
знаходиться у місті Turow (Польща), згідно
«Інкотермс-2010» (а.с.11).

В графі 20 митної декларації
№101060000/2013/021695 зазначено: «FCA PL Turow»
(а.с.18). В фактурі-специфікації (інвойсі)
№FDEXP/0001/12/2013 від 12 грудня 2013 року
зазначено також «FCA: Turow» (а.с. 29).

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Частинами 3-8 статті 57 Митного кодексу
України встановлено, що кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Доводи відповідача стосовно того, що
митна декларація не може бути
оформлена, оскільки декларантом
заявлена митна вартість товару не
підтверджена документально, на
письмову вимогу митного органу не
надано додаткових документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а надані документи не можуть
бути підставою для підтвердження
заявленої декларантом митної вартості
товарів, спростовуються тим, що у
розпорядження відповідача були надані
всі наявні у позивача документи, які
об'єктивно підтверджують заявлену ним
митну вартість товару. А саме, як було
встановлено судом, до митного органу
були надані додатково: копія
прайс-листа «ALEX-POL» від 10 грудня 2013 року
з описом продукту (а.с.36-38), копія
експортної митної декларації
№13PL333010Е0177838 від 12 грудня 2013 року (а.с.33)
та копія листа державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» №5916 від 25
грудня 2013 року, які підтверджують
заявлену декларантом митну вартість
товару (а.с.34).

Позивачем також надано до суду копію
платіжного доручення в іноземній
валюті або банківських металах №5 від 15
січня 2014 року на суму 16070 доларів 40
центів США (а.с. 35).

Враховуючи те, що як і первісно
поданими так додатково поданими
позивачем документами підтверджується
митна вартість товару, оскаржуване
рішення відповідача є безпідставним та
незаконним. Отже, митна вартість
позивачем визначена обґрунтовано й у
відповідності із вимогами контракту та
згідно з нормами закону.

Таким чином, Житомирською митницею не
обґрунтована та не доведена
неможливість застосування основного
методу визначення митної вартості - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, а тому
прийняте нею рішення про коригування
митної вартості підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 7 статті 55
Митного кодексу України у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування заявленої
митної вартості товарів орган доходів
і зборів за зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

На підставі частини 8 статті 55 Митного
кодексу України протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Згідно з частиною 9 статті 55 Митного
кодексу України у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів митний
орган розглядає подані додаткові
документи і протягом 5 робочих днів з
дати їх подання виносить письмове
рішення щодо визнання заявленої митної
вартості та скасовує рішення про
коригування заявленої митної вартості
або надає обґрунтовану відмову у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 310
Митного кодексу України фінансові
гарантії надаються: 1) у вигляді
документа (викладеного в письмовій або
електронній формі зобов'язання гаранта
сплатити визначені суми митних
платежів на вимогу органу доходів і
зборів); 2) у вигляді внесення
декларантом, уповноваженою ним особою,
перевізником або гарантом грошової
застави на відповідний рахунок органу
доходів і зборів.

Користуючись правом митного
оформлення товару під гарантії,
відповідно до статті 55 Митного кодексу
України, ПАТ «Житомирський маслозавод»
здійснив митне оформлення товару
згідно митної декларації від 26 грудня
2013 року №101000000/2013/021873 за митною
вартістю, визначеною відповідачем.

При цьому ПАТ «Житомирський
маслозавод» було сплачено як гарантію
митні платежі в загальному розмірі 65560
грн 94 коп., в тому числі ввізне мито - 20487
грн 80 коп. та податок на додану вартість
- 45073 грн 14 коп.

Враховуючи необґрунтованість і
протиправність рішення відповідача
про коригування митної вартості
товару, вказані кошти підлягають
поверненню.

Однак позивач просить стягнути ці
кошти з Житомирської митниці
Міндоходів, яка не є власником цих
коштів, а перераховує їх на користь
Державного бюджету України.

Процедуру повернення платникам
податків надміру сплачених митних
платежів визначають Порядок
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 №618, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за №1097/14364 (далі - Порядок №618) та
Порядок взаємодії територiальних
органів Міністерства доходів і зборів
України, мiсцевих фiнансових органiв та
територiальних органiв Державної
казначейської служби України у процесi
повернення платникам податкiв
помилково та/або надмiру сплачених сум
грошових зобов'язань, затверджений
наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
від 30 грудня 2013 року №882/1188,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23 січня 2014 року за
№146/24923 (далі - Порядок №882/1188).

Зі змісту пункту 6 Порядку №618 та пункту
7 Порядку №882/1188 вбачається, що для
повернення з бюджету надміру
сплаченого мита орган Міндоходів готує
висновок про повернення коштів з
Державного бюджету України.

Враховуючи наведене суд відмовляє у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення надміру сплачених митних
платежів з Житомирської митниці
Міндоходів.

Відповідно до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд вважає за можливе вийти за межі
позовних вимог для повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, про
захист яких він просить та зобов'язати
Житомирську митницю Міндоходів
підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області висновок про
повернення ПАТ «Житомирський
маслозавод» 20487 грн 80 коп. надміру
сплаченого мита та 45073 грн 14 коп.
надміру сплаченого податку на додану
вартість.

Крім того позивач просить скасувати
рішення про коригування митної
вартості товару, однак не просить
визнати його протиправним, хоча зі
змісту позовної заяви вбачається, що
позивач оспорює його правомірність.
Суд, у порядку частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, для повного захисту прав,
свобод та інтересів позивача, про
захист яких він просить, визнає
зазначене рішення про коригування
митної вартості товару протиправним.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 71, 86, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 26 грудня 2013 року
№101060000/2013/300893/2.

Зобов'язати Житомирську митницю
Міндоходів підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області висновок про
повернення Публічному акціонерному
товариству "Житомирський маслозавод"
20487 грн 80 коп. надміру сплаченого мита
та 45073 грн 14 коп. надміру сплаченого
податку на додану вартість.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Житомирський маслозавод" 182
грн 70 коп. на відшкодування витрат зі
сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 18
березня 2014 р.