Справа № 2а-1670/6911/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м.
Київ К/800/21236/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 14
січня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2013 року у справі №
2а-1670/6911/12 за адміністративним позовом
Державного закладу «Кременчуцька
міська санітарно-епідеміологічна
станція» до Кременчуцької об'єднаної
державної фінансової інспекції та
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області про визнання
протиправною та скасування вимоги в
частині, -

в с т а н о в и л а :

Державний заклад "Кременчуцька міська
санітарно-епідеміологічна станція",
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
фінансової інспекції, в якому просив
визнати протиправним та скасувати
вимогу в частині пункту 4 щодо
забезпечення повернення коштів в сумі
150219,00 грн., що незаконно перераховані до
державного закладу "Полтавська обласна
санітарно-епідеміологічна станція".

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року до участі у справі в якості
другого відповідача залучено Державну
фінансову інспекцію в Полтавській
області, структурним підрозділом якої
являється Кременчуцька об'єднаної
державної фінансової інспекції.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Полтавській області
звернулася з касаційною скаргою, у якій
просить судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Касаційна скарга
мотивована невірним застосуванням
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами викладені у касаційній
скарзі доводи, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
пункту 1.1.2.1 плану
контрольно-ревізійної роботи
Кременчуцької об'єднаної державної
фінансової інспекції на ІІ квартал 2012
року, на підставі направлень на
проведення ревізії від 14.05.2012 № 114, від
05.06.2012 № 139 та № 140, виданих виконуючим
обов'язки начальника Кременчуцької
ОДФІ Карбан Т.Г., фахівцями
Кременчуцької об'єднаної державної
фінансової інспекції, проведено
планову виїзну ревізію використання
бюджетних коштів, виділених
Міністерством охорони здоров'я для
проведення державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
та дезінфекційних заходів державним
закладом "Кременчуцькою міською
санітарно-епідеміологічною станцією"
Міністерства охорони здоров'я України
в період з 01.09.2009 р. по 30.04.2012 р.

За результатами проведеної ревізії
Кременчуцькою об'єднаною державною
фінансовою інспекцією складено акт №
01-21-108 від 13.06.2012 р., з якого вбачається,
що відповідно довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України від 20.05.2010р. № 274851,
ДЗ «Кременчуцька міська
санітарно-епідеміологічна станція» є
юридичною особою, за
організаційно-правовою формою -
державна організація (установа,
заклад). ДЗ «Кременчуцька міськСЕС» є
закладом санітарно-профілактичного
профілю і входить до системи державної
санітарно-епідеміологічної служби
Міністерства охорони здоров'я України.

Ревізією правильності та законного
використання коштів, отриманих за
надані платні послуги, встановлено, що
протягом періоду, що підлягав ревізії,
об'єктом контролю (Кременчуцькою
міськСЕС) відповідно до наказів
головного лікаря ДЗ "Полтавська
обласна СЕС" від 02.12.2004 № 161 та від 30.12.2009
№ 236 проведені перерахування коштів із
спеціального рахунку установи
0203) на рахунок ДЗ "Полтавська
обласна СЕС" за рахунок зменшення
доходів спеціального фонду установи.
Всього за період з 01.09.2009 по 30.04.2012
установою перераховані кошти на
загальну суму 150219,00 грн., чим порушено
вимоги пункту 3 додатку 1 Переліку груп
власних надходжень бюджетних установ,
вимог щодо їх утворення та напрямки
використання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.05.2002 № 629 та пункту 4 статті 13
Бюджетного кодексу України.

В зв'язку з встановленими порушеннями,
Кременчуцькою об'єднаною державною
фінансовою інспекцією пред'явлено
позивачу вимогу № 01-14/894 від 19.06.2012 року
"Про усунення виявлених плановою
виїзною ревізією порушень
використання бюджетних коштів,
виділених Міністерством охорони
здоров'я для проведення санітарного
нагляду та дезінфекційних заходів ДЗ
"Кременчуцька міська
санітарно-епідеміологічна станція"
Міністерства охорони здоров'я України
в період з 01.09.2009 р. по 30.04.2012 р.", пунктом 4
якої позивача, зокрема, зобов'язано:
"Забезпечити повернення коштів в сумі
150219,00 грн., що незаконно перераховані до
ДЗ "Полтавська районна
санітарно-епідеміологічна станція".

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції,
позицію якого підтримав суд
апеляційної інстанції, дійшов висновку
про те, що перерахування позивачем
коштів на консолідований рахунок ДЗ
«Полтавська обласна
санітарно-епідеміологічна станція»
для здійснення централізованого
матеріально-технічного забезпечення
санітарно-епідеміологічної служби
області на виконання розпорядчих актів
вищої установи (наказів ДЗ «Полтавська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» від 02.12.2004 р. № 161 та від 30.12.2009
р. № 236), яка є розпорядником цих коштів
вищого рівня, не є порушенням, яке
інкримінується ревізійним органом.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
Головному контрольно-ревізійному
управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надається право пред'являти керівникам
та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно з пунктом 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №
550, якщо вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні" встановлено, що обов'язковими
для виконання службовими особами
об'єктів, що ревізуються, є законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби.

Пунктом 1.3 Статуту Полтавської
обласної санітарно-епідеміологічної
станції, затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 28.02.2006 р. № 87, встановлено, що
Полтавська облСЕС відносно усіх інших
санепідзакладів та установ
Полтавської області є провідним
закладом санітарно-епідеміологічної
служби України у межах Полтавської
області, а також у межах своєї
компетенції виконує функції
навчального, методичного,
координаційного та консультаційного
центру.

Таким чином судами вірно встановлено,
що ДЗ «Кременчуцька районна
санітарно-епідеміологічна станція» є
юридичною особою, яка підпорядкована
Державному закладу "Полтавська обласна
санітарно - епідеміологічна станція"
Міністерства охорони здоров'я України,
та обидві установи відносяться до
єдиної системи державної
санітарно-епідеміологічної служби
України.

Відповідно до вимог статті 32 Закону
України "Про забезпечення санітарного
та епідемічного благополуччя
населення" від 24.02.1994 № 4004-XII,
керівництво державною
санітарно-епідеміологічною службою
області, міст Києва і Севастополя
здійснює головний державний
санітарний лікар відповідної
адміністративної території, який
призначається на посаду та
звільняється з посади наказом
головного державного санітарного
лікаря України.

Згідно з Положенням про колегію
Державної санітарно-епідеміологічної
служби Полтавської області,
затвердженого 19.12.2006 р. Першим
заступником Міністра охорони здоров'я
України Головним державним санітарним
лікарем України Бережновим С.П.,
колегія розглядає, зокрема, проблемні
питання щодо матеріально-технічного та
фінансового забезпечення державної
санітарно-епідеміологічної служби та
прийняття відповідних рішень.

Судами встановлено, що рішенням
колегії Державної
санітарно-епідеміологічної служби
Полтавської області від 30.11.2009 № 14/2
визнано позитивним підхід в
організації процесу по консолідації
коштів в санепідемслужбі, які дали
можливість покращити
матеріально-технічну базу більшості
санепідустанов області для вирішення
питань по санітарно-епідеміологічному
забезпеченню населення Полтавщини та
затверджено, що для покращення
матеріально-технічної бази
санепідемустанов області необхідно
продовжити попередній позитивний
досвід, а саме проводити відрахування
коштів на консолідований рахунок
облСЕС за рахунок зменшення
спеціального фонду установи.

Дане рішення колегії введено в дію
наказом головного лікаря Полтавської
області від 30.12.2009р. № 236 "Про
матеріально - технічне забезпечення
санітарно - епідеміологічної служби
області".

До цього наказу вказані правовідносини
регулював наказ Полтавської облСЕС від
02.12.2004 р. № 161 "Про матеріально-технічне
забезпечення
санітарно-епідеміологічної служби".

За умовами вищевказаних наказів
головні лікарі міст, районів, головні
лікарі дезстанцій зобов'язані
забезпечити щомісячно відрахування
коштів на рахунок обласної
санепідстанції, за рахунок коштів
спеціального фонду установи, згідно
додатку до наказу.

Цим же наказом облСЕС від 30.12.2009 № 236
затверджено Положення про
використання коштів, що надійшли в
централізованому порядку. До цього
діяло Положення, затверджене наказом
облСЕС від 02.12.2004 р. № 161.

Згідно з пунктом 2, 4 Положення про
використання коштів, що надійшли в
централізованому порядку зазначене
Положення розроблене у зв'язку з тим, що
саепідемстанції, які займаються
наданням платних послуг через незначну
суму надходжень коштів, неспроможні
придбати для своїх потреб транспорт,
обладнання, матеріальні ресурси,
провести ремонти, тощо. Метою
централізованого
матеріально-технічного забезпечення є
спрямування частини коштів
спеціального фонду санепідемслужби
області в відповідні установи для
забезпечення їх
матеріально-технічними ресурсами,
покращення умов праці та побуту
працівників, що займаються наданням
платних послуг і ін.

Пунктом 21 Положення про державну
санітарно-епідеміологічну службу
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2004 №
1273, встановлено, що керівники закладів
державної санітарно-епідеміологічної
служби України здійснюють свої
повноваження на засадах
єдиноначальності, підпорядкованості,
підконтрольності та підзвітності
керівнику вищестоящого закладу
державної санітарно-епідеміологічної
служби.

Відповідно до положень пункту 7 Статуту
Полтавської обласної
санітарно-епідеміологічної станції,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 28.02.2006 р. №
87, головний державний санітарний лікар
Полтавської області затверджує
кошторис витрат Полтавської облСЕС,
територіальних санепідстанцій,
розпоряджається коштами в межах
затвердженого кошторису.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли до обґрунтованого про те, що
головний державний санітарний лікар
Полтавської області є розпорядником
коштів вищого рівня по відношенню до
позивача. У свою чергу, головний лікар
Кременчуцької райСЕС безпосередньо
підпорядковується головному
державному санітарному лікарю ДЗ
"Полтавська облСЕС" і накази останнього
для райСЕС є обов'язковими.

Судами також встановлено, що наказ
головного лікаря Полтавської облСЕС
від 30.12.2009 р. № 236 протиправним не
визнавався та не скасовувався, відтак є
діючим та підлягав виконанню
позивачем.

На виконання зазначених вище наказів
ДЗ "Кременчуцька міська
санітарно-епідеміологічна станція" зі
спеціального рахунку перераховано у
2009-2011 роках кошти в загальній сумі 150219,00
грн. на рахунок обласної
санепідстанції на централізовані
заходи.

Згідно з частиною 8 статті 51 Бюджетного
кодексу України від 21.06.2001, № 2542-III
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) державне казначейство
України здійснює платежі за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів у разі: 1) наявності відповідного
бюджетного зобов'язання для платежу у
бухгалтерському обліку виконання
Державного бюджету України; 2)
відповідності напрямів витрачання
бюджетних коштів бюджетному
асигнуванню; 3) наявності у
розпорядників бюджетних коштів
невикористаних бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 3 статті 13
Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 р.
(чинного до 01.01.2011 р.), спеціальний фонд
бюджету включає: 1) бюджетні
призначення на видатки за рахунок
конкретно визначених джерел
надходжень; 2) гранти або дарунки (у
вартісному обрахунку), одержані
розпорядниками бюджетних коштів на
конкретну мету; 3) різницю між доходами
і видатками спеціального фонду
бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.05.2002 р. № 659 (чинною до 18.03.2011 р.)
затверджено перелік груп власних
надходжень бюджетних установ, вимоги
щодо їх утворення та напрями
використання.

Відповідно до пунктів 2, 3 цього
Переліку першу підгрупу першої групи
власних надходжень бюджетних установ
утворюють плата за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно з їх функціональними
повноваженнями, тобто це кошти, які
надійшли бюджетним установам як плата
за послуги, надання яких пов'язане з
виконанням основних функцій та завдань
бюджетних установ, а також за послуги
із створення умов для початку
реалізації інфраструктурних проектів.
Дана підгрупа використовується на
покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням зазначених у
підгрупі послуг, а також за погодженням
з Мінфіном витрат капітального
характеру, пов'язаних з наданням послуг
із створення умов для початку
реалізації інфраструктурних проектів.

Згідно з частиною 4 ст. 13 Бюджетного
кодексу України власні надходження
бюджетних установ отримуються
додатково до коштів загального фонду
бюджету і включаються до спеціального
фонду бюджету.

Плата за послуги, що надаються
бюджетними установами згідно з їх
основною діяльністю відноситься до
першої підгрупи першої групи власних
надходжень та використовується (з
урахуванням частини дев'ятої статті 51
цього Кодексу) на покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
послуг, що надаються бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю (за рахунок надходжень
підгрупи 1 першої групи).

Частиною 9 статті 51 Бюджетного кодексу
України передбачено, що якщо обсяги
власних надходжень бюджетних установ
перевищують відповідні витрати,
затверджені законом про Державний
бюджет України (рішенням про місцевий
бюджет), розпорядник бюджетних коштів
передбачає спрямування таких
надпланових обсягів у першу чергу на
погашення заборгованості з оплати
праці, нарахувань на заробітну плату,
стипендій, комунальних послуг та
енергоносіїв.

Якщо такої заборгованості немає,
розпорядник бюджетних коштів
спрямовує 50 відсотків коштів на заходи,
що здійснюються за рахунок відповідних
надходжень, і 50 відсотків коштів - на
заходи, необхідні для виконання
основних функцій, але не забезпечені
коштами загального фонду бюджету за
відповідною бюджетною програмою.

У такому разі розпорядник бюджетних
коштів здійснює перерозподіл обсягів
узятих бюджетних зобов'язань за
загальним фондом бюджету для
проведення видатків за цими
зобов'язаннями із спеціального фонду
бюджету.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає вірним висновком судів, що
вказаний порядок перерозподілу коштів
спецфонду для матеріально - технічного
забезпечення санепідемустанов
області, які не забезпечені бюджетними
коштами або їх власних надходжень не
вистачає для організації належної
матеріально-технічної бази, не
суперечить вимогам Бюджетного кодексу
України.

Таким чином, обґрунтованим є висновок
судів попередніх інстанцій про те, що
перерахування позивачем коштів на
консолідований рахунок ДЗ "Полтавська
облСЕС" із вищевказаною метою та на
виконання перелічених вище
розпорядчих актів вищої установи
(наказів від 02.12.2004 № 161 та від 30.12.2009 №
236), яка є розпорядником цих коштів
вищого рівня, не є порушенням, яке
відповідач інкримінує позивачу.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про необґрунтованість п. 4 вимоги КРУ та
наявність підстав для його скасування.

Таким чином, рішення судів про
задоволення позову ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні усіх
обставин справи в їх сукупності. Судами
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначені висновки
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Полтавській області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2013 року у справі №
2а-1670/6911/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: