Справа № 823/69/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
справа № 823/69/14

м. Черкаси

10 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

представника позивача - Михна Р.М.
(за довіреністю);

представника відповідача - Бичека
О.А.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Черкаське обласне
підприємство автобусних станцій» до
управління Укртрансінспекції у
Черкаській області про скасування
постанови,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Черкаське обласне підприємство
автобусних станцій» (далі-позивач)
звернулося до Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Укртрансінспекції у
Черкаській області (далі-відповідач), в
якому просить скасувати постанову №
013327 від 23.12.2013р. про накладення штрафу в
розмірі 170 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що до ПАТ «Черкаси ОПАС»
застосований
адміністративно-господарський штраф в
сумі 170 грн., за порушення ст. 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» та п. 149 ПКМУ
№ 1184 від 26.09.2007р. внаслідок відмови від
пільгового перевезення пасажира на АС
«Сміла-3». Позивач також зазначає, що
відповідно до ст. 37 даного закону
передбачено, що пільгові перевезення
пасажирів здійснюють перевізники, а
тому штрафні санкції були застосовані
неправомірно.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві та
додаткових пояснення по справі.

Представник відповідача щодо позовних
вимог заперечував повністю з підстав
викладених в письмових запереченнях, в
яких зазначено, що за результатами
перевірки був складений акт № 019922 від
18.12.2013р. у якому зафіксовані порушення
п. 130 постанови КМУ від 18.02.1997р. № 176 та
відповідно до якої, особи які
користуються пільгами з оплати проїзду
автобусами міжміського та/або
приміського сполучення, звертаються у
квиткову касу автостанції для
отримання квитка на пільговий проїзд.
Оскільки, правопорушення з боку ПАТ
«Черкаси ОПАС» за зверненням гр. ОСОБА_3
щодо відмови у пільговому перевезенні
було виявлено, тому у відповідності до
ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»
заступником начальника було
правомірно винесено постанову від
23.12.2013р. № 013327 про застосування
фінансових санкцій в сумі 170 грн. до
позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до такого висновку.

Згідно відомостей, які містяться в
матеріалах справи, вбачається, що
публічне акціонерне товариство
«Черкаське обласне підприємство
автобусних станцій», ідентифікаційний
номер 22804012, зареєстроване 14.08.1995р. як
суб'єкт господарювання.

Як встановлено судом, за результатами
проведеної позапланової перевірки
посадовими особами управління
Укртрансінспекції у Черкаській
області, «Сміла АС-3» ПАТ «Черкаси ОПАС»
дотримання суб'єктом господарювання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт, складено акт від 18.12.2013р. №
019922. Даним актом зафіксовано,
порушення - безпідставна відмова від
пільгового перевезення пасажира, а
саме: 30.11.2013р. о 13 год. 30 хв. на АС
«Сміла-3» ПАТ «Черкаси ОПАС» касир
квитковий контролер-перонник ОСОБА_4
відмовила у видачі квитка на пільговий
проїзд гр. ОСОБА_3 в автобусі на
маршруті «ст. Т.Шевченка-Черкаси».
Посвідчення на право пільгового
перевезення гр. ОСОБА_5 касиру ОСОБА_4
надав. Тому, порушено вимоги ст. 37 ЗУ
«Про автомобільний транспорт» та п. 130
ПКМУ № 176 від 18.02.1997р. Також в даному
акті перевірки мається пояснення
уповноваженої особи ПАТ «Черкаси
ОПАС», в якому зазначено, що
перевізники не здійснюють перевезення
за власний кошт вищевказану категорію
осіб.

Дана перевірка, була проведена на
підставі звернення гр. ОСОБА_3 від
03.07.2012р. (а.с. 26-28).

На підставі даного акту перевірки
відповідачем винесено постанову № 013327
від 23.12.2013р. про застосування до
позивача на підставі абзацу 2 частини 1
статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" фінансових
санкцій в сумі 170 грн., у зв'язку з
виявленням порушень.

При вирішенні спору, суд враховує, що
згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В розумінні положень статті 6 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі -
Закон № 2344-III) державний контроль
автомобільних перевізників на
території України здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі).

Позапланові перевірки проводяться
лише на підставі заяви (повідомлення в
письмовій формі) про порушення
автомобільним перевізником вимог
законодавства про автомобільний
транспорт уповноваженими особами
органів, яким надано право здійснення
державного контролю, з метою перевірки
наведених фактів та виконання припису
про порушення зазначеного
законодавства. У разі проведення
позапланових і рейдових перевірок
автомобільний перевізник, що буде
перевірятися, про час проведення
перевірки не інформується.

А виходячи з приписів ст. 28 Закону №
2344-III, встановлені вимоги до
автостанцій та зупинок таксі: на
автостанціях забезпечується
організація продажу квитків населенню;
диспетчерське управління і
регулювання руху автобусів і т.д.

Статтею 32 Закону № 2344-III передбачено, що
відносини автомобільного перевізника,
що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, із власниками
автостанцій визначаються договором.
Предметом договору автомобільного
перевізника, що здійснює перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, з власниками
автостанцій є надання послуг та
виконання робіт, пов'язаних з
відправленням і прибуттям пасажирів.
Власники автостанцій зобов'язані
укласти договір з автомобільним
перевізником, що здійснює перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, тільки за
наявності в нього договору із органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування про організацію
перевезення на автобусних маршрутах
загального користування чи дозволу
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування на
обслуговування маршрутів загального
користування, що пролягають через цю
автостанцію. Відправлення чи прибуття
автобусів приміських, міжміських та
міжнародних автобусних маршрутів
загального користування здійснюється
тільки з автостанцій, а в разі їх
відсутності - із зупинок, передбачених
розкладом руху.

Відповідно до ст. 36 Закону № 2344-III
автостанції надають пасажирам послуги,
пов'язані з їх проїздом автобусними
маршрутами загального користування, а
автомобільним перевізникам, які
здійснюють перевезення пасажирів на
договірних умовах, - послуги, пов'язані
з відправленням та прибуттям автобусів
згідно з розкладом руху. До
обов'язкових послуг, що повинні
надаватися автостанціями пасажирам,
належать: продаж квитків; користування
приміщеннями для чекання поїздки,
облаштованими місцями для сидіння;
можливість користування громадськими
вбиральнями; інформування щодо
розкладу руху автобусів та вартості
поїздки.

До обов'язкових послуг, що повинні
надаватися автостанціями
автомобільному перевізнику, належать:
продаж квитків; організація прибуття
та відправлення автобуса з
облаштованих платформ; інформування
водія щодо умов дорожнього руху на
маршруті.

За надання обов'язкових послуг
автостанцій з осіб, які придбавають
проїзні квитки, стягують
автостанційний збір, що входить до
вартості квитка. Послуги автостанцій,
крім послуг кімнати матері і дитини,
пасажирам надаються за плату. Власники
автостанцій несуть відповідальність
за якість та безпеку послуг, що
надаються автостанціями пасажирам та
автомобільним перевізникам, технічний
та санітарно-гігієнічний стан
будівель, споруд, обладнання та
території автостанції.

Згідно зі ст. 37 Закону № 2344-III пільгові
перевезення пасажирів, які відповідно
до законодавства користуються такими
правами, забезпечують автомобільні
перевізники, які здійснюють
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування.
Автомобільному перевізнику, який
здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, забороняється
відмовлятися від пільгового
перевезення, крім випадків,
передбачених законом. Безпідставна
відмова від пільгового перевезення
тягне за собою відповідальність згідно
із законом. Види та обсяги пільгових
перевезень установлюються
замовленням, у якому визначається
порядок компенсації автомобільним
перевізникам, які здійснюють
перевезення пасажирів на маршрутах
загального користування, збитків від
цих перевезень.

Як вбачається з матеріалів справи, між
власником автостанції - ПАТ «Черкаське
обласне підприємство автобусних
станцій» та Перевізником - ПП
«Еліт-транс» укладено договір № 781/05-12
від 14.05.2012р. про надання послуг,
пов'язаних з перевезенням пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування. Відповідно до якого,
перевізник доручає укладати від його
імені договір з пасажиром про
перевезення, шляхом продажі квитків
власником. Пунктом 1.3 договору
передбачено, що власник автостанції
являється агентом перевізника, який
надає перевізнику послуги з продажу
квитків пасажирам за винагороду. В
обов'язки власника входять: надавати
послуги, визначені предметом договору;
здійснювати продаж квитків на проїзд
та перевезення багажу; власник несе
відповідальність за наявність квитків
у пасажирів у салонах автобусів
перевізників. В п. 2.2.8 договору
зазначено, що перевізник
зобов'язується виключити випадки
посадки безквиткових пасажирів та їх
обілечування водіями в автобусах та
територіях автостанцій при працюючих
касах, та відправлення пасажирів
водіями за межі автостанцій з метою
подальшої їх посадки в автобус на
зупинках непередбачених розкладом
руху.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України від 16.01.2013р. № 435-IV(далі- ЦК
України) визначено поняття договору,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Також, виходячи з положень правил
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 1997 р. N 176
(далі - Правила), які визначають порядок
здійснення перевезень пасажирів та їх
багажу автобусами, таксі, легковими
автомобілями на замовлення, а також
обслуговування пасажирів на
автостанціях і є обов'язковими для
виконання організаторами регулярних
перевезень, замовниками транспортних
послуг (далі - замовники послуг),
автомобільними перевізниками,
автомобільними самозайнятими
перевізниками, персоналом
автомобільного транспорту,
автостанціями та пасажирами.

Частиною 1 Правил визначено, що
квиткова каса - спеціально обладнане
приміщення, в якому здійснюється
оформлення квитків та документів, що
підтверджують право на перевезення
багажу, а також їх повернення; квиток на
проїзд - документ установленої форми,
який підтверджує факт укладення
договору перевезення.

Відповідно до ст. 130 Правил особи, що
користуються пільгами з оплати проїзду
автобусами міжміського та/або
приміського сполучення, звертаються у
квиткову касу автостанції для внесення
відповідної позначки до касової
відомості та отримання квитка на
пільговий проїзд.

Також, пасажир автобуса зобов'язаний
мати при собі квиток на проїзд,
квитанцію на перевезення багажу, а за
наявності права на пільги щодо оплати
проїзду - посвідчення встановленого
зразка або безоплатний квиток (для
міжміських перевезень).

Отже, виходячи з викладеного, суд
зазначає, що відповідно чинного
законодавства та договору між ПАТ
«Черкаси ОПАС» та ПП «Еліт-транс»,
обов'язок продажу квитків (в свою чергу
і пільгових) покладено на ПАТ «Черкаси
ОПАС.

У зв'язку з відмовою працівником ПАТ
«Черкаси ОПАС» видати безоплатний
квиток, згідно статті 60 Закону № 2344-III
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за безпідставну відмову від пільгового
перевезення пасажира - штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

В судовому засіданні, представник
позивача також, зазначав, що у
відповідності до листа ПП «Еліт-транс»
директору ПАТ «Черкаси ОПАС»
перевізник визначив пільгові
категорії громадян, що підлягають
безкоштовному перевезенню на
приміському маршруті № 302 «Черкаси - ст.
Шевченка». В списку якого, відсутні
інваліди II групи (яким являється
ОСОБА_3, відповідно до пенсійного
посвідчення (а.с. 25), тому підстави для
видачі квитка для пільгового проїзду у
автостанції були відсутні.

Суд не погоджується з даним посиланням
представника позивача, оскільки
відповідно до п. 2.2.6 договору № 781/05-12
перевізник у відповідності до ст.37 ЗУ
«Про автомобільний транспорт»
погоджує з замовником види та обсяги
пільгових перевезень, письмово
доводить до відома власник завірений
підписом та печаткою замовника і своєю
мокрою печаткою перелік пільгових
категорій пасажирів, що встановлені
йому державним замовленням, і несе
повну відповідальність за надання чи
ненадання пільг.

Отже, лист одноособово підписаний
перевізником без підпису і печатки
замовника, не являється тим
документом, який визначає пільгові
категорії громадян для безкоштовного
проїзду по маршрутах, оскільки не
містить відомостей про погодження його
з замовником.

Також суд зазначає, що лист не
являється нормативно-правовим актом,
або хоча б підзаконним
нормативно-правовим актом, який міг би
встановлювати права та обов'язки, які
обов'язкові до виконання. Відповідно до
договору, та виходячи з поняття
договору, підтвердженням категорій які
підлягають пільговому перевезенню
може слугувати лист з завіренням його з
замовником, тому даний лист не може
носити інформаційний характер,
встановлення пільгових категорій
пасажирів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"
від 08.07.2011р. № 3674-VI визначено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства та матеріалів справи,
суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи є
необґрунтованими, а вимоги такими, що
не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Черкаське обласне
підприємство автобусних станцій» (18006,
Черкаська область, м. Черкаси, бул.
Шевченка, 389, ідентифікаційний код 22804012)
на користь Державного бюджету України
судовий збір в сумі 1644 (одну тисячу
шістсот сорок чотири) грн. 92 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено
24.02.2014р.