Справа № 801/1127/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/800/41551/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Кримської митниці
Державної митної служби України

на постанову окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 квітня 2013 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року

у справі №801/1127/13-а

за позовом Льювестейна Трістана

до Кримської митниці
Державної митної служби України

про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2013 року Льювестейн Трістан
звернувся до суду з позовом до
Кримської митниці Державної митної
служби України (далі по тексту Кримська
митниця), яким просив визнати
неправомірними дії відповідача з
відмови у митному оформленні
автомобілю MERCEDES VIANO шасі №WDF4257 та
причепу IFOR WILLIAMS шасі SCK6275 з
наданням пільг та звільненням від
оподаткування митними платежами,
зобов'язати Кримську митницю провести
митне оформлення автомобілю вказаних
вище автомобілю та причепу зі
звільненням від оподаткування в
порядку, передбаченому Митним кодексом
України (звільнення від оподаткування
митними платежами товарів, які
призначені для забезпечення звичайних
повсякденних потреб громадянина та
початкового облаштування, що ввозяться
(пересилаються) громадянами у зв'язку з
переселенням на постійне місце
проживання в Україну) та видати
Посвідчення про реєстрацію
транспортних засобів для проведення
реєстрації транспортного засобу MERCEDES
VIANO шасі №WDF4257 та причепу IFOR WILLIAMS
шасі SCK6275 в органах ДАІ.

Постановою окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 квітня 2013 року у
справі №801/1127/13-а, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року у зазначеній справі,
позовні вимоги задоволено частково,
зобов'язано Кримську митницю здійснити
митне оформлення зі звільненням від
оподаткування митними платежами
транспортного засобу, який належить
Льювестейн Трістан - автомобілю марки
MERCEDES VIANO номер кузова №WDF4257 та
причепу IFOR WILLIAMS ідентифікаційний номер
SCK6275. В іншій частині позову
відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
часткової доведеності позивачем своїх
вимог, оскільки в процесі розгляду
справи встановлені обставини
наявності підстав для звільнення від
оподаткування митними платежами
автомобіля та причепу, які належать
позивачу.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Кримська митниця
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати вказані вище
судові рішення, ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Враховуючи неприбуття в судове
засідання сторін, належних чином
повідомлених про дату, час і місце
касаційного розгляду, справу
розглянуто в порядку письмового
провадження, що передбачено пунктом 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в зв'язку з
переселенням на постійне місце
проживання в України позивачем, при
переміщенні через митний кордон,
задекларовано автомобіль марки MERCEDES
VIANO шасі №WDF4257 та причіп IFOR WILLIAMS
шасі SCK6275.

Льювестейн Трістан звернувся до
Кримської митниці із заявою про
здійснення митного оформлення
автомобіля та причепу зі звільненням
від оподаткування митними платежами в
порядку, передбаченому для громадян у
зв'язку з переселенням на постійне
місце проживання в Україну 05.12.2012 року.

Листом від 13.12.2012 року №12-20/9396
відповідач повідомив, що відсутні
підстави для звільнення позивача від
оподаткування в порядку, передбаченому
пунктом 3 частини 10 статті 374 Митного
кодексу України, оскільки відповідно
до бланку з відомостями про еміграцію
від 30.05.2012 року № S2089496 В Льювестейн
Трістан вибув 01.06.2012 року з
м.Бадгуведорп до м.Мосбах, Федеративна
Республика Німеччина. Автомобіль MERCEDES
VIANO був зареєстрований реєстраційними
органами Германії на його ім'я з 05.06.2012р.
по 06.06.2012р., у зв'язку з чим документи не
підтверджують факту проживання
позивача на території Германії не менш
трьох років, знаходження за позивачем
на постійному обліку у відповідних
реєстраційних органів Германії
автомобіля MERCEDES VIANO не менш одного року.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно пункту 3 частини 10 статті 374
Митного кодексу України, при ввезенні
(пересиланні) на митну територію
України громадянами звільняються від
оподаткування митними платежами
товари, призначені для забезпечення
звичайних повсякденних потреб
громадянина та початкового
облаштування, що ввозяться
(пересилаються) громадянами у зв'язку з
переселенням на постійне місце
проживання в Україну протягом шести
місяців з дня видачі документа, що
підтверджує право громадянина на
постійне проживання в Україні, за умови
документального підтвердження того, що
до дня видачі цього документа
громадянин проживав на території
країни, з якої він прибув, не менше
трьох років:

а) товари, призначені для забезпечення
звичайних повсякденних потреб
громадянина та початкового
облаштування (крім товарів, що
класифікуються за товарною позицією 8802
або одним із кодів 8903 91 99 00, 8903 92 99 00, 8903 99
99 00 згідно з УКТ ЗЕД);

б) транспортні засоби особистого
користування, що класифікуються в
одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704
(загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно
з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на
кожного громадянина, який досяг
18-річного віку), за умови
документального підтвердження того, що
до дня видачі документа, що підтверджує
право на постійне проживання в Україні,
громадянин був власником (або
співвласником) такого транспортного
засобу не менше одного року, а
транспортний засіб перебував за ним на
постійному обліку (реєстрації) у
відповідних реєстраційних органах
країни постійного місця попереднього
проживання громадянина не менше одного
року, якщо даний транспортний засіб
підлягає реєстрації в цій країні;

в) товари, що класифікуються в товарній
позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості
однієї одиниці на кожного
повнолітнього громадянина) за умови
одночасного ввезення з транспортними
засобами особистого користування, що
класифікуються в одній із товарних
позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5
тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД.

Аналізуючи вказані вище положення норм
закону сади дійшли правомірних
висновків, що в якості підстав для
звільнення від оподаткування митними
платежами встановлена вимога
проживання декларантом не менш трьох
років та реєстрації за особою
транспортного засобу не менше одного
року у відповідних реєстраційних
органах саме у країни постійного місця
попереднього проживання громадянина.

Відповідно до пункту 45 частини 1 статті
4 Митного кодексу України, постійне
місце проживання - місце проживання на
території будь-якої держави не менше
одного року громадянина, який не має
постійного місця проживання на
території інших держав і має намір
проживати на території цієї держави
протягом будь-якого строку, не
обмежуючи таке проживання певною
метою, і за умови, що таке проживання не
є наслідком виконання цим громадянином
службових обов'язків або зобов'язань за
договором (контрактом).

В процесі розгляду справи з'ясовано, що
постійним місце проживання позивача
були Нідерланди, що підтверджується
дослідженим доказами, а саме дозволом
на імміграцію в Україну від 31.07.2012 року,
довідкою Судакського міського сектору
ГУ ДМС України в АРК від 26.03.2013 року
№01.18-942, паспортом NMP7DDJD5, виданим
Бургомістром Гарлеммермер Нідерланди,
дата видачі 04.05.2012 року терміном дії до
04.05.2017 року, посвідкою на постійне
проживання для іноземних громадян
серії КР №353 від 10.10.2012року тощо.

Судами встановлено, що реєстрація
позивача та його транспортних засобів
здійснювалась в Німеччині з метою
транзиту до України. Зокрема, згідно
свідоцтва про допуск транспортного
засобу до експлуатації від 06.06.2012 року у
Федеративної Республіці Німеччина,
автомобіль зареєстрований за
Льювестейн Трістан, власник автомобіля
не змінювався.

Позивачем надані докази, які
підтверджують факт проживання на
території Нідерландів не менше трьох
років до дня видачі Посвідки на
постійне проживання для іноземних
громадян від 10.10.2012 року.

Отже, до дня видачі документа, що
підтверджує право на постійне
проживання в Україні, позивач був
власником транспортного засобу та
причепу не менше одного року,
транспортний засіб та причеп перебував
за ним на постійному обліку
(реєстрації) у відповідних
реєстраційних органах країни
постійного місця попереднього
проживання громадянина не менше одного
року.

До тверджень касатора, що суди не мали
законного права надавати перевагу тим
доказам, які були надані позивачем під
час судового розгляд справи, колегія
суддів відноситься критично, оскільки
такі посилання належним чином не
обґрунтовані та не свідчать про
порушення судами вимог законодавства.

Вищий адміністративний суд України
вважає, що судами правозастосування
відбулось із дотримання норм діючого
законодавства та з повним, достовірним,
неупередженим та об'єктивним
з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кримської митниці
Державної митної служби України -
залишити без задоволення.

Постанову окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 10
квітня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі №801/1127/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: