Справа № 2-а/477/6.2.1/5/13
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а/477/6.2.1/5/13

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Семенова Л.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 25 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Лиманівського сільського голови
Жовтневого району Миколаївської
області Панашій Наталі Федорівни та
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Лиманівського
сільського голови Жовтневого району
Миколаївської області Панашій Наталі
Федорівни та Лиманівської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області про визнання неправомірними
дій Лиманівської сільської ради щодо
відмови у задоволенні її заяви про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки її малолітньому сину
ОСОБА_3 розміром 0,25 га для будівництва
особистого житлового будинку та
просила про скасування рішення від 11
січня 2012 року за № 31.

В обґрунтування вимог позивач
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Маючи намір будівництва
житлового будинку для сина та ведення
особистого селянського господарства,
та дізнавшись про розширення меж сіл
Лимани та Лупарево Лиманівської
сільської ради, 6 грудня 2011 року вона
звернулася до відповідачів з заявою
про виділення та передачу у власність
її малолітньому сину ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,25 га за призначенням
«будівництво та обслуговування
житлового будинку» та площею 2,0 га за
призначенням «ведення особистого
селянського господарства». Згідно
відповіді за № 53 від 16 січня 2012 року
ОСОБА_1 дізналася, що в задоволенні її
заяви було відмовлено. Крім того у цій
відповіді зазначалося, що її заява
розглядалася на черговій XI сесії
Лиманівської сільської ради за № 21 від
11.01.2012 року. Вважає, що вказане рішення є
неправомірним та має бути скасованим,
посилаючись на те, що здатність мати
цивільні права та обов'язки мають усі
фізичні особи з народження. Також в
позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що
сільський голова перевищила свої
повноваження та не передала на розгляд
сесії питання про можливість передачі
земельних ділянок у розмірах та за
призначенням, що вказано вище. Також
вказує на неправдивість даних у
відповіді за підписом Лиманівського
сільського голови від січня 2012 року про
прийняте сесією рішення щодо відмови у
передачі її синові земельних ділянок,
оскільки таке питання сесією не
розглядалося.

Постановою Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 25 квітня 2013
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
Лиманівського сільського голови
Жовтневого району Миколаївської
області щодо зазначення у відповіді
від 16 січня 2012 року, адресованій ОСОБА_1,
про прийняте сесією Лиманівської
сільської ради від 12.01.2012 року рішення
про необхідність звернення з
відповідною заявою до Жовтневої
райдержадміністрації громадянам, які
бажають отримати у власність земельні
ділянки площею 0,2 га для ведення
особистого селянського господарства.
Зобов'язано Лиманівську сільську раду
Жовтневого району Миколаївської
області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06
грудня 2011 року про передачу у власність
її сина ОСОБА_3, 1999 року народження,
земельної ділянки площею 0,25 га для
будівництва особистого житлового
будинку. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними
дій Лиманівської сільської ради щодо
відмови у задоволенні її заяви про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки її малолітньому сину
ОСОБА_3 розміром 0,25 га для будівництва
особистого житлового будинку та
скасування цього рішення від 11 січня 2012
року за №31, визнання неправомірними
дій сільського голови щодо невинесення
на розгляд сесії Лиманівської
сільської ради питання про передачу у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2 на для ведення особистого
селянського господарства - відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
позов задовольнити повністю.

Справа розглянута апеляційним судом в
порядку письмового провадження в
зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 06
грудня 2011 року позивачка зверталася до
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області із заявою в інтересах її
неповнолітнього сина ОСОБА_3 про
передачу у його власність земельних
ділянок розміром 0,25 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
2,0 га для ведення особистого
селянського господарства (а.с. 19).

З протоколу засідання земельної
комісії Лиманівської сільської ради
від 11 січня 2012 року вбачається, що
комісією було вирішено запропонувати
громадянам звернутися із заявою про
передачу у їх власність земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства до
райдержадміністрації (а.с. 71-75).

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд.

Відповідно до протоколу XI чергової
сесії шостого скликання Лиманівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області № 11 від 11.01.2012
року, питання щодо передачі у власність
громадян земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства
не розглядалося. Згідно розділу XXXI було
прийняте рішення про відмову у наданні
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам у власність. З цього
приводу прийняте рішення за № 31 (а.с.
60-70).

Зі змісту цього рішення (№ 31 від 11.01.2012
року) вбачається, що сесією відмовлено
у наданні дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
малолітньому ОСОБА_4 площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд. Будь-які відомості
про прийняття рішення стосовно
розгляду заяви ОСОБА_1 щодо виділення
такої ж земельної ділянки її синові
ОСОБА_5, дане рішення не містить (а.с.
15-16).

За таких обставинах колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що заява ОСОБА_1 відносно
передачі у власність її синові ОСОБА_5
земельної ділянки площею 0,25 для
будівництва житлового будинку сесією
Лиманівської сільської ради не
розглядалася та відповідне рішення не
приймалося, а отже позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання неправомірним
рішення сесії Лиманівської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 11.01.2012 року № 31 в частині
відмови в передачі у власність її
синові ОСОБА_5 вище вказаної земельної
ділянки та скасування цього рішення не
підлягають задоволенню.

Проте з огляду на вимоги статей 116, 118, 122,
123 Земельного кодексу України, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
щодо зобов'язання Лиманівської
сільської ради Жовтневого району
розглянути цю заяву ОСОБА_1, подану в
інтересах її сина ОСОБА_5, щодо передачі
у його власність земельної ділянки для
будівництва особистого житлового
будинку.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання
протиправними дій Лиманівського
сільського голови з приводу зазначення
неправдивої інформації про прийняте
сесією рішення щодо необхідності
звернень громадян, які бажають
отримати земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
із відповідними заявами до районної
державної адміністрації, то зі змісту
протоколу вищевказаної сесії, а також
наданого рішення за № 31 від 11.01.2012 року,
про прийняття саме сесією Лиманівської
сільської ради такого рішення не
вбачається.

Крім того колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідачем будь-яких
доказів щодо прийняття цього рішення
сесією Лиманівської сільської ради не
надано. Такого рішення дійшла комісія
по земельним питанням Лиманівської
сільської ради, що вбачається з
протоколу цієї комісії від січня 2012
року.

Статтею 12 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що сільський, селищний, міський голова
є головною посадовою особою
територіальної громади відповідно
села (добровільного об'єднання в одну
територіальну громаду жителів кількох
сіл), селища, міста.

Відповідно до п.18 ч.4 ст.42 цього ж Закону,
сільський голова забезпечує на
відповідній території додержання
законодавства щодо розгляду звернень
громадян та їх об'єднань.

Проте з відповіді Лиманівської
сільської ради за підписом сільського
голови Панашій Н.Ф. від 16.01.2012 року за №
53, слідує про надання відомостей про
прийняття такого рішення саме сесією
Лиманівської сільської ради (а.с. 17).
Таким чином суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що в цій
частині позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про визнання неправомірними дій
Лиманівського сільського голови з
приводу не передання на розгляд сесії
питання про передачу у власність її
сина ОСОБА_5 земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства, а лише роз'яснення про
звернення із такою заявою до Жовтневої
районної державної адміністрації, то
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що згідно зі ст.ст. 14,19
Конституції України, право власності
на землю реалізується та набувається
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону. Органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Відповідно до ст. 22 ЗК України, землі
особистого селянського господарства є
землями сільськогосподарського
призначення, а земельні ділянки в межах
населених пунктів, згідно ст.ст. 38, 39 ЗК
України, належать до земель житлової та
громадської забудови, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Відповідно до ст. 21 ЗК України,
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою, в тому числі, для визнання
недійсними рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам.

Статтями 116, 118, 122, 123 Земельного кодексу
України передбачено право сільських,
селищних, міських рад на передачу
земельних ділянок у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад.

За положеннями ч. З ст.122 ЗК України,
передача земельних ділянок державної
власності та земельних ділянок,
розташованих за межами населених
пунктів відноситься до повноважень
районних державних адміністрацій.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з тим, що відповідно до ст.
19 Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування
діють лише в межах наданих їм законом
повноважень. Таким чином висновок суду
про те, що Лиманівська сільська рада не
наділена повноваженнями для розгляду
питання про передачу у власність
особам земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства,
розташованих за межами населених
пунктів, є вірним. Відтак, земельна
комісія Лиманівської сільської ради на
своєму засіданні в січні 2012 року, та
Лиманівський сільський голова у своїй
відповіді правомірно зазначили про
неналежність цього питання до
компетенції сесії ради та
запропонували позивачці звернутися до
органу, правомочного приймати рішення
за такими заявами.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позову
ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 25 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов