Справа № 816/334/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 р.Справа № 816/334/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Зеленківської сільської ради
Чутівського району Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
06.02.2014р. по справі № 816/334/14

за позовом Зеленківської сільської
ради Чутівського району Полтавської
області

до Прокуратури Чутівського району
Полтавської області

про скасування виклику,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Зеленківська сільська рада
Чутівського району Полтавської
області, звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Прокуратури Чутівського району
Полтавської області, в якому просив
визнати нечинним та скасувати виклик
прокурора Чутівського району №47
вих.№14 від 15.01.2014 року.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р. по
справі № 816/334/14 позов залишено без
задоволення.

Позивач не погодився з судовим
рішенням, та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р. та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснювалось у
зв'язку з неявкою осіб, які беруть
участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, на
виконання завдання прокуратури
Полтавської області від 21.11.2013 року №
05/3-848 вих 13-421 окв щодо проведення
перевірок дотримання земельного
законодавства, прокурором Чутівського
району прийнято постанову від 25.11.2013
року про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів в діяльності,
зокрема, Зеленківської сільської ради
Чутівського району (а.с.25-27).

Прокурором Чутівського району 02 грудня
2013 року направлено головам районних,
сільських, селищних рад вимогу за №
92-1744 вих-13 про надання інформації (а.с.
28), яку отримано позивачем 03.12.2013 року.

За змістом вимоги № 92-1744 вих-13 про
надання інформації голова
Зеленківської сільської ради
Чутівського району повинен був в строк
до 06.12.2013 року надати інформацію щодо
кількості прийнятих актів про
розпорядження земельними ділянками за
кожною категорією окремо; стану
використання коштів, що надходять у
порядку відшкодування витрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва;
виділення та витрачання коштів на
розроблення проектів землеустрою щодо
встановлення меж прибережних захисних
смуг водних об'єктів та
природно-заповідного фонду; переліку
водних об'єктів та земель водного
фонду, наданих у власність, оренду чи
користування; існуючи регіональні
програми у сфері земельних відносин та
стан їх використання; заборгованості
зі сплати господарюючими суб'єктами
орендної плати за землю, наявність
підстав для припинення прав боржника
на землю; стану та результатів
здійснення самоврядного контролю у
сфері земельних відносин (а.с.28).

Головою Зеленківської сільської ради
на вказану вимогу направлено відповідь
від 05.12.2013 року №04-11/688, в якій останній
зазначив що вимога не відповідає
законодавсту України. (а.с.30-31).

Позивач оскаржив до Полтавського
окружного адміністративного суду
вимогу № 92-1744 вих-13 від 02.12.2013 року про
надання інформації.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 року
у задоволенні адміністративного
позову Зеленківської сільської ради
Чутівського району Полтавської
області до Прокуратури Чутівського
району Полтавської області про
визнання незаконною та скасування
вимоги відмовлено.

19 грудня 2013 року Прокуратурою
Чутівського району направлено виклик
№92-1830 вих.13 про явку ОСОБА_1 на 15:00 27.12.2013
року. (а.с.23).

Станом на 08.01.2014 року ОСОБА_1 до
прокуратури не прибув, про причини
неприбуття не повідомив.

У зв'язку з наведеним прокурором
винесена постанова про примусове
доставлення ОСОБА_1 до прокуратури
Чутівського райну. (а.с.33).

На виконання вимог постанови від 08.01.2014
року про примусове доставлення ОСОБА_1
до прокуратури Чутівського райну,
працівниками Чутівського РВ УМВС 09.01.2014
року було доставлено ОСОБА_1 до
прокуратури Чутівського району.

Під час складання протоколу про
вчинення адміністративного
правопорушення 09.01.2014 року ОСОБА_1
зазначив, що йому потрібен захисник для
участі при складанні протоколу та
зобов'язався 23.01.2014 року прибути до
прокуратури разом з захисником. (а.с.34-36)

У зв'язку з тим, що прокурором
Чутівського району встановлено, що
23.01.2014 року в Полтавському окружному
адміністративному суді відбудеться
слухання адміністративної справи
№816/7156/13-а, було направлено виклик №47
вих.№14 від 15.01.2014 року про необхідність
здійснення явки до прокуратури разом з
захисником для складання
адміністративного протоколу та дачі
пояснень 22.01.2014 року о 16:00. (а.с.37).

Позивачем оскаржено вказаний виклик в
судовому порядку з посиланням на те, що
він складений всупереч нормам чинного
законодавства, у спосіб, що не
передбачений Законом україни «Про
прокуратуру».

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що відповідач діяв у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством, а вказаним
виккликом не порушено правав позивача.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як встановлено частиною 1 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач просить суд визнати нечинним
та скасувати виклик прокурора,
оформлений листом №47 вих.№14 від 15.01.2014
року, складений в порядку ст.ст.8, 20
Закону України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Колегія суддів зазначає, що Кодекс
адміністративного судочинства України
не містить визначення термінів
нормативно-правовий акт та правовий
акт індивідуальної дії.

За усталеними в теорії права
підходами до класифікації актів
нормативно-правовий акт - виданий
суб'єктом владних повноважень
документ, який встановлює, змінює чи
припиняє дію обов'язкових правил
поведінки, обмежених в часі, просторі
та за колом осіб, та призначений для
неодноразового застосування. Правовий
акт індивідуальної дії - виданий
суб'єктом владних повноважень
документ, прийнятий з метою реалізації
положень нормативно-правового акта
(актів) щодо конкретної життєвої
ситуації, не містить
загальнообов'язкових правил поведінки
та стосується прав і обов'язків чітко
визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому
він адресований.

Обов'язковою ознакою як
нормативно-правового акта загальної
дії так і правового акта
індивідуальної дії є юридичний
характер, тобто обов'язковість його
приписів для відповідного суб'єкта
(суб'єктів), дотримання яких
забезпечується правовими механізмами.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про
прокуратуру" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
передбачено, що при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право, зокрема, витребовувати від
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, військових
частин, державних підприємств, установ
та організацій рішення, розпорядження,
інструкції, накази та інші акти і
документи, одержувати інформацію про
стан законності і заходи щодо її
забезпечення, мати доступ до
відповідних інформаційних баз даних
державних органів; мати доступ до
документів і матеріалів, необхідних
для проведення перевірки, у тому числі
за письмовою вимогою, і таких, що
містять комерційну таємницю або
інформацію з обмеженим доступом.
Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
у тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій,
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою. Отримання від банків
інформації, яка містить банківську
таємницю, здійснюється у порядку та
обсязі, встановлених Законом України
"Про банки і банківську діяльність";
отримувати від посадових та службових
осіб і громадян усні або письмові
пояснення, в тому числі шляхом виклику
відповідної особи до органу
прокуратури.

При виявленні порушень закону прокурор
у межах своєї компетенції має право: 1)
вносити подання; 2) у встановленому
законом порядку ініціювати
притягнення особи до дисциплінарної,
адміністративної відповідальності,
складати протокол про адміністративне
правопорушення та починати досудове
розслідування; 3) звертатися до суду в
передбачених законом випадках (ч.3 ст.20
Закону України "Про прокуратуру").

Отже, за змістом наведеної норми,
виклик до прокуратури для надання
пояснень є лише певним засобом
реалізації повноважень прокуратури,
наданих законом, а не юридичною формою
рішення органу прокуратури.

При цьому, підставою для виникнення у
позивача певних обов'язків є рішення
або дії прокурора, прийняті або вчинені
за наслідками реалізації повноважень,
передбачених частиною 3 статті 20 Закону
України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що виклик прокурора не є актом
індивідуальної дії у розумінні статті
17 КАС України, а тому не може бути
предметом адміністративного спору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про визнання нечинним та скасування
виклику не можуть бути предметом
розгляду в адміністративній справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС
передбачено, що суд закриває
провадження у справі, якщо її не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, внаслідок
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р. по
справі № 816/334/14- підлягає скасуванню, а
провадження у справі - закриттю.

Відповідно до частини другої статті 157
КАС України якщо провадження у справі
закривається з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої цієї статті,
суд повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

Виходячи з того, що предметом
оскарження є виклик прокурора, який не
є актом індивідуальної дії у розумінні
статті 17 КАС України, а тому не може
бути предметом адміністративного
спору, суд позбавлений можливості
виконати приписи ч.2 ст.157 КАС України та
визначити юрисдикцію даного спору в
судах України.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4
ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Зеленківської
сільської ради Чутівського району
Полтавської області задовольнити
частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р. по
справі № 816/334/14 скасувати.

Провадження у справі за позовом
Зеленківської сільської ради
Чутівського району Полтавської
області до Прокуратури Чутівського
району Полтавської області про
скасування виклику - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.