Справа № 820/1093/14
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 березня 2014 р.
№ 820/1093/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

представника позивача - Полтавець В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КРОНЕКС-Україна" про
накладення арешту на кошти та інші
цінності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд накласти арешт на кошти та
інші цінності Товариства з обмеженою
відповідальністю "КРОНЕКС-Україна"
(далі - ТОВ "КРОНЕКС-Україна"), що
знаходяться в ПУАТ "ФІДОБАНК", ПАТ
"ПУМБ", АТ "Регіон-Банк", філія АТ
"УКРЕКСІМБАНК", м. Харків, ПАТ "Мегабанк",
м. Харків.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ТОВ "КРОНЕКС-Україна" має
податковий борг перед бюджетом в сумі
543301,72 грн. зі сплати авансового внеску з
податку на прибуток - 6941,00 грн., податку
на додану вартість - 524124,76 грн., орендної
плати за землю з юридичних осіб - 12235,96
грн. Позивач зазначив, що для погашення
податкового боргу податковим органом
здійснено наступні заходи: надіслана
засобами поштового зв'язку податкова
вимога №3-15 від 13.01.2014 року, прийнято
рішення про опис майна від 13.01.2014 року
за № 4, складено акт опису майна від
21.10.2013 року, відповідно до якого майно у
підприємства відсутнє. В зв'язку з тим,
що у відповідача відсутнє майно, яке
може бути використаним, як джерело
погашення податкового боргу та
обтяжене податковою заставою, з метою
недопущення ухилення платника від
сплати податків, позивач вважає, що є
підстави для накладення арешту на
кошти та інші цінності боржника.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги і
доводи заявленого позову, просив суд
прийняти рішення про задоволення
позову.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчать
матеріали справи, заперечень або
клопотання про відкладення розгляду
справи до суду не надав.

Таким чином, суд вважає за можливе
здійснювати розгляд справи без участі
представника відповідача за наявними в
даній справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ТОВ
"КРОНЕКС-Україна" зареєстровано
Зміївською районною держаною
адміністрацією Харківської області
09.10.1998 року за реєстраційним номером
№0000231, що підтверджується
спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с. 34-36), та
перебуває на обліку в Державній
податковій інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Відповідач має відкриті розрахункові
рахунки в банківських установах, про що
свідчить інформаційна довідка про
наявність розрахункових рахунків (а.с.
9).

Згідно облікових карток платника (а.с.
12-19), ТОВ "КРОНЕКС-Україна" має
податковий борг перед бюджетом в сумі
543301,72 грн. зі сплати авансового внеску з
податку на прибуток - 6941,00 грн., податку
на додану вартість - 524124,76 грн., орендної
плати за землю з юридичних осіб - 12235,96
грн.

Суд зазначає, що відповідно до пункту
94.1 статті 94 Податкового кодексу
України адміністративний арешт майна
платника податків (далі арешт майна) є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

Арешт коштів на рахунку платника
податків є різновидом
адміністративного арешту, який
застосовуються виключно на підставі
рішення суду (на відміну від
адміністративного арешту іншого майна,
який здійснюється за рішенням
керівника податкового органу).

Так, згідно із пунктом 94.2 статті 94
Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі;
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
дозволи (ліцензії) на здійснення
господарської діяльності, торгові
патенти, а також у разі відсутності
реєстраторів розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством; відсутня
реєстрація особи як платника податків
в органі державної податкової служби,
якщо така реєстрація є обов'язковою
відповідно до цього Кодексу, або коли
платник податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам; платник
податків відмовляється від проведення
перевірки стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі;
платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючи органи мають право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться в банку, платника податків,
який має податковий борг, у разі якщо у
такого платника податків відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

З положень наведеної норми Кодексу
слідує, що законодавець чітко
встановив підстави для застосування
арешту коштів на банківському рахунку
та інших цінностей в банку, а саме:

1) відсутність майна у платника
податків, котрий має податковий борг,

2) наявність у платника податків, котрий
має податковий борг, майна, балансова
вартість якого менше суми податкового
боргу,

3) відсутність у платника податків,
котрий має податковий борг, майна, яке
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Разом з тим, арешту коштів та інших
цінностей такого платника податків, що
знаходяться в банку, передує ряд
заходів, визначених Главою 9
Податкового кодексу України, які слід
вжити податковому органу з метою
забезпечення виконання платником
податків свої зобов'язань, в тому числі
встановлення майна та інших цінностей
такого платника податків, що можуть
стати джерелами погашення податкових
зобов'язань платника податків,
передача такого майна у податкову
заставу та накладення
адміністративного арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Звертаючись до суду, суб'єкт владних
повноважень не надав достатніх доказів
відсутності у відповідача майна,
доказів наявності у відповідача майна,
балансова вартість якого менше суми
податкового боргу, доказів відсутності
у відповідача майна, яке може бути
джерелом погашення податкового боргу,
що є обов'язковими умовами для
накладення арешту на кошти та цінності
на банківських рахунках відповідача за
приписами п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України.

Посилання позивача на відповідь ТОВ
"КРОНЕКС-Україна" від 21.01.2014 року №1524
(а.с. 20) про те, що балансова вартість
основних засобів та інших оборотних
активів підприємства дорівнює 0,00 грн.,
суд вважає необґрунтованими, оскільки
відповідно до інформації ВДАІ
Зміївського РВ ГУМВС України в
Харківській області від 15.01.2014 року, за
ТОВ "КРОНЕКС-Україна" зареєстровано
транспортні засоби: ГАЗ 2410, н.з. 7525 ХІА;
ЗИЛ-ММЗ 4502, н.з. 0645 ХАА; ЗИЛ 130, н.з. 0647 ХАА;
ТАРЗ 1Р, н.з. 9480 ХІ; ЗИЛ 431412, н.з. 0646 ХАА;
причіп, н.з. 9479 ХІ; ГАЗ 53А, н.з. 13992 ХА; ЗИЛ
431410, н.з. 23703 ХА; CHEVROLET LACETTI, н.з. АХ4949АЕ.

Крім того, відповідно до інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно №17964953 від 19.02.2014
року, за ТОВ "КРОНЕКС-Україна" 01.11.2013
року зареєстровано право власності на
єдиний майновий комплекс за адресою:
Харківська обл., Зміївський р-н, м.
Зміїв, вул. Фабрична, буд. 11.

Щодо наданого представником позивача в
судовому засіданні запиту на
встановлення місцезнаходження
платника податків та акту про
відсутність підприємства за юридичною
адресою, суд зазначає, що вказані
документи складені 20.03.2014 року, вже
після звернення позивача до суду з
даним позовом.

На момент звернення до суду, доказів
відсутності ТОВ "КРОНЕКС-Україна" за
юридичною адресою позивачем до суду не
надано.

Таким чином, у спірних правовідносинах
суб'єкт владних повноважень не
забезпечив належної реалізації
владної управлінської функції, адже не
надав до суду доказів вжиття
передбачених законом дій з проведення
перевірки складу та структури активів
платника податків.

Крім того, відповідно до пункту 95.2
Податкового кодексу України, право на
стягнення коштів та продаж майна
платника податків виникає у
податкового органу через 60 календарних
днів з дня надіслання податкової
вимоги, тому саме з цього моменту
податковий орган уповноважений
оцінювати майновий стан платника
податків з огляду на наявність у нього
достатніх джерел для погашення
податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України,
податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
платнику податків, якщо його передано
посадовій особі такого платника
податків під розписку або надіслано
листом з повідомленням про вручення.

Зертаючись до суду, позивач зазначив,
що направляв відповідачу податкову
вимогу №3-15 від 13.01.2014 року, в якій
повідомлено відповідача про
необхідність сплатити суму
податкового боргу у розмірі 543301,72 грн.

Як вбачається з документів, наявних в
матеріалах справи, та пояснень, наданих
представником позивача в судовому
засіданні, податкова вимога №3-15 від
13.01.2014 року засобами поштового зв'язку
не надсилалась. Позивачем на вимогу
суду не надано доказів надіслання
(вручення) податкової вимоги
відповідно до приписів норм чинного
законодавства.

Таким чином, визначити момент
виникнення у позивача права на
стягнення з відповідача податкового
боргу є неможливим, що, у свою чергу,
унеможливлює визначення моменту, з
якого податковий орган уповноважений
оцінювати майновий стан платника
податків з метою визначення
достатності у останнього майна для
погашення податкового боргу.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З урахуванням вищевикладеного, суд
зазначає, що заявлена суб'єктом владних
повноважень вимога порушує права та
охоронювані законом інтереси платника
податків, оскільки податковим органом
висунуто вимогу про накладення арешту
на кошти та інші цінності платника
податків за відсутності доказів
виникнення права податкового органу на
стягнення податкового боргу та доказів
відсутності у відповідача майна,
доказів наявності у відповідача майна,
балансова вартість якого менше суми
податкового боргу, доказів відсутності
у відповідача майна, яке може бути
джерелом погашення податкового боргу.

З огляду на вказане, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними та необгрунтованими, а
отже не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КРОНЕКС-Україна" про
накладення арешту на кошти та інші
цінності - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
02.04.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.