Справа № 823/4087/13-а
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
справа № 823/4087/13-а

м. Черкаси

14 год. 55 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі - Чемерин О.В.,

за участю:

представника позивача - Тригубчука О.В.
(за довіреністю),

представника відповідача - Коновала
В.І. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» до
інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправним та скасування наказу про
проведення перевірки та постанови про
накладення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
ТОВ "САВ-Дістрибьюшн", в якому просить
визнати протиправними дії інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Черкаській області щодо проведення
позапланової перевірки характеристик
продукції в магазині позивача по вул.
Паризької Комуни, 31, м. Умань,
Черкаської області на підставі наказу
№ 78 від 06.11.2013р. та листа
Держспоживінспекції України № 5090-2-7/6
від 05.11.2013р., визнати протиправним та
скасувати наказ відповідача № 78 від
06.11.2013р. про проведення позапланової
перевірки характеристик продукції та
постанову № 57 від 26.11.2013р. про
накладення штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на ті обставини, що 07.11.2013р.
посадовими особами інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області на підставі направлення на
проведення перевірки № 108 від 07.11.2013р.
та наказу № 78 від 06.11.2013р. проведено
позапланову перевірку характеристик
продукції торгового об'єкту ТОВ
«САВ-Дістрибьюшн», а саме: магазину в м.
Умань, вул. Паризької комуни, 31, якою
встановлено продаж кавоварки торгової
марки «Zelmer», модель 13Z014 за відсутності
Національного знаку відповідності,
про що складено акт перевірки
характеристик продукції № 000102 від
07.11.2013р. За вказане порушення до
позивача на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» постановою № 57 від 26.11.2013р
накладено штрафні санкції у сумі 25500
грн. Вказує, що у відповідача були
відсутні підстави для проведення
перевірки, інформація, зафіксована в
акті перевірки не відповідає нормам
діючого законодавства, а штрафні
санкції застосовані безпідставно,
оскільки п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»
передбачає відповідальність імпортера
продукції у випадку встановлення
невідповідності товарів встановленим
вимогам. Натомість позивач здійснює
роздрібну торгівлю побутовою технікою
іноземного виробництва через
торгівельну мережу і не є виробником чи
особою, що вводила продукцію в обіг та
при проведенні перевірки не
встановлено, що кавоварка не
відповідає встановленим вимогам, тому
штрафні санкції застосовані до нього
неправомірно.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, та у зв'язку з наданням
доказів про наявність Національного
знака відповідності на інструкції з
експлуатації кавоварки просив позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив. У
наданих до суду письмових запереченнях
зазначив, що перевірка здійснювалась
на виконання доручення
Держспоживінспекції України від
05.11.2013р. №5090-2-7/6 на проведення перевірок
продукції, яка реалізується в
торгівельній мережі магазинів
побутової техніки «Фокстрот», на
предмет дотримання вимог
законодавства у сфері здійснення
державного ринкового нагляду.
Виявлені під час перевірки порушення
чинного законодавства мали місце з
боку позивача, тому до нього
правомірно застосовано штрафні
санкції згідно з постановою про
накладення штрафних санкцій № 57 від
26.11.2013р. на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції».

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
надані докази, суд прийшов до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення позову виходячи з
наступного.

Відповідно до направлення відповідача
від 07 листопада 2013 року № 108 згідно з
приписами Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»,
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» на підставі наказу від 06
листопада 2013 року № 78 посадовим особам
відповідача доручено здійснити
позапланову виїзну перевірку позивача
у період з 07 по 08 листопада 2013 року.
Підставою проведення перевірки
вказано згоду Держспоживінспекції
України від 05 листопада 2013 року №
5090-2-7/6.

07 листопада 2013 року проведено
перевірку магазину позивача в м. Умань,
вул. Паризької комуни, 31, з питань
перевірки характеристик продукції, за
результатами якої було складено акт
від 07.11.2013р. № 000102 та встановлено, що
позивачем здійснювався продаж
кавоварки «Zelmer», модель 12Z014 за
відсутності Національного знаку
відповідності.

На підставі акту перевірки
характеристик продукції від 07.11.2013р. №
000102 відповідачем винесено постанову
від 26 листопада 2013р. № 57 про накладення
штрафних санкцій за порушення
позивачем вимог пункту 2 частини 2
статті 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» у розмірі 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 25500 грн.

Правові та організаційні засади
розроблення і застосування
національних стандартів, технічних
регламентів та процедур оцінки
відповідності, а також основоположні
принципи державної політики у сфері
стандартизації, технічного
регулювання та оцінки відповідності
регулюються Законом України «Про
стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності» від
01.12.2005р. №3164-1У (у подальшому - Закон
№3164).

Статтею 13 Закону №3164 передбачено, що
відповідність введених в обіг в
Україні продукції, процесів та послуг
технічним регламентам е обов'язковою;
вимоги, встановлені технічними
регламентами, повинні відображати
ризики стосовно споживачів, довкілля
та природних ресурсів, які
створюватиме невідповідність
продукції, процесів і послуг.
Відповідно до державної політики у
сфері розроблення і застосування
технічних регламентів вимоги
технічних регламентів поширюються на
товари вітчизняного та іноземного
походження незалежно від їх
походження.

Відповідно до ст. 32 Закону №3164 виробник
продукції складає декларацію про
відповідність щодо всіх уведених в
обіг товарів, які є об'єктами технічних
регламентів, якщо інше не передбачено
технічним регламентом. Форма
декларації про відповідність
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
оцінки відповідності.

Згідно статті 33 Закону №3164 Кабінет
Міністрів України визначає зразок
(опис) та затверджує правила
застосування Національного знака
відповідності, що використовується для
засвідчення відповідності технічним
регламентам. Національний знак
відповідності, визначений у технічному
регламенті, застосовується до всієї
продукції, яка є об'єктом та відповідає
вимогам цього технічного регламенту.
Національний знак відповідності
наноситься на упаковку або етикетку
продукції та на рекламні матеріали для
процесів або послуг, що відповідають
вимогам технічних регламентів.

Відповідно до статті 34 Закону №3164
виробники і постачальники повинні
пропонувати та надавати лише послуги
або застосовувати процеси чи вводити в
обіг продукцію вітчизняного або
іноземного походження, які є
безпечними для життя та здоров'я
людини, для тварин, рослин,
забезпечують захист національної
безпеки, охорону довкілля та природних
ресурсів, запобігання недобросовісній
конкуренції; Виробники і постачальники
повинні забезпечити виконання всіх
вимог відповідних технічних
регламентів перед введенням в обіг
об'єктів технічних регламентів;
введення в обіг об'єктів технічних
регламентів супроводжується
декларацією про відповідність та/або
сертифікатом відповідності, а також
маркуванням продукції Національним
знаком відповідності, якщо це
передбачено відповідним технічним
регламентом.

Правилами застосування національного
знака відповідності, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.11.2001р. № 1599, передбачено, що
Національний знак відповідності
засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї;
наноситься тільки на ті види продукції,
опис яких міститься в технічних
регламентах. При цьому нанесення знака
відповідності є обов'язковим; у разі
підтвердження відповідності продукції
призначеним органом з оцінки
відповідності поряд із знаком
відповідності наноситься
ідентифікаційний номер цього органу
згідно з державним реєстром таких
органів; знак відповідності наноситься
на продукцію безпосередньо її
виробниками, якщо інше не передбачено
відповідним технічним регламентом;
наноситься на виріб та/або на етикетку,
тару, пакування, експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо,
якщо інше не передбачено відповідним
технічним регламентом. Місце та спосіб
нанесення (друкування, наклеювання,
гравірування, травлення, штампування,
лиття тощо) знака відповідності
визначається виробником продукції;
технічними регламентами можуть
встановлюватися особливості
застосування знака відповідності.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем Технічного
регламенту №785 від 29.07.2009р. та
Технічного регламенту №1149 від 29.10.2009р.

Відповідно до статті 1 Закону №3164
технічний регламент - це закон України
або нормативно-правовий акт, прийнятий
Кабінетом Міністрів України, у якому
визначено характеристики продукції
або пов'язані з нею процеси чи способи
виробництва, а також вимоги до послуг,
включаючи відповідні положення,
дотримання яких є обов'язковим. Він
може також містити вимоги до
термінології, позначок, пакування,
маркування чи етикетування, які
застосовуються до певної продукції,
процесу чи способу виробництва;
встановлені вимоги - це вимоги,
встановлені в технічних регламентах,
стандартах, кодексах усталеної
практики та технічних умовах.

Технічний регламент з
електромагнітної сумісності
обладнання затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29.07.2009р.
№ 785, пунктом 9 якого передбачено
основні вимоги до обладнання: 1) вимоги
щодо захисту: обладнання повинно бути
спроектовано та виготовлено з
урахуванням рівня технічного розвитку
таким чином, щоб забезпечувати, що:
створювані електромагнітні завади не
перевищують рівня, вище якого радіо- і
телекомунікаційне та інше обладнання
не може працювати за призначенням; воно
має рівень завадостійкості до
електромагнітних завад, очікуваних під
час його експлуатації за призначенням,
який забезпечує його працездатність
без неприйнятного погіршення його
роботи за призначенням; 2) особливі
вимоги до стаціонарних установок:
установлення та використання
комплектувальних виробів за
призначенням; стаціонарна установка
повинна встановлюватися із
застосуванням належного інженерного
досвіду та з урахуванням інформації
про використання її комплектувальних
виробів за призначенням для
забезпечення виконання вимог щодо
захисту, встановлених у підпункті 1
цього пункту. Відповідна документація
повинна зберігатися відповідальною
особою (особами) протягом усього часу
експлуатації стаціонарної установки.

Також постановою Кабінету Міністрів
України від 29.10.2009р. № 1149 був
затверджений Технічний регламент
низьковольтного електричного
обладнання, пунктом 7 якого
передбачено, що перед введенням в обіг
на електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

При цьому основні вимоги щодо
забезпечення безпечності
низьковольтного електричного
обладнання передбачені додатком №2, а
процедура оцінки відповідності
передбачена додатком №3 до цього
Технічного регламенту

Разом з цим, пунктом 10 вказаного
Технічного регламенту передбачено, що
Національний знак відповідності має
відповідати вимогам, наведеним у
додатку 4 до цього Технічного
регламенту. Національний знак
відповідності наноситься виробником
чи уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність. В свою
чергу, додаток № 4 передбачає вимоги до
маркування національним знаком
відповідності низьковольтного
електричного обладнання та декларації
про відповідність, відтак, ці вимоги не
є вимогами до обладнання.

Судом встановлено, що виробником
кавоварки торгової марки «Zelmer», модель
13Z014 є фірма «Zelmer Market», Польща, а
уповноваженим представником в Україні,
який ввів в обіг дану продукцію - ТОВ
«Зелмер Україна» (Україна, м. Київ, вул.
Туровська, 18/20) код за . Таким
чином, на підставі вищезазначених норм
кавоварка повинна відповідати вимогам
Технічних регламентів від 29.07.2009р. № 785
та від 29.10.2009р. № 1149 та бути маркованою
Національним знаком відповідності.

При цьому суд вважає, що надана
позивачем інструкція з експлуатації,
на останньому аркуші якого міститься
наклейка із зображенням Національного
знаку відповідності, не підтверджує
його наявність в момент перевірки,
оскільки не містить індивідуальних
ознак, які б підтверджували її
належність до кавоварки, що
перевірялась. Крім цього, представник
позивача була присутня під час
проведення перевірки, однак надану
позивачем інструкцію посадовим особам
відповідача не надала.

Згідно з пунктом 2 частини другої
статті 44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» від 02.12.2010р.
№2735-У1 до особи, яка ввела продукцію в
обіг або відповідно до цього Закону
вважається такою, що ввела продукцію в
обіг, застосовуються штрафні санкції у
разі введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відтак, порушенням, за наявності якого
застосовується відповідальність,
передбачена пунктом 2 частини другої
статті 44 вказаного Закону, є
невідповідність продукції
встановленим вимогам, в даному випадку
- вимогам пункту 9 Технічного
регламенту від 29.07.2009р. № 785 та вимогам,
що передбачені додатками №2 та №3
Технічного регламенту від 29.10.2009р. № 1149.

Беручи до уваги, що такі порушення при
проведенні перевірки не встановлені,
суд погоджується з доводами позивача
та вважає, що відповідач застосував до
позивача відповідальність за
відсутності порушення, у зв'язку з чим
постанова про накладення штрафних
санкцій від 26.11.2013р. №57 є незаконною та
підлягає скасуванню, а позовні вимоги в
цій частині підлягають до задоволення.

Щодо інших позовних вимог суд зазначає,
що позивач просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
проведення перевірки та скасувати
наказ № 78 від 06 листопада 2013 року про
проведення перевірки магазину
товариства з обмеженою
відповідальністю «САВ-Дістирибьюшн» у
м. Умані, вул. Паризької комуни, 31 з
одних і тих же підстав, тому вказані
позовні вимоги є пов'язаними і
розглядаються судом як одна позовна
вимога. Суд зазначає, що даний наказ не
встановлює, не припиняє певних прав,
свобод чи обов'язків позивача, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову. При цьому належним способом
захисту порушеного права позивача є
оскарження наслідків проведеної
позапланової перевірки, а саме:
скасування постанови про застосування
штрафних санкцій.

Питання розподілу судових витрат суд
вирішує у відповідності до статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи, що судом задоволено вимогу
майнового характеру про скасування
постанови про накладення штрафу,
сплачений судовий збір у сумі 172 грн., що
становить 10 відсотків від суми
судового збору 1720 грн., підлягає
поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
від 26.11.2013р. №57 про накладення на
товариство з обмеженою
відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн»
штрафу у сумі 25500 (двадцять п'ять тисяч
п'ятсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн»
(04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 1,
ідентифікаційний код 35625082) 172 (сто
сімдесят дві) гривні 06 копійок судового
збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 14
березня 2014 року.

Суддя
А.В. Руденко