Справа № 2а/2506/1628/11(2а/2506/16195/11)
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Литвиненко І.В.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України у
м. Чернігові на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 28 січня
2014 року постановленої за наслідками
розгляду подання Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу виконання
судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Деснянському районі м. Чернігові про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В :

Деснянський ВДВС Чернігівського
міського управління юстиції звернувся
із поданням про зміну способу і порядку
виконання рішення Деснянського
районного суду міста Чернігова від
16.09.2011 року по адміністративній справі
№ 2-а/2506/16281/11 в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Чернігова
провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
підвищенням йому розміру відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 05.02.2011 року по 22.07.2011
року включно і здійснити відповідні
виплати на користь позивача за
виключенням виплаченого підвищення до
пенсії за вказаний період, та здійснити
відповідні виплати в сумі 990,89 грн., але
виплата не здійснена в зв'язку з
відсутністю бюджетних призначень на
виконання рішення суду. Посилається, на
ст.23, п.п.5, 6 ст.51 Бюджетного кодексу
України. Вказують, що боржник
позбавлений права розпоряджатися
коштами на рахунку пов'язаним з
виконання рішень судів про виплату
вищезазначеної допомоги, як таких, що
не враховані Державним бюджетом
України. Посилаються, що норми
Бюджетного кодексу України не
дозволяють виконати рішення суду..

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Чернігова від 28 січня 2014 року заяву
Деснянського Відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення - задоволено. Змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 16.09.2011 року по
адміністративній справі 2-а/2506/16281/11 в
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Чернігова
провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
підвищенням йому розміру відповідно до
ст..6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 05.02.2011 року по 22.07.2011
року включно і здійснити відповідні
виплати на користь позивача за
виключенням виплаченого підвищення до
пенсії за вказаний період, встановивши
спосіб та порядок виконання - стягнути
з Управління Пенсійного фонду України
в місті Чернігові на користь ОСОБА_3 990
грн. 89 коп. (дев'ятсот дев'яносто грн. 89
коп.) підвищенням розміру пенсії
відповідно до ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 05.02.2011 року по 22.07.2011 року
включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України у
м.Чернігові звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні заяви.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - необов'язкова,
колегія суддів, у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України, визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 16.09.2011 року
адміністративний позов ОСОБА_3
задоволено частково - визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Чернігова
щодо виплати ОСОБА_3 підвищення до
пенсії у розмірі меншому, ніж
встановлено ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 05.02.2011 року по 22.07.2011 року -
неправомірними та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Чернігова
провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
підвищенням йому розміру відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 05.02.2011 року по 22.07.2011
року включно і здійснити відповідні
виплати на користь позивача за
виключенням виплаченого підвищення до
пенсії за вказаний період.

06.11.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

На виконання постанови про відкриття
виконавчого провадження Управління
Пенсійного фонду України у м.Чернігові
своїм листом №21774/06 від 26.11.2013 року
повідомило про часткове виконання
рішення суду, а саме стягувачу була
нарахована доплата в сумі 990,89 грн. але
виплата не здійснена.

Перевіряючи обґрунтованість подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення та її відповідність
чинному законодавству, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 16.09.2011 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог та вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. Хоча
в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, та способом
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для застосування правил
наведеної норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до
Європейського суду з прав людини проти
України.

Згідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставним подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції у Чернігівській області про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, оскільки заявником
не доведено наявність обставин,
передбачених ч. 1 ст. 263 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п.п. 1, 4
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право: скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу, якщо
визнає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини справи, у
зв'язку з чим ухвала підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254,
263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у м. Чернігові
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Чернігова від 28 січня 2014 року
постановленої за наслідками розгляду
подання Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу виконання
судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Деснянському районі м. Чернігові про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду
міста Чернігова від 28 січня 2014 року -
скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу виконання
судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.
Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.