Справа № 810/6889/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6889/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 24
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 20.11.2013 року № Ф-125.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду 24 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 14.03.1997 року,
перебуває на обліку в Білоцерківській
ОДПІ Київської області ДПС та здійснює
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування,
згідно копії свідоцтва платника
єдиного податку від 25.05.2012 року серії
НОМЕР_1, є пенсіонером за віком з 16.01.2013
року відповідно до копії пенсійного
посвідчення НОМЕР_2, та потерпілою
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії, відповідно до посвідчення
серії НОМЕР_3.

20.11.2013 року, відповідачем було винесено
вимогу №Ф-125 про сплату боргу (недоїмки)
з Єдиного внеску в сумі 6960,48 грн.

Позивач не погоджуючись із діями
відповідача та прийнятою вимогою
звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанцій виходив з того, що
згідно частини 4 статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначені
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску, а саме: особа
обрала спрощену систему оподаткування
і є пенсіонером за віком або інвалідом
та отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Тому, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що позивач звільнений
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки є
пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обґрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Статями 13, 14 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» встановлено
умови призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Пунктом 2 розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_3 є пенсіонером за віком, в якому
зазначений вид пенсії: «за віком».

При цьому, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

06 серпня 2011 року набрала чинності
частина 4 статті 4 Закону № 2464-VI,
відповідно до якої особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті
(тобто фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування), які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення ч.4 ст.4
Закону № 2464-VI, оскільки вона не досягла
пенсійного віку є безпідставними,
оскільки вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що позивач у
відповідності до ст.12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» уклала з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскільки ч.4 ст.4
Закону № 2464-VI не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
призначено пенсію за віком то суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що в даному випадку
позивач не повинен сплачувати за себе
єдиний внесок.

Аналогічна правова позиція міститься в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України №К/9991/45538/12 від 20.09.2012 року,
№К/9991/49213/12 від 09.10.2012 року, №К/9991/78530/12
від 14.02.2013

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що при вирішенні справи судом
першої інстанції вірно застосовані
норми матеріального права, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги не має.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київської області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду 24 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.