Справа № 807/3722/13-а
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3722/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання -
Кібкало І. А.,

за участю:

позивача: фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Мукачівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області, представник -
Кабацій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 08.08.2013
та № від 19.09.2013, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 в
особі представника - ОСОБА_2, звернувся
до Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовом до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
19.09.2013.

20.12.2013 до суду від представника
позивача надійшла заява про збільшення
позовних вимог, в якій просить суд
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 08.08.2013 та № від 19.09.2013.

Позовні вимоги мотивовані наступним.
За висновками податкового органу,
зробленими у актах перевірки №
70/1702/НОМЕР_3 від 25.07.2013 та № 310/1703/НОМЕР_3
від 05.09.2013, у позивача були відсутні
підстави для включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та відповідно до сум, що підлягають
бюджетному відшкодуванню, оскільки
останній, будучи фізичною особою -
підприємцем, не набув права власності
на транспортні засоби як суб'єкт
господарювання. Однак, позивач
зазначає, що він у даному випадку є
фізичною особою, яка здійснює
діяльність віднесену законодавством
до підприємницької, є платником ПДВ у
розумінні ст.ст. 14 та 180 Податкового
кодексу України, зареєстрований у
встановленому порядку платником ПДВ,
тому на нього повною мірою поширюються
правові норми, які визначають порядок
обчислення і сплати ПДВ, включення сум
до податкового кредиту з ПДВ та
визначення бюджетного відшкодування.
Висновки відповідача про те, що позивач
як фізична особа - підприємець не має
права на формування податкового
кредиту за рахунок сум податку
сплаченого в ціні придбаних
транспортних засобів та заявляти
вказані суми до бюджетного
відшкодування є безпідставними, не
ґрунтуються на нормах діючого на
момент виникнення спірних
правовідносин законодавства України, а
тому податкове повідомлення-рішення №
від 08.08.2013, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 77008,00 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
від 19.09.2013, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 77008,00 грн. та застосовано
штрафну санкцію в розмірі 38504,00 грн., є
протиправними та підлягають
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
задовольнити.

13.11.2013 до суду від відповідача надійшли
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначає, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними та такими, що прийняті
відповідно до норм чинного
законодавства. Зазначає, що статтею 51
Цивільного кодексу України визначено,
що до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не впливає із суті відносин.
Визначальним фактором для формування
податкового кредиту суб'єктами
господарювання - фізичними особами,
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість, при ввезенні на митну
територію України основних засобів є,
як і для платників податку на додану
вартість - юридичних осіб, взяття на
облік такого майна в якості основних
фондів та подальше використання таких
товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника податку. Реєстрацію
транспортних засобів, придбаних
позивачем у травні 2013 року, проведено з
порушенням постанови Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 № 1388,
оскільки транспортний засіб
зареєстрований на фізичну особу, а не
на суб'єкта господарювання - фізичну
особу.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позову та
просив суд у задоволенні позову
відмовити.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що старшим
державним ревізором-інспектором
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів фізичних осіб
управління доходів і зборів фізичних
осіб Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області Лозан Ю. Ю. проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок у сумі 76886,00 грн. за травень 2013
року, відображених у податковій
декларацій з ПДВ, поданій за
відповідний звітний період (вх. №
від 20.06.2013), яке виникло в результаті
декларування від'ємного значення за
квітень 2013 року, за наслідками якої
складено акт від 25.07.2013 № 70/1702/НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено, що в порушення
п.198.1, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, позивачем завищено розмір
від'ємного значення на суму 77008,00 грн., в
тому числі за травень 2013 року на суму
77008,00 грн.

За результатами перевірки 08.08.2013
Мукачівською об'єднаною державною
податковою інспекцію Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 77008,00 грн.

Також, старшим державним
ревізором-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів фізичних осіб
управління доходів і зборів фізичних
осіб Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області Лозан Ю. Ю. проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок у сумі 97238,00 грн. за червень 2013
року, відображених у податковій
декларацій з ПДВ, поданій за
відповідний звітний період (вх. №
від 22.07.2013), яке виникло в результаті
декларування від'ємного значення за
травень 2013 року, за результатами якої
складено акт від 05.09.2013 № 310/1703/НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено, що в порушення
п.198.1, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, позивачем завищено суму
бюджетного відшкодування за червень 2013
року на суму 77008,00 грн.

За результатами перевірки 19.09.2013
Мукачівською об'єднаною державною
податковою інспекцію Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі
77008,00 грн. та застосовано штрафну
санкцію в розмірі 38504, 00 грн.

Судом встановлено, що 18 лютого 2013 року
між KOGEL Trailer GmbH & Co. KG (продавець) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(покупець) укладено договір купівлі -
продажу № 18Р/13, згідно якого позивач
придбав за ціною 220587,38 грн.
транспортний засіб - напівпричіп 3-х
вісний, бортовий, тентовий, для
перевезення вантажів, марки Koegel тип SN24,
модель SN 24 Р90/1 110, шасі НОМЕР_6 новий, що
підтверджується вантажною митною
декларацією ІМ 40 ДЕ № 305090000/2013/008121 від
24.05.2013. Вказаний транспортний засіб був
зареєстрований Мукачівським ВРЕР УДАІ
УМВС України в Закарпатській області
за фізичною особою ОСОБА_1 під номером
НОМЕР_4, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу за
НОМЕР_5.

21 травня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Євро
Континент" (постачальник) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
укладено договір поставки автомобіля
№ 161-А, відповідно до якого позивач
придбав за ціною 260000,00 грн.
транспортний засіб - сідельний тягач
для перевезення напівпричепів,
двохосний Mercedes-Benz, модель Actros 1846LS, кузов
НОМЕР_7, що підтверджується видатковою
накладною № 167 від 25.05.2013 та податковою
накладною № 277 від 21.05.2013. Зазначений
транспортний засіб був зареєстрований
Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в
Закарпатській області за фізичною
особою ОСОБА_1 під номером НОМЕР_8, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу за
НОМЕР_9.

Документами, що підтверджують
використання вищезазначених
транспортних засобів у господарській
діяльності є наступні
товарно-транспортні накладні: CMR № 085333,
CMR № 083464, CMR № 085185, CMR № 038895, CMR № 315519, CMR №
138853, CMR № 883482, CMR № 000066, CMR № 085357, CMR № 562825,
CMR № LV-1205412, TTH № .

Приймаючи рішення про завищення
позивачем сум податкового кредиту за
травень 2013 року та суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню з ПДВ за
червень 2013 року, посадові особи
відповідача виходили з того, що
придбаний ОСОБА_1 транспортний засіб
зареєстровано на фізичну особу, тому,
враховуючи вимоги ст. 325 Цивільного
кодексу України та постанову Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", така обставина не
дає можливості вважати майно, яке
перебуває у приватній власності
фізичної особи, основними фондами
суб'єкта господарювання - фізичної
особи.

Разом з тим, суд не може погодитися з
такою позицією відповідача, з огляду на
наступне.

У відповідності до п.1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755 - VI (діє з
01.01.2011, далі - ПК України), ПК України
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу (пп.14.1.18 п.14.1 ст. 14 ПК
України).

Згідно ст. 200 ПК України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Тобто, податковим законодавством
передбачено сальдовий метод
визначення податкових зобов'язань та
кредиту із цього податку. Цей метод
передбачає необхідність врахування як
надходжень сум податку (разом із
вартістю товарів (послуг), що
поставляються платником податку), так і
витрат цього платника на сплату сум
податку на додану вартість у складі
ціни товарів (послуг).

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п.198.3 ст. 198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до абз."а" п.198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду (п.198.2
ст. 198 ПК України).

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

У відповідності до пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК
України господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно наведених приписів ГК України
та ПК України обов'язковими ознаками
господарської діяльності є здійснення
її суб'єктами господарювання у сфері
суспільного виробництва; вона
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг; результати
зазначеної діяльності - продукція,
роботи чи послуги - мають вартісний
характер і цінове вираження.

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством (п.44.1 ст. 44
ПК України).

З акту перевірки вбачається та не
заперечується сторонами, що фактичним
видом діяльності ОСОБА_1 є вантажний
автомобільний транспорт.

Єдина на території України процедура
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів встановлюється
Порядком, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №
1388 (далі - Порядок).

Згідно п.6 Порядку транспортні засоби
реєструються за юридичними та
фізичними особами. Транспортні засоби,
що належать фізичним особам -
підприємцям, реєструються за ними як за
фізичними особами.

Відповідно до п.8 зазначеного Порядку
державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Таким чином, законодавство України, що
регулює порядок реєстрації
транспортних засобів не передбачає
можливості реєстрації транспортних
засобів окремо за фізичними особами -
підприємцями.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, зі свідоцтва про реєстрацію
транспортних засобів сідельний тягач
для перевезення напівпричепів,
двохосний Mercedes-Benz, модель Actros 1846LS, кузов
НОМЕР_7 та напівпричіп 3-х вісний,
бортовий, тентовий, для перевезення
вантажів, марки Koegel тип SN24, модель SN 24
Р90/1 110, шасі НОМЕР_6 новий зареєстровані
за ОСОБА_1.

Водночас норми податкового
законодавства України не обмежують
право платника податку на податковий
кредит залежно від суб'єктного складу
сторін у правовідносинах за договорами
на придбання товарів (робіт, послуг), в
тому числі і транспортних засобів та
визначають одинакові права та
обов'язки як для юридичних, так і для
фізичних осіб, платників податку (в
тому числі і фізичних осіб -
підприємців), виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 Цивільного
кодексу України суб'єктами права
приватної власності є фізичні та
юридичні особи.

Таким чином, законодавство України, що
регулює порядок реєстрації
транспортних засобів не передбачає
можливості реєстрації транспортних
засобів окремо за фізичними особами -
підприємцями.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, зі свідоцтва про реєстрацію
транспортних засобів сідельний тягач
для перевезення напівпричепів,
двохосний Mercedes-Benz, модель Actros 1846LS, кузов
НОМЕР_7 та напівпричіп 3-х вісний,
бортовий, тентовий, для перевезення
вантажів, марки Koegel тип SN24, модель SN 24
Р90/1 110, шасі НОМЕР_6 новий зареєстровані
за ОСОБА_1.

Згідно пп.14.1.139 п.14.1 ст. 14 ПК України
термін "особа" для цілей розділу V цього
Кодексу, зокрема, вживається в такому
значенні: фізична особа (громадянин
України, іноземець та особа без
громадянства), яка здійснює діяльність,
що належить згідно із законодавством
до підприємницької (крім фізичних осіб,
що знаходяться на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва
відповідно до законодавства), та/або
ввозить товари на митну територію
України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною
особою, яка здійснює діяльність
віднесену законодавством до
підприємницької, є платником ПДВ у
розумінні ст.ст. 14 та 180 ПК України,
зареєстрований у встановленому
порядку платником ПДВ, тому на нього
повною мірою поширюються правові
норми, які визначають порядок
обчислення і сплати ПДВ, включення сум
до податкового кредиту з ПДВ та
визначення бюджетного відшкодування, у
зв'язку з чим при придбанні
транспортних засобів з метою
використання їх у власній
господарській діяльності у повній
відповідності до вказаних норм
податкового законодавства отримав
право на віднесення сплачених сум ПДВ
до податкового кредиту, що
підтверджується вантажною митною
декларацією ІМ 40 ДЕ № 305090000/2013/008121 від
24.05.2013, видатковою накладною № 167 від
23.05.2013 та податковою накладною № 277 від
21.05.2013, свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_5,
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_10.

Судом відхиляються посилання
відповідача на норми Цивільного
кодексу України та на положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 № 1388, оскільки, відповідно до
ч. 2 ст. 1 ЦК України до податкових
відносин цивільне законодавство не
застосовується, крім того, норми
цивільного законодавства не містять
обмежень щодо права власності фізичної
особи, яка є суб'єктом підприємницької
діяльності.

Натомість відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, умови щодо формування
податкового кредиту визначаються
Податковим кодексом України, який
право на віднесення сум податків до
податкового кредиту ставить в
залежність від 2-х обставин:
використання придбаних основних
засобів в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності, та
наявність податкової накладної.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

Відповідачем не доведено
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, вимоги позивача
щодо визнання їх протиправними та
скасування відповідають вимогам
законодавства та встановленим в
судовому засіданні обставинам справи,
що підтверджені належними та
допустимими доказами.

За наведених обставин, позов слід
задовольнити, визнавши протиправними
та скасувавши податкові
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області №
від 08.08.2013 та № від 19.09.2013.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
Такими є витрати позивача зі сплати
судового збору в розмірі 1155,12 грн.
(відповідно до платіжного доручення №
951 від 10.10.2013) та в розмірі 172,05 грн.
(згідно платіжного доручення № 13 від
09.12.2013), та які підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Уточнений позов фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 08.08.2013
та № від 19.09.2013 - задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області № від 08.08.2013 та №
від 19.09.2013.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 1327,17 (одна тисяча триста
двадцять сім гривень сімнадцять
копійок) грн.

4.Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
постанову. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Суддя Р.О.
Ващилін