Справа № К/9991/12803/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/12803/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач),
Весельської Т.Ф., Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Миргородського міськрайонного центру
зайнятості до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, третя особа:
Контрольно-ревізійний відділ в м.
Миргороді та Миргородському районі,
про стягнення боргу в сумі 30196,29 грн.,

в с т а н о в и в :

У березні 2010 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог
зазначав, що за результатами
позапланової виїзної ревізії
Миргородського міськрайонного центру
зайнятості у Полтавській області (далі
- Центр зайнятості), проведеної
Контрольно-ревізійним відділом в м.
Миргород та Миргородському районі
Полтавської області, встановлено, що
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за
період з листопада 2007 року по жовтень
2008 року зайво отримано суму дотації у
розмірі 30 196,29 грн. Позивач посилався на
те, що у період з 1 листопада 2007 року по 31
грудня 2008 року відповідач не
здійснював господарську діяльність, а
тому і здійснювати працевлаштування
безробітних не міг, у зв'язку з чим суми
дотацій на створення додаткових
робочих місць для працевлаштування
безробітних відповідачем отримані
безпідставно. При цьому зайво отримані
суми дотацій відповідач у
добровільному порядку не відшкодував.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2010
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача суму
боргу в розмірі 30 196,29 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Суд касаційної інстанції вважає, що
дану скаргу необхідно залишити без
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що фізичною особою-підприємцем (далі -
ФОП) ОСОБА_4 неправомірно зайво
отримано дотації на створення
додаткових робочих місць (за листопад
2007 року - жовтень 2008 року) на загальну
суму 30196,29 грн., оскільки у вказаний
період відповідачем господарська
діяльність не здійснювалася, а тому
направлені до відповідача працівники
за професіями роботу не виконували, що
спричинило порушення пунктів 3, 4
Порядку надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 січня 2001 року № 1 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 січня 2001 року за №
75/5266 (далі - Порядок), а також пункту 2.3.1
договорів на працевлаштування
безробітних з наданням дотації,
укладених між ФОП ОСОБА_4 і Центром
зайнятості.

Так, судами встановлено, що між
сторонами було укладено договори № 312
від 27 грудня 2006 року, № 406 від 30 травня
2007 року, № 407 від 30 травня 2007 року, № 521
від 27 липня 2006 року, №571 від 28 липня 2008
року, № 572 від 28 липня 2008 року про
працевлаштування безробітних осіб з
наданням дотацій, відповідно до умов
яких роботодавець зобов'язувався
працевлаштувати на постійну роботу за
направленням Центру зайнятості
безробітних ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а Центр
зайнятості зобов'язувався надавати
дотацію для покриття витрат на
заробітну плату працевлаштованих.

На підставі направлень Центру
зайнятості про працевлаштування та
згідно зазначених вище наказів
безробітних ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 працевлаштовано
на посади бухгалтера, кухонного
працівника, кухарів та продавців
продовольчих товарів.

Відповідно до зазначених договорів з
урахуванням проведених центром
зайнятості банківських операцій
відповідачу було перераховано суми
дотацій у розмірі 60 751,79 грн.

У період з 12 січня 2009 року по 6 лютого 2009
року Контрольно-ревізійним відділом в
місті Миргород і Миргородському районі
Полтавської області проведено планову
виїзну ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Центру зайнятості за 2005-2008 роки.

Проведеною зустрічною звіркою ФОП
ОСОБА_4 встановлено, що згідно наданих
за 2006-2008 роки декларацій про доходи в
період з 1 листопада 2007 року по 31 грудня
2008 року ФОП ОСОБА_4 не працювала і
доходи не отримувала. У наданих до
зустрічної звірки книгах доходів та
витрат, записи в період з 1 листопада 2007
року по 31 грудня 2008 року в книгах про
здійснення діяльності та доходи
відсутні, а документів, які б
підтверджували виконання громадянами
робіт, до зустрічної перевірки не
надано.

За вказаний період на рахунок ФОП
ОСОБА_4 надійшли дотації на створення
додаткових робочих місць на загальну
суму 30 196,29 грн. і фактично проведено
виплату заробітної плати працівникам
за листопад 2007 року по грудень 2008 року
на загальну суму 24289,46 грн, а, саме:
ОСОБА_6 - 1625,78 грн., ОСОБА_8 - 5831,84 грн.,
ОСОБА_7 - 5831,84 грн., ОСОБА_9 - 4400,00 грн.,
ОСОБА_10 - 4400,00 грн.

Листом позивача від 22 червня 2009 року за
вих. №2049 відповідачу запропоновано
перерахувати суми зайво отриманої
дотації у розмірі 30 196,29 грн.

Спірні правовідносини сторін
регулюються нормами ст. 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та зазначеним
Порядком.

Відповідно до положень статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
України на випадок безробіття» Фондом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Фонд) може
надаватися дотація роботодавцям для
працевлаштування безробітних, у тому
числі молоді на перше робоче місце, у
розмірі витрат на заробітну плату
прийнятих за направленням державної
служби зайнятості осіб (але не вище за
середній рівень у галузях національної
економіки відповідної області) в
розрахунку на рік.

В розумінні положень пункту 3 Порядку
дотація це кошти фонду, надані
роботодавцю, що створює додаткові
робочі місця для працевлаштування
безробітних за направленням державної
служби зайнятості, на покриття витрат
на заробітну плату прийнятих на них
осіб.

Згідно з пунктом 4 Порядку дотація може
надаватися роботодавцю за умови
працевлаштування на строк понад два
роки безробітних, які перебували на
обліку в державній службі зайнятості
як безробітні не менше 1 місяця, а
нижчезазначених категорій
безробітних, які направляються
державною службою зайнятості на
дотаційні робочі місця у першу чергу, -
з дня надання статусу безробітного, а
саме: жінок, які мають дітей віком до
шести років; одиноких матерів, які
мають дітей віком до чотирнадцяти
років або дітей-інвалідів; молоді, яка
закінчила або припинила навчання у
середніх загальноосвітніх школах,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах різних рівнів
акредитації, звільнилася зі строкової
військової або альтернативної
(невійськової) служби і якій надається
перше робоче місце; дітей (сиріт), які
залишилися без піклування батьків, а
також осіб, яким виповнилося
п'ятнадцять років і які за згодою
одного із батьків або особи, яка їх
замінює, можуть, як виняток, прийматися
на роботу; осіб передпенсійного віку
(за два роки до настання права на
пенсію: чоловіків після досягнення 58
років, жінок - 53 років); осіб, звільнених
після відбуття покарання або
примусового лікування; осіб, які
входять до складу сім'ї, де двоє і
більше її членів є безробітними
(чоловік, дружина та неодружені діти,
які проживають разом з батьками);
інвалідів, які не досягли пенсійного
віку; жінок, які повідомили про свою
вагітність та підтвердили її
документально довідкою у
встановленому порядку.

У відповідності до п. 7 Порядку дотація
надається щомісячно протягом року в
розмірі фактичних витрат на заробітну
плату прийнятих за направленням
державної служби зайнятості осіб, але
не вище за середній рівень заробітної
плати за всіма видами економічної
діяльності у відповідній області за
місяць, за який нараховано заробітну
плату, або обчисленої з неї відповідної
суми в разі, якщо особа працювала
неповний місяць.

Дотація надається за умови, що трудовий
договір з цим працівником не буде
розірвано у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, в тому
числі реорганізації або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату, за угодою сторін
протягом двох років.

Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку
використання дотації з порушенням
законодавства центр зайнятості
припиняє виплату дотації у разі
розірвання трудового договору з
працівником, працевлаштованим за
направленням державної служби
зайнятості, до закінчення двох років з
дня працевлаштування у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі реорганізації або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату, за угодою
сторін, через невиконання роботодавцем
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору, а
також у разі встановлення
недостовірності поданих роботодавцем
даних. У разі переведення працівника за
його згодою з робочого місця, на яке
надавалася дотація, якщо він працював
на ньому понад 3 місяці, на постійну
роботу на інше робоче місце на цьому
підприємстві із збереженням гарантій
зайнятості, передбачених умовами
надання дотації, виплата дотації не
припиняється. Роботодавець протягом 5
робочих днів повідомляє центр
зайнятості про переведення працівника
за його згодою на інше робоче місце.

Згідно з п. 15 Порядку роботодавець несе
відповідальність за забезпечення
гарантії зайнятості осіб, прийнятих на
роботу з наданням роботодавцю дотації,
достовірність даних, що є підставою для
визначення розміру дотації, та
використання дотації.

У разі недостовірності поданих
роботодавцем даних, використання
дотації з порушенням законодавства та
перешкоджання роботодавцем проведенню
перевірки центр зайнятості припиняє
виплату дотації. Роботодавець
добровільно чи на підставі рішення
суду повинен відшкодовувати Фонду
заподіяну шкоду.

У разі порушення гарантій зайнятості
осіб, прийнятих на роботу з наданням
роботодавцю дотації, роботодавець
повертає суму одержаної дотації та
йому не може надаватись дотація
протягом трьох років з дня отримання
останньої суми коштів.

Конкретні права та обов'язки сторін
регулюються зазначеними вище
договорами про працевлаштування
безробітних, які укладено між
сторонами у даній справі на виконання
вимог зазначених нормативно-правових
актів щодо дотацій.

Відповідно до п. 4.4 договорів у разі
звільнення особи, працевлаштованої на
дотаційне робоче місце з причин, що
належать до перелічених у пункті 8
Порядку та пункті 2.3.4 договору або
встановлення факту порушення
роботодавцем гарантій зайнятості
особи, працевлаштованої за договором,
договір розривається, повна сума
одержаної дотації з урахуванням
індексу зростання цін на спожиті
товари за період з місяця початку
отримання дотації до місяця, що передує
місяцю її повернення повертається.

У відповідності до п. 2.3.5 договорів
роботодавець зобов'язаний повернути
Центру зайнятості в повному обсязі
суму дотації з урахуванням індексу
зростання цін на споживчі товари за
період від місяця початку отримання
дотації до місяця, що передує місяцю її
повернення у разі розірвання договору
з працівником до закінчення двох років
з дня працевлаштування: у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі реорганізації або
перепрофілювання, за скороченням
чисельності або штату працівників; за
угодою сторін; розірвання трудового
договору працівником у зв'язку з
невиконанням роботодавцем
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору
(частина третя ст.38 КЗпП України).

Згідно п. 2.3.6 договорів роботодавець
зобов'язується інформувати Центр
зайнятості протягом 10 календарних днів
про зміну обставин, які суттєво
впливають на умови договору.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
який, враховуючи порушення з боку
відповідача вимог пунктів 8 і 9 Порядку
і ту обставину, що в період з 1 листопада
2001 року по 31 грудня 2008 року ФОП ОСОБА_4
не здійснювала господарської
діяльності, що нею і не оскаржується та
підтверджено матеріалами справи, а
громадяни, яких прийнято на дотаційні
робочі місця, не виконували роботу за
професіями відповідно до договорів про
працевлаштування, прийняв правильне
рішення про задоволення позовних
вимог.

При цьому, колегія суддів погоджується
з висновками суду про те, що підстави
для відмови в задоволенні позовних
вимог у зв'язку із пропуском строку
звернення до суду відповідно до ст. 99, 100
КАС України відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цим судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська

Т.О. Лиска