Справа № 13/666/07-Ап-24/36/08-АП-9/320/08-Ап-11/367/08-АП
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К-27193/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Інтеренергогаз" на постанову
Господарського суду Запорізької
області від 08.08.2008 та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23.12.2009 у
справі №
13/666/07-АП-24/36/08-АП-9/320/08-АП-11/367/08-АП

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеренергогаз"

до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Запоріжжя

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення-рішення від 31.08.2007 №
/2, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 39 230,72 грн., в тому
числі 29 792,25 грн. - основний платіж та 9
438,47 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зокрема зазначив, що невиконання
позивачем зобов'язань по договору
комісії щодо придбання товарів за
дорученням та рахунок комітента не
змінює його сутності та не перетворює
цей договір на договір поворотної
фінансової допомоги.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у позові відмовлено.

При цьому суд першої інстанції, з
думкою якого погодився апеляційний
суд, підтримав позицію державного
податкового органу про те, що договір
комісії, укладений між позивачем та
його контрагентом (комітентом), є
удаваним правочином, наслідки
виконання якого підлягали
оподаткуванню як правовідносини щодо
надання поворотної фінансової
допомоги.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Товариство до Вищого
адміністративного суду України подало
касаційну скаргу.

У касаційній скарзі (з урахуванням
уточнень) про перегляд судових рішень
першої та апеляційної інстанції
позивач, посилаючись на те, що судами
при вирішенні спору до спірних
правовідносин не застосовано статті 1,
4, 12, 213, 215, 627, 628, 1011, 1016 Цивільного
кодексу України та невірно застосовано
статті 235, 1046 вказаного Кодексу, просить
вказані судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Як встановлено судам попередніх
інстанцій, передумовою визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у цій справі був договір
комісії від 13.03.2006 № 13/03 зі строком дії
до 31.12.2006, укладений між позивачем та
ТОВ "ДАН", відповідно до умов якого
позивач (комісіонер) взяв на себе
зобов'язання за винагороду укласти
одну або декілька угод з придбання
товарів від свого імені за рахунок
комітента (ТОВ "ДАН"), а комітент, в свою
чергу, виконати взяті на себе
зобов'язання, - перерахувати
комісіонеру на виконання умов договору
грошові кошти. В подальшому строк дії
договору комісії від 13.03.2006 № 13/03
додатковою угодою від 22.05.2006 було
змінено з 31.12.2006 на 31.12.2007 та згідно
додатку до договору комісії від 24.04.2006
сторонами було обумовлено доручення
комітента з придбання товару (рулон
оцинкований у кількості 840 т) на суму 4 115
991,60 грн. Комітентом у період з квітня 2006
року по серпень 2006 року було виконано
зобов'язання за договором комісії -
перераховано на рахунок позивача
грошові кошти у сумі 7 550 000,00 грн. Разом з
тим, за період дії договору комісії
позивачем як комісіонером не було
виконано взяті на себе доручення
комітента відповідно до умов вказаного
договору. А грошові кошти, отримані на
рахунок згідно договору комісії від
13.03.2006 № 13/03, у період з червня 2006 року по
грудень 2006 року було повернуто
Товариством на розрахунковий рахунок
ТОВ "ДАН" частково - у сумі 5 736 260,80 грн.

За висновками Державної податкової
інспекції, зроблених за наслідками
планової виїзної перевірки Товариства
за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 та
викладених у акті від 12.04.2007, отримані
кошти на рахунок позивача від ТОВ "ДАН",
з огляду на обставини зазначені вище, є
поворотною фінансовою допомогою, на
залишок якої на кінець звітного
періоду позивачем в порушення пп. 1.22.1 п.
1.22 ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" не були умовно нараховані
та включені до складу валових доходів
відсотки.

Так, згідно з пп. 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств",
поворотна фінансова допомога - це сума
коштів, яку передано платнику податків
у користування на визначений термін
відповідно до договорів, що не
передбачають нарахування відсотків
або надання інших видів компенсацій як
плату за користування такими коштами.

Аналіз вказаної норми дає підстави
стверджувати, що для визначення
фінансової допомоги як поворотної з
метою застосування норм Закону №
334/94-ВР, при її оформленні мають
виконуватися дві умови: наявність
терміну, на який передається фінансова
допомога, і відсутність будь-якої
компенсації за її користування.

В свою чергу, пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону №
334/94-ВР суму процентів, умовно
нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається
неповерненою на кінець звітного
періоду, в розмірі облікової ставки
Нацбанку України, розрахованої за
кожний день фактичного використання
такої поворотної фінансової допомоги,
відносить до безповоротної фінансової
допомоги, яка відповідно до вимог пп.
4.1.6 п. 4.1 ст. 4 зазначеного Закону
включається до валового доходу.

Як вірно встановлено судами,
Товариство за період дії договору
комісії жодних умов цього договору не
виконувало, відвантаження товару не
здійснювало, звіт комісіонера не
складало. Тобто, фактично, отримані
кошти від ТОВ "ДАН" Товариство
використовувало для здійснення своєї
фінансово - господарської діяльності.

Таким чином, суди дійшли вірного
висновку, що посилаючись на договір
комісії на придбання товару від 13.03.2006
№ 13/03, позивач виконав операції, які
згідно податкового законодавства
характеризуються як господарські
операції з отримання фінансової
допомоги.

При цьому суди обґрунтовано відхилили
посилання позивача на положення
цивільного законодавства, зазначивши,
що норми податкового законодавства,
які визначають зміст господарської
операції, не є тотожними нормам
Цивільного кодексу України, що
визначають вид угоди.

Тобто, вирішуючи спір, судами
правомірно було досліджено саме
господарська операція, її наслідки, а
не волевиявлення осіб у вигляді
цивільно - правового правочину,
оскільки стан виконання податкових
обов'язків визначається виключно
дотриманням податкового, а не інших
галузей законодавства, та вирішальне
значення має не те, про що сторони
домовилися, а те, що вони вчинили, тобто
не зміст зобов'язання, а його фактичне
виконання.

За таких обставин переглянуті рішення
і постанова у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтеренергогаз" відхилити.

Постанову Господарського суду
Запорізької області від 08.08.2008 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23.12.2009 у справі №
13/666/07-АП-24/36/08-АП-9/320/08-АП-11/367/08-АП
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко