Справа № 2а-1247/10
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014р.
Справа № 9104/32889/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Сапіги В.П.,

судді

Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова, м.Львів

на постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 09.09.2010р. у справі
№2а-1247/2010

за позовом ОСОБА_1, м.Львів

до управління Пенсійного фонду України
в Личаківському районі м.Львова,
м.Львів

про стягнення недоплаченої надбавки до
пенсії "дитині війни", -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2009р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, просила
відновити пропущений строк звернення
до суду; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова
здійснити перерахунок та виплатити на
її користь підвищення до пенсії "дитині
війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 01.01.2007р. по 31.12.2008р. в
розмірі 2612,30грн., з урахуванням вимог
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та проведених виплат.

Постановою Личаківського районного
суду м.Львова від 09.09.2010р. у справі
№2а-1247/2010 позов задоволено частково;
поновлено строк звернення до суду;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
м.Львова здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
"дитині війни" в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", та з
урахуванням проведених виплат; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач: управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
м.Львова з таким рішенням суду не
погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги мотивовано тим, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснювалось в розмірах,
передбачених Законами України "Про
Державний бюджет України" на
відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків. Апелянт
зазначив, що законодавством не
визначено, з якого саме розміру
мінімальної пенсії за віком слід
визначати розмір підвищення до пенсії
"дітям війни".

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне:

Безспірно встановлено, що позивач
відноситься до категорії громадян,
яким встановлено статус "дитини війни",
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
останній має право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

Позовні вимоги в частині зобовязання
відповідача нараховувати і
виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 25.08.2008р. по 31.12.2008р.
підлягають задоволенню, оскільки
Законом України "Про державний бюджет
України на 2007 рік" зупинено надане ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" право дітей війни на
нарахування та виплату підвищення 30% до
пенсії. 09.07.2007р. окремі положення Закону
України "Про державний бюджет в Україні
на 2007 рік" визнано неконституційними,
тим самим відновлено дію ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", яка тривала до 31.12.2007р., оскільки
01.01.2008р. ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
викладено в іншій редакції, згідно з
якою дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів. Проте, рішенням
Конституційного суду України від
22.05.2008р. вказані зміни ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" визнано неконституційними,
останні втратили свою чинність з дня
ухвалення Конституційним судом
України вказаного рішення, яке також
містить вказівку про преюдиціальне
значення цього рішення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

У відповідності до вимог ч.2 ст.99 КАС
України (в редакції, що була чинна на
час виникнення спірних правовідносин),
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КАС України
(в редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин),
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано тієї обставини, що позивач
пропустив строк звернення до суду,
оскільки звернувся з позовом лише
25.08.2009р., а відповідачем у запереченні
на позовну заяву подано клопотання про
застосування строків звернення до
адміністративного суду.

Колегія суддів апеляційного суду
зазначає, що оскільки стосовно
вказаної допомоги ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин, слід застосовувати
річний строк звернення до суду.

Посилання позивача на те, що їй стало
відомо про факт порушення її прав лише
після висвітлення зазначених подій у
пресі, на думку колегії суддів, є
необгрунтованими, оскільки рішення
Конституційного Суду України №6-рп/2007
від 09.07.2007р. було опубліковане у
"Віснику Конституційного Суду України"
та "Офіційному віснику України" 27.07.2007р.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що у
задоволенні частини позовних вимог
позивача про визнання протиправними
дій відповідача щодо не нарахування та
не виплати позивачу підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 01.01.2007р. по 24.08.2008р.
включно та зобов'язання провести
нарахування та виплату такої пенсії за
вказаний період слід відмовити.

Враховуючи те, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять до його
системи, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч.3 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії "дітям війни".

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що вимоги
апеляційної скарги підлягають до
часткового задоволення, при цьому
належить визнати дії управління
Пенсійного фонду щодо нездійснення
нарахування та виплати позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25.08.2008р. по 31.12.2008р. включно
(згідно позовних вимог), із урахуванням
вимог ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", протиправними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25.08.2008р. по 31.12.2008р., із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та проведених
виплат за вказаний період. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова
конкретної суми підвищення до пенсії
не підлягають задоволенню, оскільки
суд не вправі перебирати на себе
дискреційні повноваження відповідача
щодо нарахування та виплати
останнього.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись вимогами ст.ст.99, 100, 160, 195, 197,
198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова
задоволити.

2. Постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 09.09.2010р. у справі
№2а-1247/2010 скасувати та прийняти нову,
якою позовні вимоги позивача
задоволити частково.

3. Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
м.Львова щодо нездійснення нарахування
та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", протиправними.

4. Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
м.Львова провести ОСОБА_1 нарахування
та виплату підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період починаючи з 25.08.2008р. по
31.12.2008р. із урахуванням вимог ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та проведених виплат за
вказаний період.

5. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
В.П.
Сапіга

Суддя

Р.Б. Хобор