Справа № 2а-3523/10/0970
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 169/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Івано-Франківський
лісокомбінат"на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 року
у справі за позовом ПАТ
"Івано-Франківський лісокомбінат" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
нечинним та скасування рішення № 4160
від 29.09.2010р., -

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ "Івано-Франківський лісокомбінат"
11.10.2010 року звернулося в суд із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
нечинним та скасування рішення № 4160
від 29.09.2010р.

В позові ПАТ"Івано-Франківський
лісокомбінат" покликається на те, що 29
вересня 2010 року виконуючою обов'язки
начальника управління Пенсійного
фонду України у м. Івано-Франківську
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду. Дане рішення
суперечить чинному законодавству,
оскільки затримка по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в період
з 20.01.2009 року по 22.10.2009 року виникла не по
вині товариства, оскільки у вказаний
період ПАТ «Івано-Франківський
лісокомбінат» мало значну
кредиторську заборгованість, а
господарська діяльність була
збитковою.

Оскаржуваною постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 року
у задоволенні позовної заяви ПАТ
"Івано-Франківський лісокомбінат" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
нечинним та скасування рішення № 4160
від 29.09.2010р.- відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що 29 вересня 2010 року
виконуючою обов'язки начальника
управління Пенсійного фонду України у
м. Івано-Франківську ОСОБА_1 прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду. Дане рішення
суперечить чинному законодавству,
оскільки затримка по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в період
з 20.01.2009 року по 22.10.2009 року виникла не по
вині товариства, оскільки у вказаний
період ПАТ «Івано-Франківський
лісокомбінат» мало значну
кредиторську заборгованість, а
господарська діяльність була
збитковою.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові ПАТ
"Івано-Франківський лісокомбінат" суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідності до ч.1 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Згідно ч.2 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані або несплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках
передбачених, частиною третьою статті
20 цього Закону вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються із нарахування
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Враховуючи досліджені по справі докази
та надані представником відповідача
пояснення, суд вважає, що відповідачем
фінансові санкції до позивача за
несвоєчасність сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
застосовані, а пеня нарахована - в
строки передбачені нормами Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". У
зв'язку з наведеним, суд вважає позовні
вимоги безпідставними і такими, що не
підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів: справи
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
розроблений відповідно до Конституції
України та Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальниками
відповідно до цього Закону є
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами).

Позивач, як юридична особа
зареєстрований 09.02.1996 року, що
підтверджується копією довідки
Головного управління статистики в
Івано-Франківській області від 28.01.2010
року серії АА № 027604.

Стаття 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає, що платниками
страхових внесків до солідарної
системи є страхувальники, зазначені в
статті 14 цього Закону, і застраховані
особи. Частини третя вказаної статті
передбачає, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач у відповідності до статей 14,
15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування і
зобов'язаний виконувати обов'язки
платника страхових внесків,
встановлені Законом.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 17
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Судом встановлено, що ПАТ
«Івано-Франківський лісокомбінат»за
спірний період надавало розрахунки
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, в яких самостійно
нараховувало суму страхових внесків,
яка вносилася управлінням Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську до
карток особового рахунку позивача.
29.09.2010 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
було прийнято рішення за № 4160 про
застосування до ПАТ
«Івано-Франківський лісокомбінат»
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду в сумі 58205,93
грн.

У відповідності до ч. 1 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Згідно ч.2 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані або несплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках
передбачених, частиною третьою статті
20 цього Закону вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються із нарахування
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Враховуючи досліджені по справі докази
та надані представником відповідача
пояснення, суд вважає, що відповідачем
фінансові санкції до позивача за
несвоєчасність сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
застосовані, а пеня нарахована - в
строки передбачені нормами Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківський лісокомбінат" -
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 року у справі № 2а-3523/10/0970 -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар