Справа № 802/4892/13-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 березня 2014 р.
Справа № 802/4892/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:Богоноса Михайла
Богдановича,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи

за позовом: Немирівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

17.12.2013 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - Немирівська об'єдана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Немирівська ОДПІ) з
адміністративним позовом до
відповідача - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2)
про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що станом на
09.12.2013 року відповідач має
заборгованість перед бюджетом з
єдиного податку в сумі 655,77 грн. Дану
заборгованість відповідач в
добровільному порядку не погашає, в
зв'язку з чим заявлено позов.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, натомість надав
суду заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження, в якій
зазначив, що позов підтримує в повному
обсязі (вх. № 4320).

Відповідач в судове засідання також не
з'явилась, повноважного представника
не направила, хоча про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялася
належним чином, про що свідчать
матеріали справи.

За ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, але прибули не всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, суд
має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Отже, наявні всі підстави для вирішення
справи в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_2 є платником єдиного податку та
перебуває на спрощеній системі
оподаткування (а.с.6-9).

На підставі поданих позивачем доказів,
а саме: витягу з облікової картки
платника єдиного податку (а.с.11),
корінця податкової вимоги (а.с.12) судом
встановлено, що у ФОП ОСОБА_2 станом на
момент винесення рішення по справі є
заборгованість по сплаті єдиного
податку у розмірі 655,77 грн.

Пунктом 291.3 ст. 291 глави 1 розділу 14
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) визначено, що юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Як вбачається із патенту платника
єдиного податку від 16.01.2012 р. серії
НОМЕР_2, ФОП ОСОБА_2 відноситься до
першої групи платників єдиного
податку.

Відповідно до статті 295 Податкового
Кодексу України платники єдиного
податку першої та другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20-го числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року. Нарахування авансових
внесків для вищевказаних платників
здійснюється органами державної
податкової служби на підставі заяв
таких платників.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 300 ПК України встановлено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом суб'єкта господарювання.

З метою погашення податкового боргу, на
адресу відповідача було направлено
податкову вимогу № 87-19 від 14.05.2013 року,
що підтверджується корінцем
податкової вимоги (а.с.12). Проте вказана
податкова вимога залишилась без
виконання.

Станом на день розгляду справи суду не
надано доказів погашення відповідачем
в добровільному порядку
заборгованості з єдиного податку.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК
України органам державної податкової
служби надано право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг.

Беручи до уваги те, що заявлену до
стягнення суму заборгованості
відповідач у встановлені
законодавством строки до бюджету не
сплатила, наявність у неї вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, суд доходить
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) відповідно до
частини 4 статті 94 КАС України
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) заборгованість по
єдиному податку в сумі 655,77 грн (шістсот
п'ятдесят п'ять гривень сімдесят сім
коп).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович