Справа № 2а-3473/11/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Клочкова
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 травня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення №47/17-04/ від
02.03.2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року позивач фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в
суд з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення №47/17-04/ від
02.03.2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2011 року вимоги позивача
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
в період з 09.02.2011 року по 22.03.2011 року
Державної у Шевченківському районі м.
Києва проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) та додержання
валютного законодавства України ФОП
ОСОБА_2, реєстраційний номер за
період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року, за
результатами якої складено акт
перевірки №16/17-04/ від 22.02.2011 року

Актом перевірки встановлено порушення
пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
виявилось в заниженні позивачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 3 667,00 грн..

Зазначенні вище обставини слугували
підставою для прийняття відповідачем
спірного податкового
повідомлення-рішення від 02.03.2011 року
№47/17-04/.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на те, що в період з 01.12.2008
року по 31.12.2008 року позивач проводив
взаєморозрахунки з ПП «Графт», яке
згідно листа ГВПМ ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва від 13.09.2010 року №6660/7/26-2/3
має ознаки фіктивності. Згідно Додатку
5 до податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2008 року
позивачем неправомірно внесено до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість в розмірі 3667,00 грн. за
відвантажений товар (послуги) від ПП
«Графт».

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
протягом грудня 2008 року отримував від
ПП «Графт» товари та послуги на
загальну суму 22 000,00 грн. в тому числі
податок на додану вартість 3 666,67 грн., що
підтверджується податковими
накладними від 10.12.2008 року № П-13, №218/4,
актом здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 10.12.2008 року № П-13, та
прибутково-касовими ордерами.

У відповідності до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до Закону України «Про
податок на додану вартість» до
податкового кредиту не дозволяється
включення суми податку на додану
вартість, сплаченого в зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), що
не відносяться до складу валових
витрат чи основних фондів (пп. 7.4.4 п. 7.4
ст. 7 зазначеного Закону) та витрати по
сплаті податку на додану вартість, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями (пп.
7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: - або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг); - або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг).

Право позивача на податковий кредит
відповідно до зазначеної норми Закону
виникло по факту отримання податкових
накладних, які оформленні відповідно
до пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Пункт 7.7.1 Закону України «Про податок
на додану вартість» встановлює, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
закону, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
закону, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Пунктом 7.7.2 Закону України «Про податок
на додану вартість» передбачено, що
якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг).

В акті перевірки не зазначено фактів
допущених позивачем порушень
податкового законодавства, відсутні
посилання на конкретні господарські
операції, первинні або інші документи,
які зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку, що підтверджують
наявність зазначених обставин, у
зв'язку з чим податковий орган дійшов
помилкового висновку про порушення
позивачем пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права, правову позицію з приводу яких
аргументовано виклав в мотивувальній
частині оскаржуваного апелянтом
рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 травня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
13.03.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.