Справа № 810/1754/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року 810/1754/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у місті Білій Церкві Київської
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
місті Білій Церкві Київської області з
позовом до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 1672грн. 80 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач була
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування і з 1 січня 2011 року
вважається платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Відповідач має
заборгованість зі сплати страхових
внесків за липень - грудень 2010 року у
сумі 1672грн. 80 коп., яку у добровільному
порядку не сплатив, тому УПФУ у м. Білій
Церкві звернулось до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, 24 березня
2014року на адресу суду надійшло
клопотання від представника позивача
Синебок І.С. про розгляд справи у
відсутності представника Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області. Крім того,
позивачем надано суду копію Вимоги про
сплату боргу від 26 листопада 2010 року
№Ф-1501 та розрахунок боргу ФОП ОСОБА_1

Відповідач позов не визнала, 25.03.2014
року на адресу суду надійшли
заперечення відповідача на позов, в
яких відповідач просить суд прийняти
заперечення на позов та відмовити у
задоволенні позову.

У обґрунтування заперечень відповідач
зазначила, що позивач не має законних
підстав для стягнення з неї
заборгованості за 2010 рік, адже
відповідач є фізичною особою, яка
перебуває на спрощеній системі
оподаткування і сплачувала в 2010 році
єдиний податок, сума страхового
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування є складовою
частиною єдиного податку, а інші
підстави для нарахування страхових
внесків до пенсійного фонду відсутні. В
обґрунтування заперечень посилається
на Закон України "Про внесення змін до
Законів України "Про державний бюджет
на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 2461-VI
від 08.07.2010 року та Закон України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" від 07.07.2011 № 3609 - VI.

Крім того, зазначає, що в
повідомленні-розрахунку, який
міститься в матеріалах справи
відсутній вихідний номер та дата
оформлення, а вимога №Ф1501 від 29.03.2011
року містить лише суму заборгованості
860грн. 34 коп.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлена
належним чином, 25.03.2014 року на адресу
суду надійшла заява від відповідача
про розгляд справи без її участі та
участі її представника з урахуванням
наданих заперечень

На підставі ст. 122, ч. 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом прийнято рішення про розгляд
справи у порядку письмового
провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

28.09.2004 року ОСОБА_1 була зареєстрована
як фізична особа - підприємець, що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців №18164850.

Відповідач - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, зареєстрована в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області як
платник страхових внесків.

Позивачем на адресу відповідача було
направлено вимога про сплату боргу
від 29.03.2011 року на суму 860грн. 34 коп. та
Вимогу про сплату боргу від 26
листопада 2011 року №Ф-1501 на суму
860грн. 46 коп.

Як вбачається з картки особового
рахунку платника та розрахунку боргу,
ОСОБА_1 станом на 13.02.2014 року має
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 3 та 4
квартал 2010 року в сумі 1672, 80 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV (Далі -
Закон України № 1058-ІV), Законом України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010р. №
2464-VI, Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003р. N 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004р.
за N 64/8663 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 7 розділу VIII
Прикінцеві та перехідні положення
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України
№1058-IV, страхові внески - це кошти
відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені згідно
із законодавством, що діяло раніше;
кошти, сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Частиною 6 статті 19 Закону України №
1058-ІV та п.п 5.1.3 п. 5.1 ст. 5 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України № 21-1 від 19.12.2003р., розробленої
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Інструкція)
передбачено, що страхові внески
нараховуються незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також
незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх
нарахування до сплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України №
1058-ІV, страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України
№1058-IV, загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Пунктом 5 статті 14 цього ж Закону
України №1058-IV встановлено, що
страхувальниками є: застраховані
особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11
та частині першій статті 12 цього
Закону, тобто фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент).

Відповідно до пп. 4 п. 8 Прикінцевих
положень Закону України № 1058 в
редакції Закону України від 8 липня 2010
року №2461-VI, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
Україниповинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

У ч. 1 ст. 1 Закону України №1058-IV
визначено терміни, що вживаються в
цьому Законі, серед яких згідно абз. 8,
мінімальний страховий внесок - це сума
коштів, що визначається розрахунково
як добуток мінімального розміру
заробітної плати на розмір страхового
внеску, встановлених законом на день
отримання заробітної плати (доходу).

Отже, відповідач, як фізична особа -
підприємець була зобов'язана
сплачувати страхові внески за 3 та 4
квартал 2010 року у розмірі, який
становить не менше мінімального
розміру страхового внеску, що
визначається як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених на
відповідний період.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про
державний бюджет на 2010 рік" у липні -
вересня 2010 року встановлено місячний
розмір мінімальної заробітної плати на
рівні 888 грн., у жовтні - листопаді 2010
року встановлено місячний розмір
мінімальної заробітної плати на рівні
907 грн. 00 коп., грудень 2010 року - 922 грн. 00
коп.

Згідно абз. 11 пп. 4.1 п. 4 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.03р. № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.04р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція № 21-1), розміри страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
встановлюються відповідно до Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" за
ставками: для платників, зазначених у
підпунктах 2.1.1, 2.1.3 та 2.1.5 пункту 2.1
Інструкції, - 33,2 відсотка від сум виплат
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб.

Відповідно до пп. 2.1.3 п. 2.1 Інструкції №
21-1, платниками страхових внесків є:
Фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок).

Таким чином, мінімальний розмір
страхового внеску для фізичних осіб -
підприємців у липні, серпні та вересні
2010 року становив: 888 грн. х 33,2% = 294 грн. 82
коп. х 3=884грн. 48 коп.; у жовтні та
листопаді 2010 року : 301, 12х2 =602,24 грн.; у
грудні 2010 року - 306, 10 грн.

Оскільки відповідач сплачував єдиний
податок позивачем на підставі абз.8 ч.2
Указу Президента України "Про внесення
змін до Указу Президента України від 3
липня 1998 року №727 "Про спрощену
систему-оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 28.06.1999 року №746/99 та
Указу Президента України від 3 липня 1998
року №727 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" було
зараховано в рахунок сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з липня по грудень 2010 року
в сумі 72 грн. Крім того, було погашено
за рахунок переплати заборгованості в
сумі 48 грн..

Отже, загальний розмір заборгованості
відповідача, обґрунтовано становить
1672грн. 80 коп. (1792 грн. 82 коп. - ( 72 грн.
частина єдиного податку) +48 грн. (
погашено за рахунок переплати) = 1672 грн.
80коп.).

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 106 Закону
України №1058-IV, територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

На підставі зазначеного, позивачем
було надіслано відповідачу Вимогу про
сплату боргу від 29.03.2011 року на суму
860грн. 34 коп. та Вимогу про сплату боргу
від26 листопада 2011 року №Ф-1501 на суму
860грн. 46 коп.

Доказів оскарження або скасування
зазначених вимог відповідачем не
надано.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010
року №2464-VI Територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею. У
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. У разі якщо
згоди з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку. У
разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Щодо посилання відповідача на Указ
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 та
Закон України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
№ 3609 - VI, як на підставу для звільнення
платників єдиного та фіксованого
податків від сплати внесків до
Пенсійного фонду України, суд зазначає
наступне.

Абзацом 8 пункту 2 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
передбачено, що доходи, отримані від
здійснення підприємницької
діяльності, що обкладається єдиним
податком, не включаються до складу
сукупного оподатковуваного доходу за
підсумками звітного року такого
платника та осіб, що перебувають з ним у
трудових відносинах, а сплачена сума
єдиного податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань як самого
платника податку, так і осіб, які
перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його
сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Слід звернути увагу на те, що за
правилом, визначеним у частині 4 статті
18 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", страхові внески не
включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство.

Статтею 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що у разі
наявності в платника страхових внесків
одночасно із зобов'язаннями із сплати
страхових внесків зобов'язань із
сплати податків, інших обов'язкових
платежів, передбачених законом, або
зобов'язань перед іншими кредиторами,
зобов'язання із сплати страхових
внесків виконуються в першу чергу і
мають пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо
виплати заробітної плати (доходу), тому
страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування.

У силу положень частини 6 статті 18
вказаного Закону законодавством не
можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати.

Отже, дія норм Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" та Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" від 07.07.2011 № 3609 - VI на сплату
внесків фізичних осіб-підприємців за
2010 рік , які перебувають на спрощеній
системі оподаткування до Пенсійного
фонду України не розповсюджується.

Крім того, пунктом 16 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечать цьому Закону.

Таким чином, страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється
податкове законодавство, а іншим
законодавством не встановлені пільги з
нарахування та сплати цих внесків або
звільнення від їх сплати. Обов'язок
сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не залежить від статусу
платника податку.

Також не береться судом до уваги
посилання відповідача на відсутність
певних реквізитів у повідомленні -
розрахунку, оскільки в
повідомленні-розрахунку не
реалізується компетенція його видавця
та оскільки повідомлення-розрахунок
не є рішенням суб'єкта владних
повноважень у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
та Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", а
носить лише інформаційний характер.

Наявність повідомлення-розрахунку
само по собі не створює жодних перешкод
для діяльності фізичної
особи-підприємця, а лише інформує про
необхідність здійснення доплати до
мінімального страхового внеску. Тобто,
зазначене повідомлення не створює та
не припиняє права чи обов'язки для
позивачки.

Натомість обов'язок відповідача щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування створюють Вимога про
сплату боргу від 29.03.2011 року на суму
860грн. 34 коп. та Вимога про сплату боргу
від 26 листопада 2011 року №Ф-1501 на суму
860грн. 46 коп.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 15 ст.106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", строк давності
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується.

Беручи до уваги те, що заборгованість
зі сплати страхових внесків за липень -
грудень 2010 року у розмірі 1672 грн. 80 коп.
у встановлені законодавством строки
відповідачем не сплачена; доказів
погашення зазначеної заборгованості
станом на день розгляду цього спору не
надано, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого Оскільки спір вирішено на
користь суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94
КАС України стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Управління Пенсійного фонду
України у м. Білій Церкві Київської
області заборгованість у сумі 1672(одна
тисяча шістсот сімдесят дві) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.