Справа № 761/31318/13-а
Суддя: Маліновська В. М.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/20/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2014 року

Шевченківський районний суд м.Києва у
складі:

головуючого судді
Маліновської В.М.

при секретарі Касянчук
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві про
визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду м.Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м.Києві (Відповідач) про визнання
неправомірними рішення Головного
управління ПФУ в м.Києві у частині
відмови в поновленні раніше
призначеної пенсії та зобов'язання
вчинити дії, в якому просив: - визнати
неправомірними дії Головного
управління ПФУ в м. Києві у частині
відмови в поновленні йому виплати
пенсії з 6 лютого 2012 року; - зобов'язати
Головне управління ПФУ в м. Києві
поновити йому виплату раніше
призначеної пенсії, починаючи з 6
лютого 2012 року.

Свої позовні вимоги, Позивач
обґрунтовує тим, що у вересні 2008 року
йому призначили пенсію за вислугою
років, потім у серпні 2010 року він
звернувся із заявою про припинення
вплати пенсії у зв'язку з повторним
прийняттям на роботу до органів
внутрішніх справ. В подальшому, у
лютому 2012 року, він знову звільнився з
органів внутрішніх справ, у зв'язку з
чим, керуючись Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» звернувся до Відповідача з
заявою про поновлення виплати раніше
призначеної пенсії. Листом Відповідача
№20721/12 йому відмовили у поновленні
пенсії, мотивуючи тим, що у
відповідності до нової редакції ст. 12
вказаного Закону, він не має
достатнього строку вислуги років, який
необхідний для призначення пенсії. Не
погоджуючись з позицією Відповідача,
він повторно звернувся з заявою про
поновлення виплати пенсії, однак
Відповідач своїм листом №24296/12/Т-2328
повідомив, що поновлення виплати
пенсії, яка була припинена у зв'язку з
повторним прийняттям до органів
внутрішніх справ, взагалі чинним
законодавством не передбачено.

Позивач з вказаним рішенням
категорично не згоден, мотивуючи це
тим, що за ч.2 ст. 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», пенсіонерам з числа
військовослужбовців та осіб, які
отримують пенсію за цим Законом, у разі
повторного прийняття їх на службу до
органів внутрішніх справ виплата
пенсій на час їх служби припиняється.
При наступному звільненні із служби
цих осіб виплата їм пенсій
здійснюється з урахуванням загальної
вислуги років на день останнього
звільнення. Таким чином з вказаної
норми, вбачається, що при повторному
прийнятті на роботу відбувається
припинення пенсії, а не її скасування, а
отже, оскільки пенсія не скасована, а
лише припинена її повторне призначення
є неможливим, відповідно в даному
випадку необхідно застосовувати лише
інститут поновлення пенсії. Також
вбачається, що при повторному
звільненні із служби відбувається саме
виплата пенсії з урахуванням загальної
вислуги років, а не її повторне
призначення. Окрім того, відповідно до
ч.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» пенсія призначається довічно, а у
відповідності до ч.1 ст. 40 цього Закону,
днем зверненням за призначенням пенсії
є день подання до відповідного органу
Пенсійного фонду України письмової
заяви про призначення пенсії з усіма
необхідними для вирішення цього
питання документами. Отже, пенсія була
призначена Позивачу довічно, після
першого звільнення у 2008 році, а
оскільки чинним законодавством не
передбачено ані можливості, ані
механізму скасування призначення
пенсії, то позиція Відповідача
відносно повторного призначення
пенсії Позивачу після другого
звільнення є незаконною.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Києва від 02.12.2013р.
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління ПФУ в м.Києві про
визнання неправомірними дії в частині
вимог з 06 лютого 2012 року по 11 травня 2013
року - залишено без розгляду. Відкрито
скорочене провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 з 12 травня 2013 року (а.с.22-23).

Відповідач через канцелярію суду подав
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що Позивачу була призначена
пенсія за вислугу років з 03.04.2008 року з
військовим званням майор у зв'язку із
звільненням в запас. В подальшому, а
саме 02 серпня 2010 року позивачу було
припинено виплату пенсії на підставі
особистої заяви у зв'язку з повторним
прийняттям на службу до органів
внутрішніх справ. 06.02.2012 року Позивача
знову було звільнено з органів
внутрішніх справ у запас Збройних Сил
України з військовим званням
підполковник та 18 липня 2012 року він
звернувся із заявою про поновлення
виплати пенсії до Головного управління
ПФУ у м. Києві, на яку останнім було
надано відповідь про відмову, оскільки
на те відсутні необхідні правові
підстави. Відповідач зазначив, що для
того, щоб продовжувати виплату пенсії
відповідно до вимог ст. 2 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», необхідно
дотримуватись положень ст. 12 даного
Закону, яка визначає умови призначення
пенсії за вислугу років з урахуванням
загальної вислуги років на день
останнього звільнення. Зокрема, ст.12
зазначеного Закону передбачено, що
пенсія за вислугу років призначається
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовця надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону
(крім осіб зазначених у частині третій
статті 5 цього Закону), незалежно від
віку, якщо вони звільнені зі служби з
01.10.2011 року по 30.09.2012 року і на день
звільнення мають вислугу 20 календарних
років та 6 місяців та більше. Відповідно
до витягу з наказу № 58 о/с від 06.02.2012р.
підполковника міліції ОСОБА_1 було
звільнено зі служби 06.02.2012р. Вислуга у
Позивача на день звільнення у
календарному обчисленні складає 16
років 2 місяці 7 днів. За таких обставин
Відповідач прийшов до висновку, що з
наданих Позивачем документів, у
останнього відсутній необхідний обсяг
вислуги календарних років, що в свою
чергу є обставиною, що унеможливлює
призначити пенсію з врахуванням
положень ст. 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», а тому в задоволенні позову
необхідно відмовити в повному обсязі
(а.с.29-30).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 17.01.2014 року справу
призначено до розгляду у судовому
засіданні (а.с.32).

В судовому засіданні Позивач та його
представник - ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
їх задовольнити.

Позивач наполягав на тому, що він не
просить здійснити йому перерахунок
пенсії з урахуванням строку
пропрацьованого після виходу на
пенсію, а лише просить поновити виплату
йому пенсії у розмірі, призначеному у
2008р.

Представник Відповідача - Жбадинський
О.М. проти позову заперечив та просив
відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, суд приходить до висновку, що
відповідач, заперечуючи проти позову,
не довів правомірність своєї відмови
щодо поновлення Позивачу виплати
раніше призначеної пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що з
03.04.2008 року Позивачу була призначена та
виплачувалась пенсія за вислугу років
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб». В зв'язку з поновленням Позивача
на службі в Департаменті Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю та згідно заяви Позивача,
останньому було припинено виплату
пенсії з 02.08.2010 року. Зазначені
обставини сторонами не заперечуються
та підтверджуються, зокрема, листом
Головного управління Пенсійного фонду
України в м.Києві №и 21044/12 від 01.08.2012р.
(а.с.5) та копією Пенсійного посвідчення
НОМЕР_1, виданого Пенсійний фондом
України 16.09.2008р. з терміном дії: довічно
(а.с.7).

06 лютого 2012 року ОСОБА_1, звільнився з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил України (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням з
посади заступника начальника відділу
тактичної та стратегічної розвідки
управління по боротьбі з організованою
злочинністю зі званням підполковника
міліції, що підтверджується Витягом з
Наказу Головного управління МВС
України у м.Києві № 58 о/с від 06.02.2012р.
(а.с.4,42). Вислуга на день звільнення у
календарному обчисленні складає 16
років 2 місяці 7 днів, у пільговому
обчисленні - 22 роки 3 місяці 9 днів.

У зв'язку із звільненням із органів
внутрішніх справ, в липні 2012 року
Позивач звернувся до Відповідача з
заявою (заява від 18.07.2012р. зареєстрована
Відповідачем 27.07.2012р. за №19924/04) про
поновлення нарахованої в 2008 році
пенсії, виплату якої було припинено в
серпні 2010 року (а.с.41).

Листом Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві №
21044/12 від 01.08.2012р. Позивачу було
повідомлено, що при наступному
звільненні після припинення виплати
пенсії, заява про призначення пенсії за
вислугу років та по інвалідності
особам, які мають право на пенсію
згідно із Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» подаються цими особами до
головних управлінь Пенсійного фонду
України через уповноважені структурні
підрозділи Міністерства внутрішніх
справ України, на які покладаються
функції щодо підготовки та подання до
органів, що призначають пенсії,
необхідних для призначення пенсії
документів. Також повідомлено, що
відповідно до п. а ст. 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» пенсія за вислугу
років призначається особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, незалежно від
віку, якщо вони звільнені зі служби з
01.10.2011 року по 30.09.2012 року і на день
звільнення мають вислугу 20 календарних
років та 6 місяців та більше (а.с.5).

Листом Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві №
24296/12/Т-2328 від 04.10.2013р. Позивача
повідомлено, що пенсіонерам з числа
військовослужбовців та осіб, які
отримують пенсію за Законом України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», у разі повторного
прийняття їх на військову службу
виплата пенсій на час їх служби
припиняється. Водночас, поновлення
виплати пенсії, яка була припинена у
зв'язку з повторним прийняттям на
військову службу, чинним
законодавством не передбачена (а.с.6).

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані Конституцією
України та Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи, які мають право на
пенсію за цим Законом при наявності
встановленої цим Законом вислуги на
військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та
захисту інформації України, в органах
і підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Згідно до п.2 ст.2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» пенсіонерам з числа
військовослужбовців та осіб, які
отримують пенсію за цим законом, у разі
повторного прийняття їх на службу до
органів внутрішніх справ виплата
пенсії на час їх служби припиняється.
При наступному звільненні їх зі служби
виплата їм пенсії здійснюється з
урахуванням загальної вислуги років на
день останнього звільнення.

Таким чином, законодавець встановив
обов'язок відповідних пенсійних
органів саме поновити раніше
призначену пенсію з урахуванням
загальної вислуги років та лишив їх
права знову (повторно) призначати
пенсію, розмір якої повинен кожного
разу збільшуватися з урахуванням
збільшення років (терміну) служби.

Судом встановлено, що відповідно до п.2
ст.2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» Головним управлінням ПФУ в
м.Києві була саме припинена, а не
скасована виплата пенсії ОСОБА_1, доки
він перебував на службі в МВС України.
Після звільнення його з посади
заступника начальника відділу
тактичної та стратегічної розвідки
управління по боротьбі з організованою
злочинністю, пенсія йому не могла бути
призначена знову, оскільки вона вже
була нарахована та її виплату
припинено, тобто виплата цієї пенсії
органом ПФУ, відповідно до діючого
законодавства, могла бути лише
поновленою з урахуванням загальної
вислуги років на день звільнення.

Отже, пенсія ОСОБА_1 підлягала
поновленню відповідно до п.2 ст.2 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Статтею 48 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», заява про призначення пенсії
згідно з цим Законом подається до
територіального органу Пенсійного
фонду України або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду України за
погодженням із центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, іншими заінтересованими
центральними органами виконавчої
влади та Службою зовнішньої розвідки.

При цьому днем звернення за
призначенням пенсії є день подання до
відповідного органу Пенсійного фонду
України письмової заяви про
призначення пенсії з усіма необхідними
для вирішення цього питання
документами, а в разі пересилання заяви
і документів поштою - дата їх
відправлення.

Суд відзначає, що право на отримання
пенсії у Позивача, в даному випадку,
виникло ще у 2008 році і пенсія йому була
призначена, що підтверджується
матеріалами справи і таке сторонами не
оспорювалось.

Отже поновлення виплати Позивачу
раніше призначеної пенсії мало бути
здійснено з дня подання ним до органу
пенсійного фонду відповідної заяви з
підтвердженням повторного звільнення
зі служби. Суд вважає, що дня поновлення
виплати пенсії в раніше призначеному
розмірі, з урахуванням змін в
законодавстві щодо необхідної вислуги
років, достатнім було подання
Позивачем саме заяви про поновлення
виплати пенсії з відповідним
підтверджуючим документом про
звільнення, а підстави для призначення
йому нової пенсії відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

З огляду на все наведене вище, а також
враховуючи положення ст.69, 71 КАС
України, суд приходить до висновку, що
Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів щодо правомірності
своїх дій по відмові у поновленні
виплати Позивачу раніше призначеної
пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає
відмову Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві в
поновленні ОСОБА_1 раніше призначеної
пенсії за вислугу років, викладеної в
Листі № 24296/12/Т-2328 від 04.10.2013р. на
підставі ст. 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», - неправомірною.

Зважаючи на неправомірність дій
Відповідача в частині відмови у
поновленні пенсійних виплат Позивачу,
суд вважає, що з урахуванням частини
вимог залишених без розгляду згідно з
ухвалою від 02.12.2013р., позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню шляхом зобов'язання
Відповідача поновити з 13.05.2013р.
Позивачу виплату пенсії, призначеної
03.04.2008р.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 19, 46, 55 Конституції України, ст.ст.
1,2,48 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», та керуючись ст.ст. 2, 6-10, 14, 17, 69, 71,
104, 105, 121, 158-162 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві про
визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити дії, -
задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в м.Києві, викладене у листі від
04 жовтня 2013року, щодо відмови у
поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії,
призначеної з 03 квітня 2008р.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м.Києві
поновити з 13 травня 2013р. ОСОБА_1 виплату
пенсії, призначеної 03 квітня 2008р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 68,82грн. судового
збору.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м.Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: