Справа № 1570/5068/2012
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/5068/2012

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Соколенко О. М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 06 лютого 2013 року по справі за
позовом державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області до
Південного управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України про стягнення податкового
боргу у розмірі 2040 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

21.08.2012 року державна податкова
інспекція у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби
(правонаступником якої є державна
податкова інспекція у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області) звернулась до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Південного управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України про стягнення податкового
боргу по земельному податку з
юридичних осіб та з орендної плати з
юридичних осіб на загальну суму 2040 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року
адміністративний позов державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
задоволено частково.

Стягнуто з Південного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (ідентифікаційний код
24980210) податковий борг по земельному
податку з юридичних осіб у розмірі 1020
грн. на користь Державного бюджету
Заводського району м. Миколаєва, на р/р
0003, банк ГУДКСУ у Миколаївській
області, МФО 826013, ОКПО 37992781.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 21.05.2013 року державна
податкова інспекція у Заводському
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
подала апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби посилалась на те, що
відповідач є платником земельного
податку та орендної плати з юридичних
осіб. У відповідача виник борг по
вказаним податкам на підставі
податкових повідомлень-рішень від
07.06.2012 року № та № на
загальну суму 2040 грн., який підлягає
стягненню в примусовому порядку.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 06.02.2013 року та постановлення
нової, якою задовольнити позовні
вимоги державної податкової інспекції
у Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів дійшла
наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
Південне управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України зареєстровано виконавчим
комітетом Одеської міської ради 28.04.2006
року, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.10) та перебуває на обліку в якості
платника податків в ДПІ у Приморському
районі м. Одеси, що підтверджується
довідкою від 05.05.2009 року № 667 (а.с.6).

Крім того, відповідач перебуває на
обліку в ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області ДПС як
неосновний платник.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції, ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області ДПС
посилалась на те, що у Південного
управління капітального будівництва
Міністерства оборони України існує
борг по земельному податку та по
орендній платі за землю, який виник на
підставі податкових
повідомлень-рішень від 07.06.2012 року №
(1020 грн.) та № (1020 грн.), який
не був сплачений відповідачем в
добровільному порядку, що і стало
підставою для звернення до суду з
позовом про його стягнення в
примусовому порядку.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог
ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС, зважаючи на
наступне:

Відповідно до п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 20.1.28 ст. 20 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI
органи державної податкової служби
мають право: застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.05.2012 року головним державним
податковим інспектором державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
було проведено камеральну перевірку
податкової декларації (розрахунку) по/з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) за 2012 рік Південного
управління капітального будівництва
Міністерства оборони України, в ході
проведення якої було встановлено
порушення відповідачем вимог п.49.18 ст.49
та п.286.2 ст.286 Податкового кодексу
України, що виразилось у неподанні
відповідачем податкових декларацій з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності).

Також, було встановлено, що до
відповідача вже були застосовані
штрафні (фінансові) санкції згідно
податкових повідомлень-рішень від
10.02.2012 року № та №.

За результатами вказаної перевірки
податковим органом були складені акти
від 15.05.2012 року № 988/15-3/249802-10 та №
978/15-3/249802-10 «Про результати камеральної
перевірки податкової звітності», на
підставі яких прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 07.06.2012
року, яким відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання по земельному
податку з юридичних осіб за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1020
грн. (а.с.11), та податкове
повідомлення-рішення № , яким
відповідачу збільшено суму грошового
зобов'язання по орендній платі з
юридичних осіб за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1020
грн. (а.с.13).

В свою чергу, відповідно до ст. 206
Земельного кодексу України та ст. 19
Закону України «Про оренду землі»
використання земель в Україні є
платним. Плата за землю справляється у
вигляді земельного податку або
орендної плати.

Згідно частини 1 ст. 2, ст. 13 Закону
України «Про плату за землю» плата за
землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Слід зазначити, що ст. 21 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 288 Податкового
кодексу України, підставою для
нарахування орендної плати на земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, а об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем.

В поданому адміністративному позові
ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області посилалась на
те, що Південне управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України є платником орендної
плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.03.2006 року між Південним управлінням
капітального будівництва Міністерства
оборони України (орендар) та
Миколаївською міською радою
(орендодавець) було укладено договір
оренди землі, згідно якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
оренду земельну ділянку для
будівництва житлової забудови, по вул.
Чигрина ріг вул. Садової (Заводський
район) (а.с.32-35).

Строк дії зазначеного договору
становить п'ять років.

Вказаний договір був зареєстрований у
Миколаївський регіональній філії ДП
«Центр ДЗК» та в Державному реєстрі
земель вчинено запис від 27.03.2006 року.

Зі змісту укладеного договору оренди
вбачається, що після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк, і у
цьому разі орендар повинен не пізніше
ніж за три місяці до закінчення строку
дії договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Будь-які докази продовження дії
укладеного договору після закінчення
п'ятирічного строку позивачем до суду
надані не були.

В свою чергу, згідно ухвали Одеського
окружного адміністративного суду від
10.10.2012 року у ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби
витребовувались докази стосовно
укладання нових або внесення змін до
існуючого договору оренди землі від
01.03.2006 року, укладеного між
Миколаївською міською радою та
Південним управлінням капітального
будівництва Міністерства оборони
України або його розірвання, а також, у
разі наявності, будь-яких інших доказів
на підтвердження того, що відповідач є
платником орендної плати за землю з
юридичних осіб у 2012 році.

Однак, на виконання зазначеної ухвали
суду першої інстанції позивачем також
не було надано відомостей стосовно
того, що вищезазначений договір оренди
землі від 01.03.2006 року був продовжений
після 27.03.2011 року. Також не було надано
до суду жодного іншого договору, який
би підтверджував, що у 2012 році
відповідач був платником орендної
плати за землю з юридичних осіб.

При цьому, відповідач стверджує про те,
що договір оренди землі від 01.03.2006 року
після спливу строку його дії не
подовжувався, а тому Південне УКБ МОУ
протягом 2012 року не було платником
орендної плати за землю.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно того, що
оскільки строк дії договору оренди
земельної ділянки, укладеного
Миколаївською міською радою та
Південним управлінням капітального
будівництва Міністерства оборони
України закінчився 27.03.2011 року, і після
цього не продовжувався та новий
договір оренди земельної ділянки на 2012
рік відповідачем не укладався, то в
даному випадку відповідачем не було
допущено порушення вимог п. 286.2 статті
286 Податкового кодексу України в
частині неподання розрахунку орендної
плати за земельні ділянки за 2012 рік.

Зважаючи на зазначене, суд першої
інстанції вірно зазначив, що у
відповідача відсутній обов'язок
сплачувати грошове зобов'язання з
орендної плати юридичних осіб,
визначене у податковому
повідомленні-рішенні від 07.06.2012 року №
в сумі 1020,00 грн., а тому позовні
вимоги ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області ДПС
про стягнення з Південного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України заборгованості по
орендній платі за земельну ділянку за
2012 рік у розмірі 1020 грн. є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

В свою чергу, згідно ст. 269 Податкового
кодексу України платниками податку за
землю є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв) та
землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 Податкового
кодексу України об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності.

П. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України
встановлено, що власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою від 19.03.2009 року, виданого
Південному управлінню капітального
будівництва МОУ на підставі рішення
Миколаївської міської ради № 13/70 від
04.07.2007 року, відповідач є постійним
користувачем земельної ділянки площею
18496 кв.м., яка розташована за адресою:
вул. Леваневців, 25, м. Миколаїв,
Заводський район, Миколаївська область
(а.с.31).

Таким чином, Південне управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України є платником податку за
землю у розумінні ст. 269 Податкового
кодексу України, та зобов'язано було у
встановлені Податковим кодексом
України строки подавати до податкового
органу декларацію з плати за землю, а
саме -з земельного податку та
сплачувати відповідний земельний
податок.

У зв'язку з невиконанням визначених
Податковим кодексом України
зобов'язань у відповідача станом на
06.02.2013 року виникла заборгованість зі
сплати земельного податку в розмірі 1020
грн., яка підлягає стягненню в
примусовому порядку.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно того, що
на Південне управління капітального
будівництва МОУ не розповсюджується
дія норм п.п.282.1.3 п.282.1 ст.282 Податкового
кодексу України щодо звільнення від
сплати земельного податку, оскільки
відповідач є госпрозрахунковою
організацією та не повністю
утримується за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів, тоді
як вказаними положеннями Податкового
кодексу України передбачено
звільнення від сплати податку лише тих
установ, які повністю утримуються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів.

Таким чином, позовні вимоги державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва щодо стягнення з
Південного управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України податкового боргу по
земельному податку з юридичних осіб у
розмірі 1020 грн. підлягають задоволенню.

Зважаючи на все вище зазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи,
правильно по суті вирішено справу, та
постановлено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т.М

Яковлєв О.В.