Справа № 818/313/14
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.
Справа №818/313/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання
- Заіченко А.М.,

представника позивачів - ОСОБА_1,

представника відповідача - Стегній А.М.,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/313/14 за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області, державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області Дереваль В.П.,
треті особи: Лебединська міська рада
Сумської області, ОСОБА_3 про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4)
та ОСОБА_5 (далі по тексту - позивач,
ОСОБА_5) звернулися до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області, державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області Дереваль В.П.,
треті особи: Лебединська міська рада
Сумської області, ОСОБА_3, в якому з
урахуванням уточнення позовних вимог
просили:

1. Скасувати Рішення Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагенству у Лебединському
районі Сумської області Древаль
Вікторії Петрівни №РВ-014 від
04.02.2014 про відмову у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру щодо державної реєстрації
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

2. Зобов'язати Управління
Держземагенства в Лебединському
районі Сумської області повторно
розглянути заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням рішення
Лебединської міської ради від 31.10.2012
року "Про землекористування по АДРЕСА_1"
та Акту про роботу тимчасової
контрольної комісії міської ради щодо
врегулювання межового спору із
суміжними землевласниками по АДРЕСА_1
від 23.04.2013.

3. Зобов'язати Управління
Держземагенства в Лебединському
районі Сумської області здійснити
державну реєстрацію земельної ділянки
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 без
підпису з боку суміжного
землекористувача ОСОБА_3 в порядку,
визначеному чинним законодавством
України.

Свої вимоги мотивують тим, що позивачі
придбали за договором купівлі-продажу
жилий будинок за номером АДРЕСА_1.
Оскільки домоволодіння було
розташоване на неприватизованій
земельній ділянці, позивачі, для
врегулювання земельних відносин, в
установленому законом порядку,
звернулися до Лебединської міської
ради Сумської області, за рішенням якої
земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1
була передана позивачам у власність в
порядку приватизації. На ім'я одного з
позивачів виданий державний акт про
право власності на дану земельну
ділянку. Сусід позивачів ОСОБА_3
звернувся в 2010 році до Лебединського
районного суду із позовом, який був
обґрунтований технічними помилками
під час оформлення вищенаведених
актів. Рішенням суду від 05 листопада 2010
року державний акт на ім'я ОСОБА_4
визнаний незаконним та скасований.

У зв'язку з цим позивачам знову
довелось оформляти право на земельну
ділянку. З цією метою позивачі
звернулись до Лебединської міської
ради. Рішенням від 31.10.2012 встановлено
межі між садибами в АДРЕСА_1 по
фактичному землекористуванню. 23.04.2013
Тимчасовою контрольною комісією
міської ради щодо врегулювання
межового спору із суміжними
землевласниками по АДРЕСА_1 складено
Акт, в якому комісія, з урахуванням
думки компетентних спеціалістів та
експертів дійшла висновку, що
претензії господаря домоволодіння за
АДРЕСА_2 ОСОБА_3 до господаря
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_4 є безпідставними. Однак, ОСОБА_3
відмовився підписати даний Акт.

10.07.2013 землевпорядною організацією
складено Акт прийомки робіт щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
громадянами ОСОБА_4 1/2, ОСОБА_5 1/2 на
території АДРЕСА_1, який підписаний
начальником управління
Держземагенства у Лебединському
районі Сумської області. В даному акті
зафіксовано, що робота щодо
встановлення меж земельної ділянки, що
належить позивачам, виконана у
відповідності з вимогами Земельного
кодексу України, Закону України "Про
землеустрій" та з вимогами інших
законодавчих та нормативних актів.

Незважаючи на це, у відповідь на заяву
позивачів щодо видачі витягу на
оформлення документів на землю
відповідач, зважаючи на не підписання
акту погодження меж земельної ділянки
з боку суміжного землекористувача
ОСОБА_3, фактично відмовив у реєстрації
земельної ділянки.

У судовому засіданні представник
позивачів підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях (а.с.52-53,120-121), зазначив, що
технічна документація із землеустрою
не відповідає нормам чинного
земельного законодавства України,
оскільки акт погодження меж земельної
ділянки не підписаний сусідом ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначивши, що позивачі незаконно
використовують частину земельної
ділянки, що належить йому, у зв'язку з
чим він відмовився підписувати акт
погодження меж земельної ділянки. При
цьому, ОСОБА_3 вважає, що за умови
відсутності акту погодження меж
земельної ділянки з підписами усіх
суміжних землекористувачів,
позивачеві цілком правомірно було
відмовлено у здійсненні державної
реєстрації права власності на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши представників сторін
та третю особу, перевіривши матеріали
справи та оцінивши докази в їх
сукупності, дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 18
листопада 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої,
укладено договір купівлі-продажу від
18.11.2006, за яким позивачі набули у
власність жилий будинок з надвірними
спорудами за номером АДРЕСА_1 (а.с.11).

Оскільки домоволодіння було
розташоване на неприватизованій
земельній ділянці, позивачі, для
врегулювання земельних відносин, в
установленому законом порядку
звернулися до Лебединської міської
ради Сумської області, за рішенням якої
від 05.06.2007 земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_1 була передана позивачам у
власність в порядку приватизації
(а.с.10). Державний акт про право
власності на дану земельну ділянку був
виданий на ім'я ОСОБА_4.

Сусід позивачів ОСОБА_3 звернувся в 2010
році до Лебединського районного суду
із позовом, який був обґрунтований
технічними помилками під час
оформлення Державного акту про право
власності на земельну ділянку. Так,
Рішенням Лебединського районного суду
від 05.11.2010 по справі №2-898/10 державний
акт на ім'я ОСОБА_4 визнаний незаконним
та скасований (а.с.14-16).

Варто зазначити, що відповідно до вимог
ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України,
органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

У зв'язку із цим позивачі звернулися до
Лебединської міської ради, Рішенням
якої від 31.10.2012 встановлено межі між
садибами в АДРЕСА_1 по фактичному
землекористуванню (а.с.18).

Як зазначив представник позивача,
ОСОБА_3 разом із своєю дружиною ОСОБА_9
неодноразово висловлювали претензії
до правильності визначення меж
земельних ділянок, що спричинило
межовий спір.

23.04.2013 тимчасовою контрольною комісією
Лебединської міської ради щодо
врегулювання межового спору із
суміжними землевласниками по АДРЕСА_1
складено Акт № 1, в якому комісія, з
урахуванням думок компетентних
спеціалістів та експертів, дійшла
висновку, що претензії господаря
домоволодіння за адресою АДРЕСА_2
ОСОБА_3 до господаря домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 є
безпідставними (а.с.21).

Незважаючи на вирішення спору органом
місцевого самоврядування, ОСОБА_3
відмовився підписати Акт про
погодження (встановлення) та
закріплення меж земельної ділянки від
11.01.2013, який в межах підготовки
технічної документації на замовлення
позивачів виготовлено ТОВ
"Лебединський районний землевпорядний
центр" (а.с.28).

10.07.2013 землевпорядною організацією
складено Акт прийомки робіт щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
громадянами ОСОБА_4 1/2 , ОСОБА_5 1/2 на
території АДРЕСА_1, який підписаний
начальником управління
Держземагенства у Лебединському
районі Сумської області (а.с.30). В даному
акті зафіксовано, що робота щодо
встановлення меж земельної ділянки, що
належить позивачам, виконана у
відповідності з вимогами Земельного
кодексу України, Закону України "Про
землеустрій" та з вимогами інших
законодавчих та нормативних актів.

Незважаючи на це, у відповідь на заяву
позивачів щодо видачі витягу на
оформлення документів на землю
відповідач, зважаючи на не підписання
акту погодження меж земельної ділянки
з боку суміжного землекористувача
ОСОБА_3 надав лист-відповідь №1503 від
08.10.2013, зазначивши, що технічна
документація із землеустрою повинна
відповідати вимогам чинного
законодавства України, акт погодження
меж земельної ділянки має бути
підписаний всіма суміжниками (а.с.35).

З наведених підстав, Державним
кадастровим реєстратором управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області було прийнято
рішення про відмову у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру № РВ-014 (а.с. 74).

Разом з тим, суд дійшов висновку про
необґрунтованість наведених висновків
з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.. 125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»,
державна реєстрація земельної ділянки
- це внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Згідно статті 6 даного Закону, ведення
та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечуються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин (Держземагенством
України).

Відповідно до статті 24 цього ж Закону,
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за місцем їх розташування
відповідним Державним кадастровим
реєстратором центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин. У
місті Лебедин таким органом виконавчої
влади є відповідач.

Нормативно-правовим актом, яким
врегульовує питання державної
реєстрації земельних ділянок є Порядок
ведення Державного земельного
кадастру, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 року № 1051 (надалі - Порядок).

Згідно пункту 111 Порядку, Державний
кадастровий реєстратор для здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки протягом 14 календарних днів з
дня реєстрації відповідної заяви
перевіряє, зокрема, відповідність
поданих документів вимогам,
передбаченим пунктом 67 даного порядку
та за результатами розгляду перевірки
виконує такі дії: або присвоює
кадастровий номер земельній ділянці
або приймає рішення про відмову у
державній реєстрації земельної
ділянки в разі:

- невідповідності поданих документів
вимогам законодавства,

- розташування в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини,

- розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора,

- подання заявником документів не в
повному обсязі.

Оскаржуване рішення державного
кадастрового реєстратора мотивоване
невідповідністю поданих позивачами
документів вимогам Закону України "Про
державний земельний кадастр" і Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, а саме відсутністю
погодження меж земельної ділянки, яку
позивачі просять зареєструвати, з боку
користувача суміжної земельної
ділянки ОСОБА_3, який був присутній на
обмірах, але від підпису відмовився.

В оскарженому рішенні зазначено, що
виконавець, у відповідності до пункту
2.4 "Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками",
затвердженої Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18 травня 2010 року № 376 (далі -
Інструкція № 376), під час підготовчих
робіт повинен був провести аналіз
відомостей про наявність спірних
питань щодо меж земельної ділянки.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що під
час виготовлення технічної
документації виконавець повністю
дотримався вимог вищенаведеної
Інструкції. Так, ним був зроблений
запит до суду щодо надання інформації
про прийняті судові рішення стосовно
даних земельних ділянок, до матеріалів
технічної документації залучено
матеріали перевірок, виїзних засідань
стосовно земельного спору, залучено
рішення Лебединської міської ради про
визначення межі між садибами в АДРЕСА_1
(а.с.7-34).

Таким чином, в технічній документації
містяться всі необхідні документи, які
дозволяють сформувати висновок, що
земельний спір між позивачами та їх
сусідом ОСОБА_3 вирішений компетентним
органом місцевого самоврядування, в
розумінні ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу
України. За таких обставин не
підписання з боку сусіда акту
погодження (встановлення) меж від 11.01.2013
не може бути підставою для відмови у
здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки.

Наведена правова позиція
підтверджується також позицією Вищого
адміністративною суду України, яка
висловлена в Ухвалі від 18 липня 2013 року
при вирішенні спору у аналогічній
справі № К/800/4726/13.

Крім того, варто зазначити, що не
підписання ОСОБА_3 акту про погодження
(встановлення) та закріплення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) від 11.01.2013 не свідчить про
те, що під час виготовлення технічної
документації було порушено вимоги
статті 198 Земельного кодексу України,
яка встановлює, що складовою
кадастрових зйомок є, зокрема,
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами.

В даному випадку не можна стверджувати,
що погодження меж не відбулось,
оскільки у відповідності до акту про
погодження (встановлення) меж від 11.01.2013
ОСОБА_3 був присутній під час складання
акту, але від підпису відмовився. У
даному випадку така відмова від
підпису є формою реалізації свого
права сусідом, а фактично, погодження
меж відбулось - у формі відмови.

Зазначене твердження кореспондується
з положеннями пункту 3.12 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, власники (користувачі)
суміжних земельних ділянок
повідомляються про дату і час
проведення робіт із закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості), при цьому таке
закріплення може здійснюватись за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у випадку
їх нез'явлення, якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

У відповідності до Акту про погодження
(встановлення) та закріплення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) від 11.01.2013 (а.с.28), межі
земельної ділянки проходять по
фактично існуючим межам (між
земельними ділянками встановлено
огорожу), тому межовими знаками не
закріплені. Дане твердження повністю
узгоджується з приписами пункту 3.8.
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками, який
встановлює, що межові знаки не
встановлюються на бажання власника
(користувача) у разі, якщо межі
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) збігаються з природними та
штучними лінійними спорудами і
рубежами (річками, струмками, каналами,
лісосмугами, шляхами, шляховими
спорудами, парканами, огорожами,
фасадами будівель та іншими лінійними
споруда і рубежами тощо).

Таким чином, встановлення меж
земельної ділянки в даному випадку
повністю узгоджується також і з
рішенням Лебединської міської ради від
31.10.2012, згідно з якими межі між садибами
в АДРЕСА_1 по фактичному
землекористуванню, де межі земельних
ділянок відповідають технічним
паспортам БТІ, відповідно до
геодезичної зйомки земельних ділянок,
проведеної Лебединським міськрайонним
відділом Сумської регіональної філії
ДП "Центр державного земельного
кадастру" та висновку комісії по
земельних спорах.

З огляду на викладені вище обставини,
суд дійшов висновку, що Рішення
№РВ-014 від 04.02.2014 про відмову у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру щодо державної
реєстрації земельної ділянки не
відповідає вимогам чинного
законодавства, ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим воно підлягає
скасуванню.

Щодо інших позовних вимог, слід
зазначити наступне.

Відповідно до вимог п. 66-67 Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого ПКМ України
від 17 жовтня 2012 р. N 1051, до Державного
земельного кадастру державними
кадастровими реєстраторами вносяться
відомості (зміни до них), зазначені у
пунктах 21 - 25 цього Порядку, про об'єкти
Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру
здійснюється виключно на підставі та
відповідно до Закону України "Про
Державний земельний кадастр" та цього
Порядку.

Забороняється вимагати для внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру надання
документів та здійснення дій, прямо не
передбачених Законом України "Про
Державний земельний кадастр".

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Водночас суд не може перебирати на себе
повноваження іншого державного органу
(у даному випадку Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області та державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області), оскільки, як
зазначено вище, відповідно до Закону
України "Про Державний земельний
кадастр", виключно до компетенції
Держземагентства входить повноваження
здійснювати державну реєстрацію
земельних ділянок.

З огляду на викладене вище, з
урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС
України, суд дійшов висновку, що
належним способом захисту порушених
прав позивачів буде зобов'язання
Управління Держземагенства
Лебединському районі Сумської області
повторно розглянути заяву ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 щодо здійснення державної
реєстрації земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
прийняти рішення відповідно до вимог
чинного законодавства.

Разом з тим, позовні вимоги про
зобов'язання Управління
Держземагентства в Лебединському
районі Сумської області здійснити
державну реєстрацію земельної ділянки
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 без
підпису з боку суміжного
землекористувача ОСОБА_3 в порядку, на
переконання суду, є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Управління Держземагентства в
Лебединському районі Сумської області,
державного кадастрового реєстратора
Управління Держземагентства в
Лебединському районі Сумської області
Дереваль В.П., треті особи: Лебединська
міська рада Сумської області, ОСОБА_3
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії - задовольнити частково.

1. Скасувати Рішення Державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентству у Лебединському
районі Сумської області Древаль
Вікторії Петрівни №РВ-014 від
04.02.2014 про відмову у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру щодо державної реєстрації
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

2. Зобов'язати Управління
Держземагентства Лебединському районі
Сумської області повторно розглянути
заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 та прийняти рішення відповідно
до вимог чинного законодавства.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 24.03.2014
року.

З оригіналом згідно

Суддя
В.М. Соколов