Справа № 813/1513/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К/800/44292/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013 р.

у справі № 813/1513/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5

до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_5) звернулась до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ у Франківському районі м. Львова)
про скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 10.01.2013 р.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013 р.
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013 р.
залишено без змін.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08.08.2013 р. скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

ДПІ у Франківському районі м. Львова
було проведено планову документальну
перевірку дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 02.09.2010 року по
31.12.2011 року, за результатами якої
складено акт № 2512/17-2/НОМЕР_2 від 28.12.2012 р.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
ст.ст. 167, 177, 180, 181, 183, 187, 202, 203 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за 2011 рік в
сумі 112323 грн., в т.ч. за січень-лютий -
52322,00 грн., за березень - 10821,00 грн.,
квітень - 15326,00 грн., травень - 20390,00 грн.,
червень - 7968,00 грн., липень - 5496,00 грн., та
заниження податку на доходи фізичних
осіб в сумі 128445,84 грн., в т.ч. за 2010 рік -
6530,70 грн., за 2011 рік - 121915,14 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення №
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 115738,00 грн., у тому числі
112323,00 грн. за основним платежем та 3415,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, та податкове
повідомлення-рішення № за
платежем податок на доходи фізичних
осіб на загальну суму 128446,84 грн., у тому
числі 128445,84 грн. за основним платежем та
01,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали обґрунтованими такі висновки
податкового органу, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем надавалися
відповідно до договорів-доручень №05/11/3
від 14.01.2011 року, №05/10/3 від 18.12.2010 року,
№14/10/3 від 01.11.2010 року, №12/10/3 від 20.09.2010
року, №30/10/10 від 30.10.2010 року, №01/10/3 від
07.09.2010 року, як експедитором, послуги по
організації перевезення вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному і міжміському сполученні,
розмір винагороди експедитора
визначається як різниця між ціною
фрахту, узгодженою з вантажовласником
і ціною фрахту, узгодженою з
перевізником і встановлюється в
кожному конкретному випадку окремо в
заявці на перевезення.

Так, в період з IV кварталу 2010 року по ІІІ
квартал 2011 року на розрахунковий
рахунок позивача поступили кошти, в
тому числі і винагорода за
транспортно-експедиційні послуги, в
розмірі 643 898,60 грн. за 2010 рік, 2 814 502,73 грн.
за І квартал 2011 року, 1 829 884,18 грн. за ІІ
квартал 2011 року, 1 368 679,57 грн. за ІІІ
квартал 2011 року, всього на загальну
суму 6 656 965,08 грн. З них, 1 075 308,84 грн.
складає винагорода експедитора (дохід).

Розміри доходу позивача за вказаний
період підтверджено книгами обліку
доходів та витрат № 9346 від 06.09.2010 року,
№ 1914 від 13.12.2010 року, № 276 від 31.08.2011 року.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» передбачено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, до обсягу виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг)
необхідно включати суми всіх коштів, що
надійшли на розрахунковий рахунок або
(та) в касу платника єдиного податку -
фізичної особи у звітному податковому
періоді.

Відповідно до ст. 5 Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» у разі порушення
вимог, установлених ст.1 Указу, платник
єдиного податку повинен перейти на
загальну систему оподаткування, обліку
та звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

Отже, кошти в сумі 643898,60 грн., які
поступили на рахунок позивача в 2010
році, є виручкою, а тому ФОП ОСОБА_5,
починаючи з 01.01.2011 року, тобто
наступного звітного періоду (кварталу)
за періодом (кварталом), в якому таке
перевищення відбулося, повинна була
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності, та
оподатковувати свою діяльність у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України.

Так, п. 18 підрозділу 2 розділу ХХ
Податкового кодексу України в
редакції, чинній на момент спірних
правовідносин, встановлено, що особи,
які перейшли на загальну систему
оподаткування із спрощеної системи
оподаткування і не були зареєстровані
платниками податку на додану вартість,
підлягають обов'язковій реєстрації
платниками податку на додану вартість
з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181
цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних
операцій визначається починаючи з
періоду переходу на загальну систему
оподаткування.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового
кодексу України, у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням
(місцемпроживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_5
перевищила обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, послуг)
за 2010 рік - 500000,00 грн., повинна була з
наступного звітного періоду перейти на
загальну систему оподаткування та
зареєструватися як платник податку на
додану вартість.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем по справі не
подано заяви про реєстрацію її
платником ПДВ в січні 2011 року та не
подано у встановленому порядку до ДПІ у
Франківському районі м. Львова
декларацій з податку на додану
вартість.

Таким чином, саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку, з яким
погоджується колегія суддів
касаційної інстанції, щодо
необґрунтованості заявлених позивачем
вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
позивача підлягає відхиленню, а
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013 р. та
ухвала Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013 р.
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 відхилити.

2.Постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
17.04.2013 р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08.08.2013 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В. Муравйов