Справа № 757/22838/13-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Ільєв
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України, Управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі м.
Кривого рогу Дніпропетровської
області на постанову Печерського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Мордухай Алліка Ароновича до
Управління Пенсійного фонду України,
Управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого рогу
Дніпропетровської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив: визнати
бездіяльність Пенсійного фонду
України щодо відновлення виплати йому
пенсії за віком, яку він отримував до
виїзду на постійне місце проживання за
межі України; зобов'язати відповідачів
відновити виплату йому пенсії за віком
з 07 жовтня 2009 року.

Постановою Печерського районного
суду м. Києва від 10 грудня 2013 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких просять дану
постанову скасувати та прийняти нову
про відмову в задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на те, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач в період з 1959 р. до 2000 р.
проживав та працював на різних
підприємствах України.

З лютого 1996 року Інгулецьким відділом
соціального забезпечення м. Кривого
Рогу позивачу призначена пенсія за
віком, які він отримував до виїзду 18
жовтня 2001 року на постійне місце
проживання за кордон. При цьому
позивачу виплачено аванс в розмірі 6
пенсій (а.с.66), а в подальшому виплата
пенсії була призупинена.

Позивач 15 квітня 2012 р. звернувся до
Правління Пенсійного Фонду України із
заявою про відновлення виплати пенсії
за віком у відповідності до Рішення
Конституційного Суду країни від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/200 (а.с. 68).

Листом від 07 травня 2012 року
№9792/М-11 позивачу відмовлено у
поновленні виплати пенсії за віком з
посиланням на те, що дія рішення
Конституційного Суду України №25-рп/2009
поширюється на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після 07 жовтня 2009 року.

Частково задовольняючи
адміністративний позов, суд першої
інстанції зазначив, що позивач
починаючи з 23 січня 2012 року відповідно
до чинного законодавства України має
право на отримання пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції в ході розгляду
справи встановлено, що на час виїзду
позивача на постійне місце проживання
в державу Ізраїль положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» діяли у редакції, згідно
якої виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Між Україною та Ізраїлем відсутній
міжнародний договір, який би
передбачав виплату пенсії позивачу під
час його проживання в Ізраїлі.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п.
2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п. 2 рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009 положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з 07
жовтня 2009 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затверджено постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1.

Відмовляючи в задоволенні вимог
позивача про поновлення виплати пенсії
відповідач послався на те, що рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009 поширюється
виключно на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після його прийняття.

Однак, такі доводи відповідачів не
ґрунтуються на вимогах закону. Як
раніше зазначалося, згідно положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, а
тому зазначене рішення поширюється на
всіх осіб, яким було припинено виплату
пенсії з підстав, передбачених ч. 2 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про необхідність часткового
задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що з
даним адміністративним позовом,
позивач звернувся до суду 23 липня 2012
року. Отже, позов підлягає задоволенню
за період з 23 січня 2012 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про необхідність
задоволення адміністративного позову
та вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційні скарги
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 197, 183-2, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.