Справа № 806/1266/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Житомир справа № 806/1266/14

категорія 8.3.12

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Романченко
Є.Ю., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
скасування вимоги №Ф-537 від 05.03.2014 р.,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, в якому просила скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 984 грн. 76
коп. № Ф-537 від 05.03.2014 року. В
обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 зазначала, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 985,76 грн.
вона сплатила 20.02.2014 року о 10 год. 47 хв.
через банківську установу, а саме
відділення № 2 Житомирського РВ АТ
"Брокбізнесбанк", що стверджується
банківською квитанцією № 7/25
відділення № 2 Житомирського РВ АТ
"Брокбізнесбанк" від 20.02.2014 року. У
зв'язку з чим вважає, що відповідачем
неправомірно та безпідставно було
виставлено їй вимогу про сплату боргу
(недоїмки) на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
984,76 грн. № Ф-537 від 05.03.2014 року.

Представник позивача надала заяву, в
якій просила розглядати справу в
письмовому провадженні без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. Позовні вимоги підтримала у
повному обсязі.

Представник відповідача надав заяву з
проханням розглядати справу в
письмовому провадженні без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. Позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у задоволенні позову,
на підставі доводів викладених у
письмових запереченнях проти позову.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог з наступних підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
року, який набрав чинності з 01.01.2011 року
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон № 2464-VI).

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична особа -
підприємець та перебуває на обліку в
Бердичівській об'єднаній державній
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області. Позивачем обрано спрощену
систему оподаткування, у своїй
діяльності вона використовує працю
двох найманих працівників.

Отже, в силу приписів статті 4 Закону №
2464-VI, фізична особа - підприємець ОСОБА_1
є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) та страхувальником.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону №
2464-VI, платник єдиного внеску
зобов'язаний: своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок; подавати
звітність до органу доходів і зборів за
основним місцем обліку платника
єдиного внеску у строки, порядку та за
формою, встановленими центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно із ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI,
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Абзацом 1 частини 5 статті 9 Закону №
2464-VI визначено, що сплата єдиного
внеску здійснюється у національній
валюті шляхом внесення відповідних сум
єдиного внеску на рахунки органів
доходів і зборів, відкриті в
центральному органі виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, для його зарахування,
крім єдиного внеску, який сплачується в
іноземній валюті розташованими за
межами України підприємствами,
установами, організаціями (у тому числі
міжнародними) за працюючих у них
громадян України та громадянами
України, які працюють або постійно
проживають за межами України,
відповідно до договорів про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (далі - договір
про добровільну участь).

Єдиний внесок сплачується шляхом
перерахування платником безготівкових
коштів з його банківського рахунку.
Платники, зазначені в абзацах третьому
та четвертому пункту 1 частини першої
статті 4 цього Закону, які не мають
банківського рахунку, сплачують внесок
шляхом готівкових розрахунків через
банки чи відділення зв'язку (ч. 7 ст. 9
вказаного Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем, на виконання вимог Закону №
2464-VI, 09 лютого 2014 року було подано до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області звіт про суми нарахованої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення, допомоги, компенсації)
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
доходів і зборів за січень 2014 року.
Таблицею 1 "Нарахування єдиного внеску"
цього звіту ФОП ОСОБА_1 визначила, що
загальна сума єдиного внеску, що
підлягає сплаті за січень 2014 року
складає 985,76 грн.

Нарахована сума єдиного внеску в
розмірі 985,76 грн. перерахована
отримувачу коштів: Бердичівській ОДПІ
ГУ Міндоходів, ОСОБА_1 20 лютого 2014 року,
про що свідчить квитанція № 7/25
відділення № 2 Житомирського районного
відділення АТ "Брокбізнесбанк" від
20.02.2014 року (призначення платежу:
ОСОБА_1, ЄСВ за січень 2014р.), копія якої
наявна у матеріалах справи.

Разом з цим, відповідачем 05 березня 2014
року було виставлено вимогу про сплату
боргу (недоїмки) № 537, в якій
Бердичівська ОДПІ вимагала у ОСОБА_1
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску, яка станом на 28.02.2014
року становила 984,76 грн.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464
визначено, що недоїмка - сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону №
2464, орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Встановлено, що вимога від 05.03.2014 року
була сформована Бердичівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
підставі картки особового рахунку
платника. За даними якої станом на
28.02.2014 року недоїмка ОСОБА_1, враховуючи
переплату платника, становила 984,76 грн.

Судом з'ясовано, що недоїмка позивача
за січень 2014 року виникла у зв'язку з
тим, що сплачені нею кошти не були
перераховані банківською установою до
відповідача, оскільки АТ
"Брокбізнесбанк" знаходиться під
контролем тимчасової адміністрації.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
зазначає, що днем сплати єдиного
внеску, згідно із п. 2 ч. 10 ст. 9 Закону №
2464-VI, вважається, у разі сплати єдиного
внеску готівкою - день прийняття до
виконання банком або іншою установою -
членом платіжної системи документа на
переказ готівки разом із сумою коштів у
готівковій формі.

Пунктом 8.2 статті 8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" від 05.04.2001 року № 2346-III (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
банк зобов'язаний виконати доручення
клієнта, яке міститься в документі на
переказ готівки, протягом операційного
часу в день надходження цього
документа до банку.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 наведеного
Закону, під час використання
розрахункового документа ініціювання
переказу є завершеним для платника - з
дати надходження розрахункового
документа на виконання до банку
платника.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що позивачем
дотримано вимоги ч. 7, 8, 10 статті 9 Закону
N 2464 в частині самостійного нарахування
та сплати єдиного внеску за січень 2014
року в розмірі 985,76 грн. із строком
сплати до 20 лютого 2014 року, тобто ОСОБА_1
виконано свої зобов'язання щодо сплати
обов'язкових платежів до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, а затримка у перерахуванні
сплачених нею коштів у вигляді єдиного
внеску за січень 2014 року виникла не з її
вини, відтак позивач не може нести
відповідальність за несвоєчасне
перерахування вказаних коштів банком
до контролюючого органу.

Такої ж думку дійшов Вищий
адміністративний суд України в ухвалі
від 13.02.2014 року по справі № К/9991/7788/11.

20 березня 2014 року на користь
відповідача були зараховані кошти,
сплачені позивачем за лютий 2014 року в
сумі 985,76 грн., що підтверджено карткою
особового рахунку платника та
квитанцією № 102 від 19.03.2014 року
Ощадбанку Бердичівське ТВБВ, що також
свідчить про добросовісність платника
і належне виконання нею своїх
зобов'язань, визначених Законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач, який є суб'єктом
владних повноважень, суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що у відповідача відсутні підстави для
формування оспорюваної вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-537 від 05.03.2014
року, тому її слід скасувати, а позов
ОСОБА_1 задовольнити.

В силу приписів ст. 94 КАС України,
сплачений позивачем судовий збір у
сумі 182,70 грн. необхідно відшкодувати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати вимогу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від 5
березня 2014 року № Ф-537 про сплату боргу
(недоїмки) в розмірі 984,76 грн..

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 182,70 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко