Справа № 826/20936/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. розглянувши
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до третя
особаКиївської міської ради
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) провизнання
неправомірним рішення, зобов'язання
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до
суду з позовом (з урахуванням уточненої
позовної заяви) в якому просить :
Визнати рішення Київської міської ради
від 22.05.2013 № 478/9535 «Про відмову у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр.ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд» неправомірним;
Зобов'язати Київську міську раду та
виконавчий орган (КМДА) здійснити в
межах, покладених на Київську міську
раду та Київську міську державну
адміністрацію обов'язків весь комплекс
юридичних дій, спрямованих на передачу
земельної ділянки площею 0,10 га,
розташованої на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що через негативний висновок
Департаменту містобудування та
було відмовлено у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Однак рішення Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2013
аналогічний висновок від 29.08.2013 №
ОСОБА_2 як учасника колективного
звернення по приватизації земельних
ділянок по АДРЕСА_1 визнано
неправомірним. Також рішенням
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12.11.2013 скасовано
аналогічне рішення Київської міської
ради від 22.05.2013 № 474/9531 про відмову у
приватизації земельної ділянки іншому
учаснику колективного звернення
Представник відповідача письмових
заперечень по суті позову не надав, в
судові засідання уповноваженого
представника не направив, причини
неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи проти позову
заперечував. Зазначив, що висновок
Головного управління містобудування
та архітектури на момент прийняття
Київською міською радою рішення був
чинним. На даний час інформація щодо
скасування зазначеного висновку в
Департаменті земельних ресурсів
Оскільки в судове засідання не прибув
представник відповідача, суд
відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглянув справу у письмовому
провадженні. Особам, що не з'явилися в
судове засідання, було додатково
надано час на надання заперечень та
доказів. Оскільки суд не отримав
заперечень від відповідача - суб'єкта
владних повноважень, справа розглянута
на підставі наявних в ній документів.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників, що з'явилися, Окружний
адміністративний суд міста Києва,
Рішенням Київської міської ради від
22.05.2013 № 478/9535 «Про відмову у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд», розглянувши
клопотання по надання дозволу про
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 та додані
документи, а також інші звернення,
заяви і скарги та враховуючи висновок
Головного управління містобудування і
архітектури від 29.08.2012 № 11174/0/18-3/27-12,
керуючись статтями 9, 118 Земельного
кодексу України, Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності»,
пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», Київська міська рада
вирішила відмовити у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,10 га (земельна
ділянка комунальної власності
територіальної громади міста Києва) у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Зазначене рішення винесене Київською
міською радою з врахуванням висновку
Головного управління (Департаменту)
містобудування та архітектури від
29.08.2012 року №11174/0/18-3/27-12 щодо можливості
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1

З позовної заяви та пояснень позивача
вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з
рішенням відповідача, яке мотивоване
негативним висновком Департаменту
містобудування та архітектури,
посилаючись на те, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2013 року
аналогічний висновок щодо іншої особи
було визнано незаконним. Також
рішенням Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.11.2013 скасовано
аналогічне рішення Київської міської
ради від 22.05.2013 № 474/9531. Позивач вважає,
що зазначені постанови мають
безпосереднє відношення до предмету
розгляду по даній справі.

Інших підстав незаконності
оскаржуваного рішення, крім посилання
на постанови, позивач не зазначає.

Оцінивши надані сторонами докази та
пояснення, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадови особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 3 Земельного
кодексу України земельні відносини
регулюються Конституцією України,
Земельним кодексом України, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 статті 140 Конституції
України особливості здійснення
місцевого самоврядування в містах
Києві та Севастополі визначаються
окремими законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України від 21
травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" (далі - Закон
№280/97-ВР) визначено, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до статті 9 Земельного
кодексу України до повноважень
Київської міської ради у галузі
земельних відносин на їх території
належить: а) розпорядження землями
територіальної громади міста; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності в порядку, передбаченому цим
Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок
для суспільних потреб міста; д)
припинення права користування
земельними ділянками у випадках,
передбачених цим Кодексом; е) прийняття
рішення щодо звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок; є)
підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
із земель державної власності, що
проводяться органами виконавчої влади;
ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ,
районів у містах; з) організація
землеустрою; и) координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів; і)
здійснення контролю за використанням і
охороною земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства; ї)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) чи припинення використання
земельної ділянки громадянами та
юридичними особами в разі порушення
ними вимог земельного законодавства; й)
інформування населення щодо надання,
вилучення (викупу) земельних ділянок; к)
внесення у встановленому порядку
пропозицій до Верховної Ради України
щодо встановлення та зміни меж міст; л)
вирішення земельних спорів; м)
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
право користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 та ч.7 ст.118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу. У клопотанні зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст.122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

При цьому, пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону
№280/97-ВР зафіксовано, що до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад належить відповідно до
закону вирішення питань регулювання
земельних відносин. Зазначені питання
вирішуються відповідно до закону на
пленарних засіданнях ради.

Так, згідно з п.2 ст.22 Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ"
(надалі - Закон №401) у зв'язку зі
здійсненням м. Києвом функцій столиці
України Київська міська рада та
Київська міська державна
адміністрація, кожна в межах своєї
компетенції, встановленої законами
України, мають право встановлювати
порядок утримання та експлуатації
об'єктів, розташованих у місті, та
прилеглої до них території, правила
благоустрою, торговельного,
побутового, транспортного,
житлово-комунального та іншого
соціально-культурного обслуговування,
визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів.

Статтею 144 Конституції України
визначено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

В ст.6 Закону №401 місцеве
самоврядування у місті Києві
здійснюється територіальною громадою
міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в місті
ради (у разі їх утворення) та їх
виконавчі органи.

На час звернення позивача до Голови
Київської міської ради у грудні 2011 р. із
заявою про передачу у приватну
власність земельної ділянки
Тимчасовий порядок передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність у місті Києві, затверджений
рішенням Київської міської ради від 15
липня 2004 року N 457/1867 «Про порядок
передачі (надання) земельних ділянок в
користування або у власність у місті
Києві» (далі - Тимчасовий порядок),
визначав загальні положення і
встановлював особливості та процедуру
надання в постійне користування,
встановлення сервітуту (права на
обмежене користування), передачі в
оренду та у власність земельних
ділянок в м. Києві, оформлення права
користування землею, встановлення
сервітуту (права на обмежене
користування) та посвідчення права
власності на землю на підставі
прийнятих Київською міською радою
рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Тимчасового
порядку передача земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності безоплатно у власність
юридичним особам або громадянам
здійснюється на підставі рішення
Київської міської ради за результатами
розгляду документації із землеустрою,
а у разі приватизації громадянами
земельних ділянок, які перебувають у їх
користуванні, - за результатами
розгляду технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до статті 5 Тимчасового
порядку зацікавлена особа, яка має
намір одержати земельну ділянку в
користування або у власність (крім
громадян, які подають клопотання про
передачу земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд (присадибні ділянки),
ведення садівництва, індивідуального
дачного та гаражного будівництва або
встановлення сервітуту (права на
обмежене користування)) звертається до
Київської міської ради з клопотанням
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою через
приймальню Київради з земельних
питань.

Згідно п. 5 ст. 5 Тимчасового порядку, з
урахуванням внесених змін Рішенням
Київської міської ради від 23.06.2011 р.
№302/5689 "Про внесення змін до
Тимчасового порядку передачі (надання)
земельних ділянок в користування або у
власність у м. Києві, затвердженого
рішенням Київської міської ради від
15.07.2004 №457/1867", секретаріат Київської
міської ради разом з дорученням
(резолюцією) Київського міського
голови або заступника міського голови -
секретаря Київради у день надходження
заяви на одержання документів
дозвільного характеру або протягом
наступного робочого дня надсилає її
разом з клопотанням про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою до Головного управління
земельних ресурсів.

Пунктом 2, 3, 4, 5, 8 ст. 6 Тимчасового
порядку визначено, що Головне
управління містобудування та
архітектури розглядає клопотання про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою протягом
трьох робочих днів та надсилає до
Головного управління земельних
ресурсів свій висновок щодо
відповідності заявленої ініціативи
містобудівній документації або
ситуації та наявних містобудівних умов
та обмежень, що мають бути враховані
при розробці документації із
землеустрою.

Головне управління земельних ресурсів
за результатами опрацювання
клопотання про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою та висновку Головного
управління містобудування та
архітектури щодо відповідності
заявленої ініціативи містобудівній
документації або ситуації та наявних
містобудівних умов та обмежень, що
мають бути враховані при розробці
документації із землеустрою, готує
проект рішення Київської міської ради
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою (або
проект відмови у наданні такого
дозволу), який приймається Київською
міською радою в порядку, встановленому
Регламентом Київської міської ради.

Рішення Київської міської ради про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки (у тому числі вільної від
забудови) приймається за результатами
розгляду клопотань фізичних та
юридичних осіб, що оформили у
встановленому законодавством України
порядку право користування або право
власності на цю земельну ділянку та
отримали документ, що посвідчує право
користування або право власності на
земельну ділянку.

Підставою для відмови у наданні
дозволу може бути лише невідповідність
ініціативи (місця розташування)
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку, подання зацікавленою
особою неповного пакета документів,
необхідних для одержання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, виявлення в документах,
поданих зацікавленою особою,
недостовірних відомостей та інші
підстави, встановлені законом.

Дозвіл Київської міської ради на
розроблення документації із
землеустрою не гарантує позитивного
рішення Київської міської ради з
питання передачі (надання) земельної
ділянки. Підставою для відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. В дозволі відповідно
до вимог законодавства України можуть
бути зазначені попередні умови
передачі (надання) земельної ділянки.

Доводи представника позивача про те, що
зазначена ділянка має бути передана
позивачеві для обслуговування будинку
в якому остання проживає до уваги не
приймаються з огляду на наступне.

Згідно Договору від 1948 року між
житловим управлінням виконавчого
комітету Дарницького РСДТ та гр. ОСОБА_4
на передання в безоплатне користування
строком до 13.02.1948 року 6300 кв.м.
комунальної землі по АДРЕСА_1 без права
її розбудови та зведення нових споруд.

В матеріали справи надані Державні
акти на право власності на земельну
ділянку та технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, виготовлений КП КМ БТІ
станом на 21.05.2010 року, з яких вбачається
що в подальшому право власності на
будинок в порядку спадкування було
набуте ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у відповідних
частинах. Вказаними особами було
приватизовано земельну ділянку
(90:004:0043), на якій розташований будинок.

З технічного паспорту вбачається, що
домоволодіння складається з будинку,
розташованому на приватизованій
земельній ділянці, а також з інших
самочинних споруд, зведених на міських
землях, не наданих у власність чи
користування. Загальна площа усіх
зайнятих ділянок під домоволодінням та
прибудовами - 6230 кв.м.

Відповідно до копії плану земельної
ділянки (витяг з кадастрової справи) та
пояснень сторін, ОСОБА_1 користується
не виділеними та не оформленими за нею
міськими землями, що межують з
земельною ділянкою, приватизованою
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Саме для безоплатного
надання у власність цих земель ОСОБА_1
звернулась до Київської міської ради.

В свою чергу, як вбачається висновку
Головного управління містобудування
та архітектури, згідно Генерального
плану розвитку м.Києва та його
приміської зони до 2020 року,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 29.03.2002 № 370/1804,
зазначена земельна ділянка за
функціональним призначенням належить
до території багатоповерхової
житлової забудови. Враховуючи
наведене, відведення зазначеної
земельної ділянки для будівництва,
експлуатації та обслуговування
садибного житлового будинку,
господарських будівель і споруд
суперечить затвердженій містобудівній
документації, вимогам ДБН 360-92 ** та
чинному законодавству України.

Згідно п. 3.3., 3.4 ДБН 360 92 ** "Планування і
забудова міських, сільських поселень"
архітектурно-планувальну організацію
районів житлового будівництва треба
здійснювати з урахуванням
містобудівних умов, відповідно до їх
місцеположення відносно центру міста.
Садибну забудову у містах слід
розміщувати: у межах міста переважно на
вільних територіях, включаючи ділянки,
які раніше вважалися непридатними для
будівництва, на територіях
реконструйованої забудови, існуючої
індивідуальної садибної забудови і
тієї, що зберігається, враховуючи
необхідність збереження характеру
міського середовища, що склалося; у
приміських зонах на резервних
територіях, що входять у межу міста, за
винятком зелених зон; у нових селищах і
тих, що розвиваються, розміщених у
межах 30-40-хвилинної транспортної
доступності.

Згідно з п. 4.4. Наказу
Мінохорониздоров'я N 173 від 19.06.96 року
розміщення садибної забудови у містах
повинно передбачатись переважно на
вільних територіях, на ділянках
реконструйованої забудови в межах
міської зони, а також на резервних
територіях приміських зон.

Таким чином, містобудівною
документацією не передбачено
здійснення садибної забудови вказаної
території мікрорайону Позняки. В свою
чергу, безоплатне надання землі
громадянам в населених пунктах
здійснюється з урахуванням її
цільового призначення, планів розвитку
території та містобудівних
обґрунтувань та документів. При цьому
невідповідність розташування
земельної ділянки генеральним планам
населених пунктів чи іншої
містобудівної документації - є
підставою для відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою (ст. 118 Земельного кодексу
України).

Отже, відповідач в межах своїх
повноважень, покладених на нього
законодавством, вчинив активні дії, які
полягали у розгляді документів з
урахуванням висновку Головного
управління містобудування та
архітектури від 29.08.2012 № 11174/0/18-3/27-12.

Окрім того, позивач посилається в
якості доказу на рішення суду по
справах № 826/6767/13-а, № 826/11071/13-а.

Предметом розгляду по даній справі та
справі № 826/6767/13-а, № 826/11071/13-а на які
посилається позивач, є різні висновки
Департаменту містобудування та
архітектури (з однаковими номерами) та
різні рішення Київської міської ради
винесені щодо різних осіб та щодо
можливості відведення різних
земельних ділянок. ОСОБА_1 не була
учасником справи № 826/6767/13-а, № 826/11071/13-а
жодних обставин щодо неї судом у цих
справах не встановлено. В свою чергу,
оціночні судження суду у вказаних
справах не є обов'язковими для
адміністративного суду при розгляді
інших справ за участю інших осіб,
оскільки в кожному конкретному випадку
суд оцінює обставини на підставі
поданих учасниками процесу доказів,
доводів та норм чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
докази, наявні в матеріалах справи, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
вважає адміністративний позов ОСОБА_1
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158, 160-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України (отримувач
коштів - УДКСУ у Печерському районі м.
Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ
ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р
4007, код класифікації 22030001) судовий
збір у розмірі 68,82 грн.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Р.О. Арсірій