Справа № 810/703/14-а
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження у справі

21 березня 2014 року 810/703/14-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю.,

розглянувши адміністративну справу за
позовом за позовом ОСОБА_1

до Києво-Святошинського РВ ГУМВС
України в Київській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Києво-Святошинського РВ ГУМВС України
в Київській області, в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо затримання автомобіля Mitsubishi Pajero
Sport, д.н. НОМЕР_2; визнати не чинним
рішення відповідача про затримання
автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, д.н. НОМЕР_2;
зобов'язати відповідача повернути
вищевказаний автомобіль.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03
січня 2014 р. слідчим СВ Києво
-Святошинського РВ УМВС України у
Київській області, у зв'язку з
настанням дорожньо - транспортної
пригоди за участю автомобіля Mitsubishi Pajero
Sport, д.н. НОМЕР_2, що належить позивачу,
було складено акт №03 від 03 січня 2014
року. Вказаним актом, відповідно до ст.
265-2 КупАП, вищевказаний автомобіль
затримано та доставлено на спеціальний
майданчик для тимчасового зберігання.
Вважає, що у відповідача відсутні
повноваження щодо затримання
транспортного засобу, у зв'язку з чим
просив позов задовольнити.

Представник відповідача у письмових
запереченнях на позов, зазначив, що
позовні вимоги не визнає, вважає їх
безпідставними. Зазначив, що в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди за
участю автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, д.н.
НОМЕР_2, слідчим дійсно 03 січня 2014р.
було складено акт №03 огляду та
тимчасового затримання вищевказаного
транспортного засобу. Вказані дії були
проведені в рамках відкритого
кримінального провадження №0000022
за правовою кваліфікацією
передбаченою ч.1 ст.286 КК України. Крім
того, 03 січня 2014 року на підставі ст. 98,
100, 110 КГІК, України, слідчим СВ
Києво-Святошинського PB ГУ МВС України в
Київській області, було винесено
постанову про визнання та приєднання
до кримінального провадження речових
доказів, а саме: автомобіля Mitsubishi Pajero
Sport, д.н. НОМЕР_2. Вважає, що дії
відповідача були вчинено відповідно до
норм чинного кримінального
процесуального законодавства, а тому
відсутні підстави для задоволення
позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що провадження по справі
підлягає закриттю, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
січня 2014 року о 17.10 год. на автодорозі
Київ-Чоп, 23 км., сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, д.н.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, в
результаті якої скоєно наїзд на
пішохода ОСОБА_3, чим спричинено
останньому тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

У ході огляду місця події, слідчий
Києво-Святошинського РВ ГУМВС України
у Київській області, вбачаючи у
дорожньо-транспортній пригоді ознаки
кримінального правопорушення склав
акт №3 огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу від 03
січня 2014 року, яким автомобіль Mitsubishi
Pajero Sport, д.н. НОМЕР_2 тимчасово вилучено
та доставлено в м. Вишневе, на майданчик
тимчасового утримання.

За фактом дорожньо-транспортної
пригоди слідчим Києво-Святошинського
РВ ГУМВС України у Київській області
було відкрито кримінальне провадження
№ 0000022 за правовою кваліфікацією
передбаченою ч.1 ст.286 КК України.

Крім того, 03 січня 2014 року на підставі
ст. 98, 100, 110 КПК, України, слідчим СВ
Києво-Святошинського PB ГУ МВС України в
Київській області, було винесено
постанову про визнання та приєднання
до кримінального провадження речових
доказів, якою автомобіль Mitsubishi Pajero Sport,
д.н. НОМЕР_2 визнано та долучено до
матеріалів кримінального провадження
№0000022, як речовий доказ та
залишено на майданчику тимчасового
утримання транспортних засобів для
подальшого проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо
вирішення справи необхідно виходити з
характеру спірних правовідносин, прав
та інтересів, за захистом яких
звернувся позивач, суб'єктного складу
сторін, предмета спірних
правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є не будь-який публічно-правовий спір, а
лише той, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.

Водночас, слід зауважити, що органи
дізнання, слідства та прокуратури під
час перевірки заяв про злочин чи
правопорушення та їх вирішення,
виконують не владні управлінські
функції, а владні процесуальні функції.

Статтею 7 Закону України «Про міліцію»
визначено, що міліція є єдиною системою
органів, яка входить до структури
Міністерства внутрішніх справ України,
виконує адміністративну,
профілактичну, оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції.

Права, обов'язки, завдання, функції
міліції визначені Законом України «Про
міліцію» та іншими законодавчими чи
нормативними документами.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію»
визначені основні обов'язки міліції.

Відповідно до своїх завдань міліція
зобов'язана, зокрема: - виявляти,
запобігати і припиняти кримінальні
правопорушення, вживати з цією метою
оперативно-розшукових та
профілактичних заходів, передбачених
чинним законодавством; приймати і
реєструвати заяви й повідомлення про
кримінальні та адміністративні
правопорушення, своєчасно приймати по
них рішення; - брати участь у розкритті
кримінальних правопорушень у порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством; та ін.

З позовної заяви та інших матеріалів
справи вбачається, що на місце
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю автомобіля Mitsubishi Pajero
Sport, д.н. НОМЕР_2 прибула оперативна
група Києво-Святошинського PB ГУ МВС
України в Київській області, яка
прийняла рішення про тимчасове
затримання вищевказаного
транспортного засобу, та доставку його
на майданчик тимчасового утримання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
посадові особи відповідача, виконували
не владні управлінські функції, а
владні процесуальні функції, визначені
Законом України «Про міліцію»,
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Відповідно до ст. 237 КПК України з метою
виявлення та фіксації відомостей щодо
обставин вчинення кримінального
правопорушення слідчий, прокурор
проводять огляд місцевості приміщення,
речей та документів. У ході проведення
огляду дозволяється вилучення речей та
документів, які мають значення для
кримінального провадження.

Отже, після прибуття слідчого на місце
дорожньо-транспортної події, в
результаті якої її учасникам заподіяно
тілесних ушкоджень, всі дії на місці
ДТП проводились слідчим у
відповідності до приписів
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 23.05.2001 року №6-рп/2001
правосуддя України здійснюється
шляхом розгляду і вирішення справ по
спорах відповідно до процесуального
законодавства України. Цим рішенням
Конституційного Суду України
кримінальне судочинство визначено як
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
порядок діяльності органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
-підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, цивільних позивачів і
відповідачів, їх представників та
інших осіб з метою захисту своїх
конституційних прав, свобод та
законних інтересів. Захист прав і
свобод людини не може бути надійним без
надання їй можливості при
розслідуванні кримінальної справи
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії чи бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури. Але таке оскарження може
здійснюватися у порядку, встановленому
КПК України.

За таких обставин, в разі незгоди
позивача з затриманням належного йому
транспортного засобу Mitsubishi Pajero Sport, д.н.
НОМЕР_2 та його вилученням і
зберіганням при матеріалах
кримінального провадження, він мав
право оскаржити їх в порядку
визначеному КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 157
КАС України суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких підстав, оскільки
правовідносини, щодо яких позивачем
поданий даний адміністративний позов,
врегульовані
кримінально-процесуальним
законодавством України, суд дійшов до
висновку, що даний позов не підлягає
розгляду у порядку адміністративного
судочинства, та провадження по справі
за цим позовом слід закрити на підставі
п.1 ч.1 ст 157 КАС України, та відповідно
до ч. 2 ст. 157 КАС України роз'яснити
позивачу, що ці вимоги підлягають
розгляду місцевим загальним судом в
порядку кримінального судочинства.

Відповідно до статті 7 Закону України
від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір"
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
повернення заяви, відмови у відкритті
провадження у справі, залишення заяви
або скарги без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

у х в а л и в:

1. Закрити провадження по справі за
позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського
РВ ГУМВС України в Київській області
про визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії.

2. Повернути ОСОБА_1 з Державного
бюджету України сплачений ним судовий
збір у сумі 74 (сімдесят чотири) грн.

3. Копію ухвали видати (надіслати)
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а в разі постановлення
ухвали у письмовому провадженні або
без виклику особи, яка її оскаржує, -
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Василенко Г.Ю.