Справа № 804/411/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ27 лютого 2014 р. Справа № 804/411/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій Ю.Г. за участю:
позивача відповідача Кукуруза В.Ю.
Каціонова О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е.Дзержинського" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Публічного акціонерного товариства
"Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е. Дзержинського" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
в якому позивач просить:
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
визнати недійсним та скасувати рішення
Дніпропетровської Митниці про
коригування митної вартості товарів
№110010000/2013/600255/1 від 17.09.2013 року;
зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів здійснити повернення
публічному акціонерному товариству
"Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е. Дзержинського" зарезервованих
Дніпропетровською митницею коштів у
сумі 819758,87 грн. та судові витрати у
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що в митній декларації було
заявлено товар за ціною контракту на
загальну суму 616857,22 Євро, що дорівнює
6585721,90 грн. вагою 621694 кг. Ціна товару
складає: 992,22 Євро за тонну феросиліцію
65. Для митного оформлення надані всі
необхідні документи, проте митним
органом митна вартість товару
визначена за резервним методом,
посилаючись на цінову інформацію ЦБД
ДМСУ, що призвело до підвищення митної
вартості товару. Позивач вважає, що
Рішення про коригування митної
вартості товарів та Картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, прийняті
безпідставно і з порушенням норм
чинного законодавства.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивач не надав повного пакету
документів, необхідних для визначення
митної вартості за ціною договору, тому
був застосований резервний метод
визначення митної вартості товару.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав письмові заперечення, просив суд
в задоволені адміністративного позову
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
19.02.2013 між Публічним акціонерним
товариством "Дніпровський
металургійний комбінат ім. Ф.Е.
Дзержинського" (Покупець) та фірмою
"JUGOHROM FERROALLОYS DOOEL Jegunovсe", Республіка
Македонія (Продавець) укладено
зовнішньоекономічний контракт №13-0473-12,
згідно з умовами якого Продавець
зобов'язався здійснити Покупцю
поставку товару зі змістом феросиліцію
FeSi 65% на умовах DAP - ст. Правда
Придніпровської залізниці, а Покупець
зобов'язався прийняти та оплатити
товар на умовах, зазначених у Додатках
до Контракту.

Позивач 17.09.2013 звернувся до
Дніпропетровської митниці для митного
оформлення товару "феросиліцій FeSi 65% з
вмістом Si-65,90%, фракція 0-120 мм,
призначений для розкислення сталі у
конверторному цеху", що надійшов на
адресу Позивача на підставі
зовнішньоекономічного контракту від
19.02.2013 № 13-0473-12, укладеного між "JUGOHROM
FERROALLOYS DOOEL Jegunovce" та ПАТ "Дніпровський
металургійний комбінат ім. Ф.Е.
Дзержинського", заявлений до митного
оформлення шляхом подання митної
декларації № 110010000/2013/022693 та надано
наступні документи:

картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 28.03.2013 №
110/2012/0001471;

залізнична накладна для внутрішнього
сполучення від 11.09.2013 № 52472503;

міжнародні автомобільні накладні;

коносамент (Bill of Lading) від 05.09.2013 № 2;

вантажна відомість (Cargo Manifest) від 05.09.2013
б/н;

лист від 17.09.2013 № 062Д/1004;

розрахунок ціни (калькуляція) від 29.08.2013
б/н;

інвойс від 26.08.2013 № 626-200-0001-13;

рахунок за фрахт від 06.09.2013 б/н;

рахунок-фактуру (інвойс) від 29.08.2013 №
01-10-00859;

пакувальний лист від 29.08.2013;

зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 19.02.2013 № 13-0473-12 із
доповненнями від 31.07.2013 № 7;

договір (контракт) про перевезення від
20.02.2013 № М2/2002/13;

довідка про декларування валютних
цінностей від 11.07.2013;

сертифікат з перевезення (переміщення)
товару форми EUR. 1;

сертифікати якості від 29.08.2013;

копія митної декларації країни
відправлення.

При проведені перевірки документів,
які надані у підтвердження митної
вартості, відповідачем зазначено, що
відповідно до п.6.2, 6.3 ст.54 Митного
кодексу України митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) за наявності наступних
причин:

пунктом 2.2 зовнішньоекономічного
контракту від 19.02.2013 № 13-0473-12 вартість
на товар розраховується на підставі
офіційної публікації CRU Monitor bulk ferroalloys
на сайті http://www.cruonline.crugroup.com. за формулою
EU CRU spot price (EUR) для місяця, що передує
місяцю відвантаження (перерахований на
базовий відсоток феросиліцію 65%) плюс
7,5%. Офіційний розрахунок узгоджений
двома сторонами контракту та біржова
інформація декларантом не надавались.
Наявні розбіжності щодо вагових
показників, заявленого до митного
оформлення товару у деклараціях країни
відправлення, сертифікаті про
походження товару, коносаменті та
маніфесті з фактичною наявністю, яка
підтверджена відомостями залізничної
накладної та МД TP 81 АА від 11.09.2013 №
700120801/2013/007732. Документального
обґрунтування від декларанта із
зазначеного не надано;

пунктом 2.5 зовнішньоекономічного
контракту від 19.02.2013 № 13-0473-12 визначено,
що вартість пакування та маркування
включено до вартості товару, але
розрахунок собівартості ФС 65% не
містить відомостей щодо зазначеної
складової;

у підтвердження транспортної
складової декларантом надано контракт
щодо надання транспортних послуг від
20.02.2013 № М2/2002/13, що містить лише
узагальнені відомості та інвойси на
сплату транспортно-експедиційних
послуг та фрахту (за винятком витрат на
страхування). За наданим інвойсом від
26.08.2013 № 626-200-0001-13 вартість перевезення
складає 26,8 євро/1т. За наданим рахунком
на фрахт від 06.09.2013 № 28//2013 вартість
морського перевезення складає 31,44
Дол.США/1т. Розрахунок собівартості ФС
65% містить відомості щодо вартості
перевезення на умовах DAP ст.Правда
Придніпровської залізниці, але
транспортна складова, щодо переміщення
вантажу територією України не
виділена, що унеможливлює проведення
обчислення фактичних сум транспортних
складових заявленої митної вартості до
кордону України та використання
контракту від 20.02.2013 № М2/2002/13, інвойсу
від 26.08.2013 № 626-191-0001-13 та рахунку на
фрахт від 06.09.2013 № 28//2013 для
підтвердження заявленого декларантом
рівня митної вартості товару;

Декларації країни відправлення надані
без перекладу та не містять ознак, що
дають змогу ідентифікувати їх з
імпортованою партією товару.

Крім того, декларанту запропоновано
надати наступні документи:

банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару;

якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування;

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За результатами ознайомлення з
повідомленням від митниці декларанту,
декларантом зроблено запис: додаткові
документи на даний час надати немає
можливості.

З урахуванням позиції підприємства,
посадова особа митниці, відповідно до
ст. 55 МКУ, прийняла Рішення про
коригування митної вартості товару від
17.09.2013 №110010000/2013/600255/1. Митну вартість
визначено в розмірі - 1,6098 EUR/кг на
підставі наявних у митниці відомостей
із застосуванням методу 2(г) відповідно
до ст.64 Митного кодексу України.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за
№ 883/21195 зазначено причини, через які
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції. Також
посадовою особою митниці зазначено про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59-61 Митного
кодексу України.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за вантажною митною декларацією було
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови №110010000/2013/20021 від
17.09.2013 року.

В подальшому, на підставі заяви
позивача про надання дозволу на митне
оформлення вантажу під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Держбюджету
України, митницею прийнято рішення
щодо можливості випуску ввезеного
товару у вільний обіг під обрані
гарантійні зобов'язання.

Під час дії гарантійних зобов'язань
Позивачем до Дніпропетровської
митниці надано лист від 18.11.13 № 062Д/1407.

За результатом розгляду зазначеного
листа Дніпропетровською митницею на
адресу Позивача направлено лист від
26.11.2013 № 17-11-2/4991, в якому надано
відповідь та повідомлено про те, що
рішення про коригування митної
вартості від 17.09.2013 №110010000/2013/600255/1
залишається чинним.

Також вищевказаним листом Позивача
повідомлено про наступне.

На вказаному у листі CRU The independent authority
(без номера від 16.04.13) Інтернет-сайті
www.crugroup.com відсутня загальнодоступна
інформація щодо уточнення
відсоткового вмісту кремнію у
феросиліції, в публікації „CRU bulk ferroalloys
Monitor" на сайті http://www.cruonline.crugroup.com
інформація про марку феросиліцію також
відсутня.

Враховуючи, що відсотковий вміст
кремнію у різних марках феросиліцію
може бути від 20 до 90%, відсутність
документально підтвердженої
інформації про конкретну марку
унеможливлює проведення перерахування
вартості на базовий відсоток з
урахуванням умов
зовнішньоекономічного контракту.

Згідно наданого декларантом до митного
оформлення розрахунку компанії «JUGOHROM
FERROALLOYS DOOEL Jegunovce» собівартості товару
"феросиліцій ФС 65%" від 29.08.2013,
собівартість товару (без врахування
прибутку) на умовах поставки DAP станція
Правда м.Дніпродзержинськ, Україна
складає 1 093.55 Євро/тону.

Враховуючи зазначене, поставка товару
здійснена за ціною (992,22 EUR/т) нижче
розрахованої виробником собівартості,
що унеможливлює використання
заявленої митної вартості як дійсної
вартості товару, з урахуванням
вищезазначених положень
законодавства.

Загальна вартість товару, зазначена у
наданому до митного оформлення інвойсі
від 29.08.13 №01-10-00859 складає 618474,54 Євро, що
не відповідає фактично задекларованій
за митною декларацією від 18.09.13
№110010000/2013/022699 вартості партії товару,
що оцінюється, - 616 857,22 Євро.

Зовнішньоекономічним контрактом від
19.02.2013 № 13-0473-12 (специфікація №7) на
поставку феросиліцію визначено, що 100%
оплата суми інвойсу здійснюється
протягом 30 календарних днів з дати
поставки, що також зазначено у наданому
до митного оформлення інвойсі від 29.08.13
№01-10-00859.

Датою поставки партії товару, що
оцінюється, з урахуванням положень п3.8
зовнішньоекономічного контракту є
відмітка станції на залізничних
накладних.

Враховуючи зазначене, відповідно до
положень частини другої статті 53
Кодексу для підтвердження заявленої
митної вартості декларант має надати
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару.
Зазначені документи не надіслані
листом від 18.11.13 №062Д/1407 (вх.ДММ від 20.11.13
№6217/5-15).

Висновком ДП "Укрпромзовнішекспертиза"
№4361 від 27.09.13 підтверджено, що
заявлений рівень митної вартості
товару "феросиліцій FeSi 65%" (1024,83 EUR/т -
специфікація №6; 992,22 EUR/т - специфікація
№7) на умовах поставки DAP -
м.Дніпродзержинськ, імпортованого за
вказаними специфікаціями до контракту
від 19.02.2013 № 13-0473-12, відповідає поточній
кон'юктурі ринку та зазначено, що
середній розрахунковий рівень цін на
феросиліцій (вміст Si - 65%) може становити
920,00 - 1070,00 Євро/т на умовах поставки DAP -
міста України.

Експертний висновок ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" ґрунтується
на інформації видань "Asian Metal" та "Метал
Кур'єр", без зазначення конкретних
випусків, періоду видань, що
аналізуються, виробника, країни
виробництва та умов поставки, що
унеможливлює проведення обчислення
формування митної вартості товару, що
оцінюється, з урахуванням періоду та
умов поставки, якісних характеристик
товару, які мають вплив на формування
вартості товару згідно умов контракту.

Зазначеним висновком також не
враховано рівень собівартості товару,
обчислений виробником "JUGOHROM FERROALLOYS DOOEL
Jegunovce" на умовах поставки DAP станція
Правда м.Дніпродзержинськ, Україна
(1093,55 Євро/тону).

Додатково повідомлено, що рішення про
коригування митної вартості від 17.09.13
№110010000/2013/600255/1 залишається чинним.

Стаття 19 Конституції України
регламентує, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 40 Митного кодексу
України митному контролю підлягають
усі товари і транспортні засоби, що
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль передбачає
проведення митними органами мінімуму
митних процедур, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Митними процедурами вважаються
операції, пов'язані із здійсненням
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Згідно ст. 42 Митного кодексу України
митні органи самостійно визначають
форму та обсяг митного контролю,
достатнього для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи при здійсненні
митного оформлення товарів.

Статтею 45 Митного кодексу України
встановлено, що особи, які переміщують
товари і транспортні засоби через
митний кордон України чи провадять
діяльність, контроль за якою цим
Кодексом покладено на митні органи,
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Статтею 49 Митного кодексу України,
передбачено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з ст. 51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Приписами статті 53 митного кодексу
України передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 статті 54 МК України
має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МК України.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до статті 337 МК України,
перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням системи
управління ризиками та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Згідно із п. 2.3 наказу Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 599
«Про затвердження Форми декларації
митної вартості та Правил її
заповнення», якщо за результатами
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
посадовою особою митного органу
встановлено ризик заявлення неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України, посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ на
паперовому носії робить запис про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Статтею 55 Митного кодексу України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Під час митного оформлення при
прийнятті митним органом письмового
рішення про коригування митної
вартості товарів декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений частиною другою
статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, вказані в
статті 57 МК України.

Так, в цій статті зазначено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Платежі необов'язково повинні бути
здійснені у вигляді переказу грошей
(зокрема, але не виключно). Такі платежі
можуть бути здійснені шляхом
акредитива, інкасування або за
допомогою інших розрахунків (вексель,
передача цінних документів тощо).

Термін "ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті" стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваними
товарами, не є частиною митної
вартості. Додавання, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, згідно з
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 1) витрати, понесені
покупцем: а) комісійні та брокерська
винагорода, за винятком комісійних за
закупівлю, що є платою покупця своєму
агентові за надання послуг, пов'язаних
із представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті. Зазначені платежі можуть
включати платежі, які стосуються прав
на літературні та художні твори,
винаходи, корисні моделі, промислові
зразки, торговельні марки та інші
об'єкти права інтелектуальної
власності. Витрати на право
відтворення (тиражування) оцінюваних
товарів в Україні не повинні
додаватися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. Порядок включення до
ціни розрахунку роялті та ліцензійних
платежів визначається Кабінетом
Міністрів України; 4) відповідна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу товарів, що
оцінюються, їх використання або
розпорядження ними на митній території
України, яка прямо чи опосередковано
йде на користь продавця; 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 7)
витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у цій статті.

Таким чином, надані Позивачем
документи не відповідають положенням
п.2 ч.2 ст. 52 МК України щодо
достовірності відомостей про
визначення митної вартості, які
повинні базуватись на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 статті 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів.

У зв'язку із неможливістю застосування
основного методу визначення митної
вартості товарів посадовою особою
Дніпропетровської митниці послідовно
застосовано другорядні методи
визначення митної вартості.

Відповідно до статті 59 МК України
(метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних
товарів), у разі якщо митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 МК України, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування Дніпропетровською
митницею цього методу для визначення
митної вартості товару.

Відповідно до статті 60 МК України
(метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних товарів), у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статей 58 і 59 МК України, за митну
вартість береться прийнята митним
органом вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Відсутність інформації про продаж
подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (статті 62, 63 МК
України) повинні ґрунтуватися на даних,
які є об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Відсутність
необхідних документів також
унеможливила застосування зазначених
методів.

Тому, під час перевірки заявленої
митної вартості товару та здійсненні
митної оцінки виникла потреба у
використанні різних джерел її
обґрунтування та була необхідність
застосування різних підходів до оцінки
товарів.

Застосований митницею резервний метод
визначення митної вартості (статті 64 МК
України) базується на світовій
практиці, згідно якої в рамках цього
методу допускається розумна гнучкість
в підходах до застосування попередніх
методів визначення митної вартості.

Таким чином, Рішення про коригування
митної вартості товарів від 17.09.2013 року
№ 110010000/2013/600255/1 прийнято відповідно до
норм чинного законодавства.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про коригування митної вартості
товару, за митною декларацією
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови від 17.09.2013 року
№110010000/2013/20021.

Відповідно до ст. 256 МК України, відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МК України, у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Таким чином, Картки відмови прийняті
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до п. 7 статті 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, товар випущено у вільний обіг за
бажанням підприємства під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Держбюджету
України.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що рішення Дніпропетровської
митниці про коригування митної
вартості товарі від 17.09.2013 року
№110010000/2013/600255/1, Картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 110010000/2013/20021 прийнято на
підставі та у межах повноважень, що
передбачені діючими
нормативно-правовими актами, і тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволені
позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з позивача в рахунок
Державного бюджету України решту
судового збору в розмірі 4129,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
04 березня 2014 року

Суддя О.В. Єфанова