Справа № 2а-366/11/0970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 25524/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди
О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу 417 Управління начальника робіт
на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2011 року у справі за позовом
військового прокурора
Івано-Франківського гарнізону в
інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську до 417 Управління
начальника робіт про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор
Івано-Франківського гарнізону (далі -
Прокурор), діючи в інтересах держави в
особі Управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську (далі -
УПФУ), звернувся до суду з
адміністративним позовом до 417
Управляння начальника робіт (далі - 417
УНР) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідач має
заборгованість перед позивачем в
розмірі 59 658, 66 грн., яку добровільно не
сплачує, у зв'язку з чим прокурор
просить стягнути з 417 УНР на користь
УПФУ суму заборгованості.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23.09.2010 року позов задоволено. Стягнуто з
417 УНР на користь УПФУ в м.
Івано-Франкіь^ьку заборгованість в
сумі 59 658, 66 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що в результаті
проведеного аналізу своєчасності
сплати суб'єктами господарювання м.
Івано-Франківська збору на обов'язкове
державне страхування встановлено, що
одним із боржників по сплаті
страховиих внесків є 417 УНР. яке
допустило заборгованість та штрафні
санкції та пеню в розмірі 59 658, 66 грн.
Також встановлено, що відповідач
добровільно внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не сплатив.

Не погодившись з постановою окружного
суду, 417 УНР подало на нього апеляційну
скаргу, в якій зазначило, що позивачем
не вірно здійснено розрахунок
заборгованості, оскільки безпідставно
враховано в суму заборгованості штрафи
і пені застосовані до 417 УНР. Крім того,
зазначає, що відповідач утримує на
балансі гуртожиток, а тому відповідно
до Закону України "Про
реструктуризацію заборгованості з
квартирної плати, пла':и за
житлово-комунальні послуги, спожиті
газ та електроенергію" штрафні санкції
не мали б нараховуватися. Також
відповідач посилається на той факт, що
заборгованість до УПФУ в м.
Івано-Франківську включена в рішення
суду № 2а-2495/10/0970 від 23.09.2010 року, згідно
з якого з 417 УНР стягнуто па користь
УПФУ в м. Івано-Франківську 195 582, 09 грн.
заборгованості.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-УІ), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
417 УНР є юридичною особою,
зареєстрованою виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради 24.02.1997
року та є платником збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Наявними у матеріалах справи копіями
Картки особового рахунку
страхувальника юридичної особи або
фізичної особи, яка має найманих
працівників, відкритого на ім'я
відповідача з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року,
розрахунками фінансових санкцій,
рішеннями позивача про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, в тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду № 2538 від
03.09.2009 року, № 2537 від 03.09.2010 року, № 3893
від 03.09.2009 року, спростовуються доводи
відповідача про неправильність
розрахунку заборгованості.

Сума заборгованості добровільно
відповідачем сплачена не була.

Висновки суду першої інстанції про
зобов'язання відповідача сплатити
наявну заборгованість відповідають
положенням застосованих судом норм
матеріального права, зокрема ст.ст. 1, 5,
14, 15, 17, 19, 20, 106 Закону України № 1058-1V "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-1V),
абзаців 5 і 6 пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України за № 21-1 від 19.12.2003 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності підстав для стягнення
штрафних санкцій не ґрунтуються на
встановлених обставинах справи і
положеннях чинного законодавства,
оскільки, як встановлено судом, сума
боргу є узгодженою, і її стягнення
разом з сумою основного боргу прямо
передбачено статтею 106 Закону № 1058-ІУ.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-ІУ
він регулює відносини, які виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом
визначаються, зокрема, платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки, порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно із частиною другою статті 17
Закону № 1058-ІУ страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.
Частиною шостою статті 19 цього Закону
встановлено, що страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в
частинах першій та другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Стаття 20 Закону № 1058-ІУ визначає
порядок обчислення та сплати страхових
внесків. Абзацом першим частини шостої
цієї статті встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною другою статті 106
Закону № 1058-ІУ суми страхових внесків,
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами ПФУ у випадках, передбачених
частиною третьою статті 20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю зі сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Порядок сплати страхових внесків
страхувальником також визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати застрахованими особами внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне врахування.

Пунктами 5.1.3 та 5.1.4 цієї Інструкції
передбачено, що страхові внески
нараховуються незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також
незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх
нарахування до сплати. Нараховані за
відповідний базовий звітний період
страхові внески сплачуються
платниками шляхом перерахування
готівкових сум з їх банківських
рахунків не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати (доходу), на суми яких
нараховуються страхові внески.

Частина п'ятнадцята статті 106 Закону №
1058-ІУ передбачає, що строк давності
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується.

Стосовно ж посилань апелянта на
положення частини 2 статті 5 Закону
України "Про реструктуризацію
заборгованості з квартирної плати,
плати за житлово-комунальні послуги,
спожиті газ та електроенергію"
апеляційний суд зазначає, що даний
закон звільняє від нарахування пені
виключно на суму реструктуризованої
заборгованості житлово- комунальним
підприємствам на їх заборгованість
перед постачальниками енергоносіїв,
інших матеріальних цінностей, що
використовуються для надання послуг, а
також на суму реструктуризованої
заборгованості житлово-комунальним
підприємствам, енергогенеруючим
компаніям та підприємствам
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на їх недоїмку з
платежів до бюджетів усіх рівнів.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідач є
житлово-комунальним підприємством і,
крім того, що штрафні санкції
нараховані на суму реструктуризованої
заборгованості.

Крім цього суд апеляційної інстанції
не бере до уваги посилання апелянта на
той факт, що заборгованість до УПФУ в м.
Івано-Франківську включена в рішення
суду № 2а- 2495/10/0970 від 23.09.2010 року, згідно
з якого з 417 УНР стягнуто на користь
УПФУ в м. Івано-Франківську 195 582, 09 грн.
заборгованості, оскільки вищенаведене
рішення стосувалося боргу станом на
15.06.2010 року. Станом же на 31.12.2010 року борг
становив 220 893, 78 грн., з яких відповідач
сплатив в порядку черговості 33 178, 07 грн.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу 417 Управління
начальника робіт залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року у справі № 2а-366/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін