Справа № 2н/0270/72/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2н/0270/72/12
Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, Господарського
суду Вінницької області про визнання
неправомірною бездіяльності,
стягнення заборгованості по
заробітній платі судді та зобов'язання
вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2012 року Державна судова
адміністрація України звернулася до
Вінницького окружного
адміністративного суду із заявою про
перегляд судового рішення від 06
вересня 2010 року за нововиявленими
обставинами по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
судової адміністрації України,
Державного казначейства України,
Господарського суду Вінницької
області про визнання неправомірною
бездіяльності, стягнення
заборгованості по заробітній платі
судді та зобов'язання вчинити певні
дії, яким адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправною бездіяльність Державної
судової адміністрації України щодо
непогашення заборгованості перед
суддею ОСОБА_2 по заробітній платі, що
виникла у зв'язку із застосуванням а. 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.12.2005 року №1310 "Про оплату праці
суддів" та постанови Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005 року
"питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих працівників
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування та суддів;
стягнуто з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 133831 (сто тридцять три тисячі
вісімсот тридцять одну) гривню 13
(тринадцять) копійок заборгованості по
виплаті заробітної плати; зобов'язано
Державне казначейство України
провести видатки з Державного бюджету,
передбачені Державній судовій
адміністрації України за бюджетною
програмою "Виконання рішень судів на
користь суддів"; зобов'язано Державну
судову адміністрацію України та
Господарський суд Вінницької області
відповідно до розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" від 27.04.2010 року провести
ОСОБА_2 перерахунок розміру Заробітної
плати з 01.01.2010 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року заяву Державної судової
адміністрації України про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2010 року задоволено, постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2010 року в адміністративній справі
скасовано, а в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року, заяву Державного казначейства
України про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами
залишити без задоволення, постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 6 вересня 2010
року залишити без змін.

До початку судового засідання позивач
подав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися, хоча про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи повідомлені належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.07.2011 року по
адміністративній справі №2-а-7271/11/2670,
якою скасовано постанову Печерського
районного суду міста Києва від 19.03.2007
року в частині визнання протиправним
та скасування пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України від 03.03.2005
року №865 "Про оплату праці суддів", є
нововиявленою обставиною, а сам факт
скасування постанови Печерського
районного суду м. Києва від 19.03.2007 року
свідчить про безпідставність
заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, з урахуванням
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 1997 року працює на посаді
судді Господарського суду Вінницької
області.

На момент виникнення спірних
правовідносин питання оплати праці
регулював Закон України "Про статус
суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII,
який встановлював гарантії
незалежності суддів, включаючи їх
матеріальне і соціальне забезпечення,
у тому числі гарантії права щодо оплати
праці.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про
статус суддів" заробітна плата суддів
складається з посадового окладу,
премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших
надбавок. Розміри посадових окладів
суддів встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Заробітна плата в оспорюваний
позивачем період проводилася із
урахуванням того, що 03.09.2005 року Кабінет
Міністрів України прийняв постанову №
865 "Про оплату праці суддів", якою було
затверджено схеми посадових окладів
керівників та суддів Конституційного
Суду України, Верховного Суду України,
Вищих Спеціалізованих судів,
апеляційних і місцевих судів згідно з
додатку 1-6. Посадові оклади,
передбачені цією Постановою,
встановлювались, виходячи із кількості
розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.12.2005 року № 1310 було доповнено
постанову Кабінету Міністрів України
№ 865 від 03.09.2005 р. пунктом 4-1 такого
змісту: "Установити, що розміри
посадових окладів передбачених цією
постановою, встановлюються виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
332 грн. і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не проводиться."

Скасування постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28.07.2011 року в адміністративній справі №
2а-7271/11/2670 постанови Печерського
районного суду міста Києва від 19.03.2007
року в частині визнання протиправним
та скасування пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України № 865 від 3
вересня 2005 року "Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів",
на думку відповідача, є нововиявленою
обставиною, що свідчить про наявність
підстав для прийняття постанови про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245
КАС України, однією з підстав для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є
скасування судового рішення, яке стало
підставою для прийняття постанови чи
постановлення ухвали, що належить
переглянути.

З матеріалів справи встановлено, що під
час вирішення спору по суті та
прийняття постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2010 року суд першої інстанції,
врахувавши вимоги ст. 255 КАС України,
посилається на судове рішення -
постанову Печерського районного суду
міста Києва від 19.03.2007, якою частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до
Держави Україна, Кабінету Міністрів
України, третіх осіб - Державного
казначейства України, Державної
судової адміністрації України про
визнання протиправною бездіяльності
та окремих положень постанови Кабінету
Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310
та визнано протиправним і скасовано
пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату
праці суддів".

Заробітну плату позивачу в оспорюваний
період виплачували на підставі та в
порядку, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005
року № 865 "Про оплату праці суддів" із
урахуванням доповнень, внесених
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.12.2005 року № 1310.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28.07.2011 року в адміністративній справі №
2а-7271/11/2670 постанову Печерського
районного суду міста Києва від 19.03.2007
року від 19.03.2007 року у частині визнання
протиправними та скасування пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці
суддів" скасовано та відновлено п. 4-1
зазначеної постанови Кабінету
Міністрів України.

Таким чином, враховуючи, що на момент
перегляду рішення Вінницького
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2010 року за нововиявленими
обставинами, постанова Печерського
районного суду міста Києва від 19.03.2007
року була скасована, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС
України та відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
неправомірною бездіяльності,
стягнення заборгованості по
заробітній платі судді та зобов'язання
вчинити певні дії.

Отже, судом першої інстанції були
правильно встановлені фактичні
обставини справи, надано належну
оцінку дослідженим доказам, прийнято
законне та обґрунтоване рішення у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Зважаючи на вищезазначене, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що відповідно до статті 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.