Справа № 810/3896/13-а
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 квітня 2014 року 810/3896/13-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Терлецька О.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області

про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач) з позовною заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Борисполі та Бориспільському
районі Київської області (надалі -
відповідач) про визнання вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
місті Борисполі та Бориспільському
районі Київської області про сплату
боргу від 05.06.2013 № Ф 423 на суму 6400,43 грн.
протиправною та її скасування та
зобов'язання вчинити певні дії.

В позовній заяві ФОП ОСОБА_1 просить суд
визнати вимогу про сплату боргу від
05.06.2013 № Ф 423 протиправною та скасувати
як таку, а також заборонити в
подальшому відповідачу нарахування
єдиного соціального внеску ФОП ОСОБА_1,
як особі, що перебуває на пенсії за
віком і пенсійний вік для якої було
зменшено, будучи фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив про те, що оскаржувана вимога
про сплату боргу по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є незаконною,
оскільки позивач здійснює
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування і є
пенсіонером за віком, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області. Враховуючи те, що згідно з
частиною четвертою статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, позивач вважає, що у
нього відсутній обов'язок сплачувати
недоїмку з єдиного внеску.

З огляду на наведене, оскаржувану
вимогу та дії відповідача щодо її
прийняття позивач вважає
неправомірними.

У судове засідання 1 квітня 2014 року
сторони, повідомлені належним чином
про розгляд справи, не з'явились.

Від представника позивача надійшло
клопотання від 01.04.2014 про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач надіслав до суду
заперечення від 20.03.2014, в яких просив
суд проводити розгляд справи за його
відсутності.

В обґрунтування заперечень відповідач
вказав, що критерієм звільнення від
сплати єдиного внеску разом з фактом
отримання пенсії, у тому числі пенсії
за віком на пільгових умовах, є
наявність у особи, яка обрала спрощену
систему оподаткування статусу
пенсіонера за віком, що встановлюється
за відповідності всім умовам,
визначеним законом, зокрема досягнення
певного віку, після якого вона має
право на призначення відповідної
пенсії, а наявність у особи пенсійного
посвідчення підтверджує лише право на
одержання пенсії та факт її
призначення, а не статус пенсіонера за
віком. У зв'язку із наведеним
відповідач просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1
зареєстрована фізичною особою -
підприємцем та є платником єдиного
податку за ставкою 10% (1 група).

05.06.2013 відповідачем прийнято вимогу № Ф
423 про сплату позивачем боргу по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
6400, 43 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою,
позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені в
Законі України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

У відповідності з пунктом 4 частини
першої статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
державне соціальне страхування»,
платником єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4
цього Закону особи, зазначені в пункті 4
частини першої цієї статті, особи які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Даним Законом передбачені такі види
пенсійних виплат, як пенсія за віком,
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання ( в т. ч.
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства) та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Умови
її призначення за віком визначені
статтею 26 зазначеного Закону.

Це вказує на те, що від сплати єдиного
внеску звільняються пенсіонери,
пенсія яких призначена відповідно до
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З наведеного вбачається, що від сплати
єдиного внеску звільняються
пенсіонери, пенсія яким призначена
відповідно до положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 55
Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон України № 796) особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 14 Закону України № 796 для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
01.01.1993 прожили або відпрацювали чи
постійно навчалися у цій зоні не менше
чотирьох років, - категорія 4.

Із довідки Управління Пенсійного фонду
України у місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області від 29.05.2013 № 870/06-44, яка наявна в
матеріалах справи, слідує, що позивач є
пенсіонером за віком та отримує пенсію
за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме копії посвідчення № НОМЕР_1,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
(Категорія 3).

Таким чином, позивач має право вийти на
пенсію раніше, ніж встановлено в Законі
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Проте,
ця обставина лише підтверджує той факт,
що позивачка вийшла на пенсію саме за
віком, хоча і на пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що знижений
граничний вік виходу на пенсію осіб,
які підпадають під дію Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не є
підставою для висновку про виплату
пенсії позивачці з інших підстав і вона
є пенсіонером в розумінні визначення
поняття «пенсіонер», яке наведено у
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». А тому, на позивача, як на
пенсіонера у розумінні норм наведеного
Закону, поширюються положення частини
четвертої статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Крім того, відповідно до частини сьомої
статті 1 Закону України 07.07.2011
№ 3609 - VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України і деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» статтю 4
Закону України 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір
та облік єдиного внеску на державне
соціальне страхування», доповнено
частину четверту, згідно з якою особи,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ці зміни відповідно до частини першої
розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону України № 3609-VI набули
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011, тому
нарахування сум щодо сплати єдиного
внеску починаючи з січня 2012 року є
неправомірним.

За наведених обставин позов підлягає
задоволенню в частині визнання
протиправними дій відповідача щодо
нарахування позивачу суми єдиного
внеску у розмірі 6400,43 грн. та визнання
протиправною та скасування вимоги від
05.06.2013 № Ф 423.

Позовні вимоги позивача в частині
заборони відповідачу вчиняти дії щодо
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 в
подальшому - задоволенню не підлягають,
з огляду на наступне.

Вищезазначені повноваження
відповідача є дискреційними
повноваженнями.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не може втручатись у
дискрецію суб'єкта владних
повноважень. Завдання
адміністративного судочинства полягає
в гарантуванні дотримання вимог права,
а не в втручанні у дискреційні
повноваження суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про задоволення позову
частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем у вказаній справі було
сплачено судовий збір у розмірі 34,41
грн., тобто лише за немайнову вимогу, а
оскільки в частині немайнових позовних
вимог позивачу відмовлено у позові, то
поверненню позивачу вказана сума
судового збору не підлягає.

За майнові вимоги, в частині скасування
оскаржуваної вимоги, позивачем судовий
збір при поданні позову сплачено не
було, тому судовий збір за вимоги
майнового характеру поверненню
позивачу не підлягає.

Керуючись статтями 94, 122, 161, 162, 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Борисполі та Бориспільському
районі Київської області щодо
нарахування фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного
внеску в сумі 6400,43 грн.

3. Визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату боргу від
05.06.2013 № Ф 423, прийняту Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Борисполі та Бориспільському районі
Київської області.

4. В задоволенні решти позовних
вимог, - відмовити.

5. Копію постанови надіслати
сторонам.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки встановленими
статтею 186 Кодексу адміністративного
судочинства України та набирає
законної сили в порядку встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Терлецька О.О.