Справа № 713/96/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 713/96/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Пилип'юк І.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

при секретарі: Швець А.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вижницької міської ради Вижницького
району Чернівецької області на
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Вижницької міської
ради Вижницького району Чернівецької
області про скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вижницького районного суду
Чернівецької області з позовом до
Вижницької міської ради Вижницького
району Чернівецької області про
визнання неправомірними дій,
скасування акту обстеження земельної
ділянки від 12 серпня 2013 року та рішення
34 сесії 6 скликання міської ради №104-34/13
від 14 серпня 2013 року "Про розгляд
постанови Вижницького районного суду
за позовною заявою ОСОБА_2",
зобов'язання винести на розгляд
чергової сесії та повторно розглянути
питання щодо надання дозволу на
виготовлення проектної документації
на земельну ділянку площею 0,0040 га для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_1, надання
дозволу на виготовлення проектної
документації на земельну ділянку
площею 0,0080 га під існуючим фундаментом
для будівництва гаража по АДРЕСА_1.

Вижницький районний суд Чернівецької
області постановою від 24 січня 2014 року
позов задовольнив частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Вижницького районного суду
Чернівецької області та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги, у
зв'язку з чим просив залишити її без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, Вижницьким районним судом
Чернівецької області встановлено, що
згідно з договором купівлі-продажу від
28.08.1991 року, посвідченого державним
нотаріусом Вижницького районного
нотаріального округу по реєстру №1626,
позивач ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1.

В житловому будинку АДРЕСА_1 об'єднання
співвласників не створено.

Позивач неодноразово звертався із
заявами до Вижницької міської ради про
надання у приватну власність земельної
ділянки площею 0,0040 га для ведення
особистого селянського господарства
та узаконення земельної ділянки площею
0,0080 га під існуючим фундаментом для
будівництва гаража, які розташовані в
АДРЕСА_1. Одночасно із заявами про
виділення земельних ділянок позивач
надав відповідачу список з підписами
мешканців багатоквартирного будинку
по АДРЕСА_1, за винятком трьох підписів,
що підтверджується копією списку.

Постановою Вижницького районного суду
від 26.04.2013 року у справі №713/794/13-а
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Вижницької міської ради про визнання
рішень неправомірними та їх
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії задоволено частково. Визнано
неправомірним та скасовано рішення 26
сесії 6 скликання Вижницької міської
ради від 28.12.2012 року №200-26/12 «Про розгляд
постанови про відкриття виконавчого
провадження щодо зобов'язання винести
на черговий розгляд сесії Вижницької
міської ради питання про надання у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0040 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1, та
надання дозволу на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0080 га під існуючим
фундаментом для будівництва гаража в
АДРЕСА_1. Визнано неправомірним та
скасовано рішення 27 сесії 6 скликання
Вижницької міської ради від 24.01.2013 року
№7-27/13 «Про розгляд заяви ОСОБА_2 про
надання дозволу на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0080 га під існуючим
фундаментом для будівництва гаража в
АДРЕСА_1». Визнано неправомірним та
скасовано рішення 28 сесії 6 скликання
Вижницької міської ради Чернівецької
області від 20.02.2013 року №18-28/13 «Про
відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на
виготовлення проектної документації
на земельну ділянку площею 0,0040 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_1, та узаконення
земельної ділянки площею 0,0080 га під
існуючим фундаментом для будівництва
гаража в АДРЕСА_1", зобов'язано
Вижницьку міську раду винести на
розгляд чергової сесії та повторно
розглянути питання щодо надання
дозволу ОСОБА_2 на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0040 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1 та узаконення земельної
ділянки площею 0,0080 га під існуючим
фундаментом для будівництва гаража в
АДРЕСА_1 згідно з вимогами закону. В
решті вимог адміністративного позову
відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013 року
(справа №713/794/13-а) апеляційну скаргу
Вижницької міської ради Чернівецької
області залишено без задоволення, а
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 26.04.2013 року -
без змін, що підтверджується її копією.
Постанова суду від 26.04.2013 року набрала
законної сили.

П. 2, 3 оскарженого рішення Вижницької
міської ради Чернівецької області,
прийнятого на виконання рішення суду,
ОСОБА_2 повторно відмовлено у вирішенні
порушених ним питань про надання
дозволу на виготовлення проектної
документації на земельну ділянку
площею 0,0040 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1 та
в узаконенні земельної ділянки площею
0,0080 га під існуючим фундаментом для
будівництва гаража в АДРЕСА_1.

Не погодившись з прийнятим міською
радою рішенням, позивач звернувся з
адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення Вижницької міської ради
Чернівецької області суперечить
нормам Конституції України та
Земельному кодексу України, на сесії
була розглянута по суті постанова суду,
а не заява ОСОБА_2 про надання дозволу
на виготовлення проектної
документації.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Постанова Вижницького районного суду
Чернівецької області від 26.04.2013 року у
справі №713/794/13-а, якою задоволено
адміністративний позов ОСОБА_2 та
зобов'язано Вижницьку міську раду
повторно розглянути заяву ОСОБА_2,
набрала законної сили відповідно до
ухвали Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013 року.

Згідно зі ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Вказаною нормою Земельного кодексу
України визначено виключний перелік
підстав для відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач в своєму рішенні №104-34/13 від
14 серпня 2013 року "Про розгляд постанови
Вижницького районного суду за позовною
заявою ОСОБА_2" вказує, що підставою
відмови у наданні позивачу дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у рішенні
Вижницької міської ради Чернівецької
області є непредставлення позивачем
оформлених відповідно до вимог пп. «а»
п. 3 ст. 116, п. 6 ст.118 Земельного кодексу
України документів про перебування
земельної ділянки розміром 0,0040 га, як
для ведення особистого селянського
господарства у його користуванні,
приналежність вказаної земельної
ділянки до категорії (цільового
призначення) - ведення особистого
селянського господарства, відсутність
належно оформлених графічних
матеріалів на вказану земельну
ділянку, а також в зв'язку з
незавершеними роботами по
виготовленню міською радою
містобудівної документації
«Генерального плану м. Вижниця» та
документації із землеустрою щодо
впорядкування території населеного
пункту по АДРЕСА_1 і
технічно-екологічного обґрунтування
використання цих земельних ділянок.

Колегія суддів вважає ці підстави
необґрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам Земельного
кодексу України.

Так, при приватизації громадянами одно
- або багатоквартирного будинку
державного житлового фонду порядок
користування закріпленою за ним
прибудинковою територією згідно з
пунктом 5 статті 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" здійснюється в порядку та на
умовах, передбачених ч. 3 ст. 42
Земельного кодексу України.

Ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України
встановлено, що порядок використання
земельних ділянок, де розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками. Якщо в жилому будинку
приватизовано частину квартир, питання
про користування прибудинковою
територією вирішується відповідно до
положень частини 3 статті 88 Земельного
кодексу України, тобто шляхом
отримання в користування її частини, що
відповідає частці приватизованих
квартир та інших приміщень у вартості
будинку і споруд. При цьому розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні
жилі будинки, а також належні до них
будівлі, споруди та прибудинкові
території, визначаються на підставі
проектів розподілу території кварталу,
мікрорайону та відповідної
землевпорядної документації.

Проте, матеріали справи не містять, а
судом не здобуто доказів на
підтвердження того, що в порядку,
встановленому чинним законодавством
України, були визначені розміри та межі
прибудинкової території, частину якої
просить передати у власність позивач, а
також відсутні докази про те, що спірна
земельна ділянка була віднесена до
такої прибудинкової території.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного
кодексу України землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у
користування: громадянам - для ведення
особистого селянського господарства,
садівництва, городництва, сінокосіння
та випасання худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Відповідно до вимог статті 17 Закону
України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та статті 12
Закону України "Про планування і
забудову територій", Генеральний план
населеного пункту - це містобудівна
документація, що визначає принципові
вирішення розвитку, планування,
забудови та іншого використання
території населеного пункту,
черговість і пріоритетність забудови
та іншого використання територій,
загальний стан довкілля населеного
пункту, основні фактори його
формування, містобудівні заходи щодо
поліпшення екологічного і
санітарно-гігієнічного стану, інші
вимоги, визначені державними
будівельними нормами.

Ст. 53 Закону України "Про землеустрій"
визначено, що проекти землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів розробляються на певний період
та поетапно згідно з генеральними
планами населених пунктів і
визначають: а) цільове призначення
земель; б) землі, що знаходяться у
власності, користуванні, в тому числі
орендовані; в) організаційні, правові,
фінансові та інші заходи щодо
вдосконалення структури територій,
освоєння земель, поліпшення їх якості,
рекультивації, консервації; г)
необхідність і обсяги економічного
стимулювання раціонального
використання та охорони земель; ґ)
заходи для забезпечення режиму
використання земель охоронних зон,
зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон і зон
особливого режиму використання, а
також відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам внаслідок
встановлення цих зон; д) напрями
природоохоронної діяльності.

З аналізу вказаних норм слідує, що
цільове призначення земель
визначається містобудівною
документацією, зокрема документацією
із землеустрою щодо впорядкування
територій населених пунктів. Таким
чином, інформацією щодо цільового
призначення земель володіє саме орган
місцевого самоврядування, а не особа,
яка звертається із заявою про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

При цьому, відсутність Генерального
плану м. Вижниці, документації із
землеустрою щодо впорядкування
території населеного пункту по АДРЕСА_1
в м. Вижниці та технічно-екологічного
обґрунтування використання цих
земельних ділянок не може позбавляти
особу права на отримання земельної
ділянки у власність в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
рішення Вижницької міської ради від
14.08.2014 року суперечить нормам
Конституції та Земельному кодексу
України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вижницької міської
ради Вижницького району Чернівецької
області залишити без задоволення, а
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
18 березня 2014 року .

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.