Справа № 826/945/14
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року 11 год. 16 хв.
№ 826/945/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів
Васильченко І.П., Головань О. В. при
секретарі судового засідання
Голубничій О.О., розглянувши
адміністративну справу
до 1) Міністерства юстиції
2) Головного управління
бездіяльності) протиправними,
зобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Міністерства юстиції України (далі -
відповідач 1), Головного управління
юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2)
про визнання дій ( бездіяльності) в
1. Встановити наявність компетенції
(повноважень) у Міністерства юстиції
України та у Головного управління
юстиції у м. Києві надавати роз'яснення,
щодо практичного застосування норм
права на письмові звернення громадян.
2. Визнати протиправними дії
(бездіяльність) Міністерства юстиції
України в частині порушення термінів
надання та/або надання неповної
інформації на Заяву (запит) 2/32 ОСОБА_1
від 20.12 2013 року, а саме на питання 1-3,5
Заяви, яка була подана до Міністерства
юстиції України 20.12.2013 року,
зареєстрована за № 815/3 та в подальшому
перенаправлена до виконання у Головне
управління юстиції у м. Києві, згідно
3. Визнати протиправними дії
(бездіяльність) Головного управління
юстиції у м. Києві, в частині ненадання
та/або надання неповної інформації на
Заяву (запит) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12 2013 року, а
саме на питання 1-3,5 Заяви, яка була
подана до Міністерства юстиції України
20.12.2013 року, зареєстрована за № 815/3 та в
подальшому перенаправлена до
виконання у Головне управління юстиції
у м.Києві, згідно листа від 27.12.2013 року
4. Зобов'язати Міністерство юстиції
України надати обґрунтовані та зважені
роз'яснення за Заявою (запитом) 2/32
ОСОБА_1 від 20.12 2013 року з урахуванням
конкретної ситуації і доданих до
запиту документів щодо наступних
- В який момент ПРИПИНЯЄТЬСЯ право
власності продавця на земельну
ділянку, у разі її відчуження власником
(продавцем) за договором
купівлі-продажу у встановленому
законом порядку з реєстрацією
правочину в державному реєстрі?
- Чи зберігається за продавцем право
власності на земельну ділянку (з усіма
похідними від цього права: володіння,
користування, розпорядження) після її
продажу (укладання та реєстрації
договору купівлі-продажу) і до
оформлення (реєстрації) покупцем свого
права у відповідному державному
- Чи діє (є діючою) довіреність, видана
власником особі щодо розпорядження
конкретно визначеним майном (земельною
ділянкою з зазначеним кадастровим
номером), після того, як власник на свій
розсуд особисто розпорядився належним
йому майном, а саме уклав договір
Тобто, чи може довірена особа вчиняти
дії за довіреністю щодо майна, яке вже
продано довірителем?
- Чи є обов'язковість в офіційному
скасуванні довіреності, якщо дія
виданої довіреності ще не закінчена,
але майно, яке було предметом
розпорядження за цією довіреністю
вибуло з володіння довірителя?
Також, чи є обов'язком довірителя (якщо
це не передбачено договором)
повідомляти довірену особу про наміри
і дії розпорядження своїм майном, щодо
якого була видана довіреність?
5. Стягнути з Відповідачів на користь
ОСОБА_1 матеріальні та моральні збитки
у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень
6. Стягнути з Відповідачів на користь
ОСОБА_1 сплачений судовий збір та
судові витрати, у розмірі, згідно
розрахунку, який буде наданий суду
наприкінці і за результатами судового
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
В судовому засіданні 13 березня 2014 року
позивач та представник позивача
просили задовольнити позов у повному
Представники відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
просили відмовити у задоволенні
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва приходить до наступних
20 грудня 2013 року позивачем було подано
до Міністерства юстиції України Запит
про надання роз'яснення № 2/32 щодо
припинення права власності під час
договору купівлі- продажу, а також
дійсності довіреності після вибуття
майна з володіння довірителя у
вказаних правовідносинах. Вказане
звернення було прийнято на особистому
прийомі громадян 20.12.2013 за № 815/3.
Листом від 27 грудня 2013 року
Міністерством юстиції України ( вих. №
надсилання Заяви на розгляд Першого
заступника Головного Управління
17.01.2014 Головне управління юстиції у м.
Києві, на виконання доручення
Міністерства юстиції України від 27.12.2013
інтересах ОСОБА_2 від 20.12.2013 № 2/32 та
направило заявнику відповідь листом №
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
звернення громадян" від 02.10.96р.
встановлюється право позивача як
громадянина України звертатися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Згідно статті 3 зазначеного Закону, під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги. Пропозиція
(зауваження) - звернення громадян, де
висловлюються порада, рекомендація
щодо діяльності органів державної
влади і місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, посадових осіб,
а також висловлюються думки щодо
врегулювання суспільних відносин та
умов життя громадян, вдосконалення
правової основи державного і
соціально-культурної та інших сфер
діяльності держави і суспільства.
Загальні вимоги до звернення
передбачені статтею 5 вказаного Закону
і полягають у тому, що вони адресуються
органам державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
В частині позовних вимог, Встановити
наявність компетенції (повноважень) у
Міністерства юстиції України та у
Головного управління юстиції у м. Києві
надавати роз'яснення, щодо практичного
застосування норм права на письмові
звернення громадян, колегія суддів
Відповідно до пункту 3 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, між
суб'єктами владних повноважень з
приводу реалізації їхньої компетенції
у сфері управління, у тому числі
делегованих повноважень.
Згідно пункту 7 частини 1 статті 3 КАС
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Таким чином право оскаржити наявність
чи відсутність компетенції у
Міністерства юстиції України та
Головного управління юстиції у місті
Києві мають лише суб'єкти владних
повноважень, а не фізичні особи.
З огляду на вищевикладене, колегія
суддів, відмовляє в зазначеній частині
Щодо позовних вимог, визнати
протиправними дії (бездіяльність)
Міністерства юстиції України в частині
порушення термінів надання та/або
надання неповної інформації на Заяву
(запит) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12 2013 року, а саме
на питання 1-3,5 Заяви, яка була подана до
Міністерства юстиції України 20.12.2013
року, зареєстрована за № 815/3 та в
подальшому перенаправлена до
виконання у Головне управління юстиції
у м. Києві, згідно листа від 27.12.2013 року
Як зазначалось вище та вбачається з
матеріалів справи 20 грудня 2013 року
позивачем було подано до Міністерства
юстиції України запит про надання
роз'яснення № 2/32 щодо припинення права
власності під час договору
купівлі-продажу, а також дійсності
довіреності після вибуття майна з
володіння довірителя у вказаних
правовідносинах. Вказане звернення
було прийнято на особистому прийомі
громадян 20.12.2013 за № 815/3.
Листом від 27 грудня 2013 року
Міністерством юстиції України ( вих. №
надсилання Заяви на розгляд Першого
заступника Головного Управління
Суд не приймає до уваги посилання
представника Міністерства юстиції
України на те, що лист від 27 грудня 2013
року направлений позивачу в день яким
датований, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи та наявним штемпелем
на конверті, а також досліджено в
судовому засідання, шляхом огляду
оригіналу конверту, датою відправки є 11
січня 2014 року, що є порушенням ч. 3 ст. 7
Закону України "Про звернення
Розгляд звернень громадян у
Міністерстві юстиції здійснюється
відповідно до Закону України "Про
звернення громадян", а також Інструкції
про порядок розгляду звернень та
особистого прийому громадян у
Міністерстві юстиції України, в
установах та організаціях, що належать
до сфери його управління, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 18.03.2004 № 26/5.
Так, пунктом 2.10 Інструкції встановлено,
що щодо кожного звернення не пізніше
ніж у п'ятиденний термін має бути
прийняте одне з таких рішень: прийняти
до провадження; передати на вирішення в
підвідомчий орган чи установу юстиції;
надіслати за належністю до іншого
відомства, якщо питання, порушені у
зверненні, не входять до компетенції
органів та установ юстиції, про що
одночасно повідомляється заявнику;
залишити без розгляду при наявності
підстав, визначених у статті 8 Закону
України "Про звернення громадян".
Відповідно до підпункту 30 пункту 4
Положення про Міністерство юстиції
України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 №395/2011,
Мін'юст організовує розгляд звернень
громадян з питань, пов'язаних з
діяльністю Мін'юсту України, його
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.
Згідно з пунктом 7 вказаного Положення,
Міністерство юстиції здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі, а також
районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції.
Рішення про передачу звернення ОСОБА_1
до підвідомчого органу Міністерства
юстиції України, а саме Головного
управління юстиції у м. Києві, яке
безпосередньо здійснює контроль за
організацією роботи державних
нотаріальних контор та приватних
нотаріусів Київського міського
нотаріального округу, в тому числі
приватних нотаріусів Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, було прийнято 24.12.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом Мін'юсту від 27.12.2013 № В-20894/13.1
звернення ОСОБА_1 від 20 грудня 2013 року,
отримане першим того ж дня, що
підтверджується матеріалами справи,
було направлено на розгляд до
Головного управління юстиції у місті
Києві, яке є територіальним органом
Мін'юсту (не іншим органом влади), з
порушенням вимог ч. 3 статті 7 Закону
України "Про звернення громадян".

Відповідно до ч. 3 статті 7 Закону
України "Про звернення громадян" якщо
питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що
повідомляється громадянину, який
подав звернення. У разі якщо
звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Колегія суддів приходить до висновку
про протиправність дій Міністерства
юстиції України щодо несвоєчасного
надання інформації на Заяву (запит) 2/32
ОСОБА_1 від 20.12 2013 року та
перенаправлення до виконання у Головне
управління юстиції у м. Києві.

За таких умов, з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, суд
вважає за необхідне захистити порушені
права позивача шляхом визнання
протиправними дій Міністерства
юстиції України щодо несвоєчасного
надання інформації на Заяву (запит) 2/32
ОСОБА_1 від 20.12 2013 року та
перенаправлення до виконання у Головне
управління юстиції у м. Києві.

Щодо позовних вимог, . визнати
протиправними дії (бездіяльність)
Головного управління юстиції у м.
Києві, в частині ненадання та/або
надання неповної інформації на Заяву
(запит) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12 2013 року, а саме
на питання 1-3,5 Заяви, яка була подана до
Міністерства юстиції України 20.12.2013
року, зареєстрована за № 815/3 та в
подальшому перенаправлена до
виконання у Головне управління юстиції
у м. Києві, згідно листа від 27.12.2013 року
за вих. № В-20194/13.1., колегія суддів
зазначає наступне.

Головне управління юстиції у м. Києві,
на виконання доручення Міністерства
юстиції України від 27.12.2013 за № В-20194/13.1,
розглянуло заяву ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 від 20.12.2013 № 2/32 та направило
заявнику відповідь листом від 17.01.2014 №
В-13.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
звернення громадян" від 02.10.96р.
встановлюється право позивача як
громадянина України звертатися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Суд не приймає до уваги надану
відповідь Головного управління
юстиції у м. Києві так як вона не
містить конкретних відповідає на
поставлені запитання запиту № 2/32.

За таких умов,колегія суддів прийшла до
висновку про задоволення позовних
вимог.

В частині вимог, зобов'язати
Міністерство юстиції України надати
обґрунтовані та зважені роз'яснення за
Заявою (запитом) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12 2013
року з урахуванням конкретної ситуації
і доданих до запиту документів, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України
"Про звернення громадян" якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що
повідомляється громадянину, який
подав звернення. У разі якщо
звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Розгляд звернень громадян у
Міністерстві юстиції здійснюється
відповідно до Закону України "Про
звернення громадян", а також Інструкції
про порядок розгляду звернень та
особистого прийому громадян у
Міністерстві юстиції України, в
установах та організаціях, що належать
до сфери його управління, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 18.03.2004 № 26/5.

Так, пунктом 2.10 Інструкції встановлено,
що щодо кожного звернення не пізніше
ніж у п'ятиденний термін має бути
прийняте одне з таких рішень: прийняти
до провадження; передати на вирішення в
підвідомчий орган чи установу юстиції;
надіслати за належністю до іншого
відомства, якщо питання, порушені у
зверненні, не входять до компетенції
органів та установ юстиції, про що
одночасно повідомляється заявнику;
залишити без розгляду при наявності
підстав, визначених у статті 8 Закону
України "Про звернення громадян".

Відповідно до підпункту 30 пункту 4
Положення про Міністерство юстиції
України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 №395/2011,
Мін'юст організовує розгляд звернень
громадян з питань, пов'язаних з
діяльністю Мін'юсту України, його
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.

Згідно з пунктом 7 вказаного Положення,
Міністерство юстиції здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі, а також
районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції.

Отже, проаналізувавши вищезазначені
норми, колегія суддів зазначає, що
Мін'юст організовує розгляд звернень
громадян з питань, пов'язаних з
діяльністю Мін'юсту України, його
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, зокрема, може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Стаття 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає
повноваження суду при вирішенні
справи, за частиною 2 якої, зокрема,
передбачено, що суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

За таких умов, з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача,
колегія суддів вважає за необхідне
захистити порушені права позивача
шляхом зобов'язати Головне управління
юстиції у м. Києві надати обґрунтовані
та зважені роз'яснення за Заявою
(запитом) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12. 2013 року.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення
з відповідачів на користь ОСОБА_1
матеріальні та моральні збитки у
розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00
копійок суд зауважує на наступному.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1167
Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною 2 цієї статті. Разом з тим, за
частиною 2 даної статті моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; 3) в інших
випадках, встановлених законом.

За статтею 1173 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995
року №4 зі змінами, внесеними
Постановою Пленуму Верховного Суду від
25 травня 2001 року №5 та від 27 лютого 2009
року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації. Під немайновою шкодою,
заподіяною юридичній особі, слід
розуміти втрати немайнового характеру,
що настали у зв'язку з приниженням її
ділової репутації, посяганням на
фірмове найменування, товарний знак,
виробничу марку, розголошенням
комерційної таємниці, а також
вчиненням дій, спрямованих на зниження
престижу чи підрив довіри до її
діяльності.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивач, стверджуючи про те, що йому
відповідачами 1 та 2 завдано
матеріальну та моральну шкоду, не довів
факту завдання моральних страждань,
душевних переживань та психологічного
розладу, наявність втрат майнового чи
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з неправомірною діяльністю
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, не визначено, якими
доказами це підтверджується. Доказів,
які свідчать про притягнення посадових
осіб до відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
ними своїх обов'язків, що могло завдати
шкоди особі, сторонами також не надано.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в частині
вимоги про стягнення з відповідача
матеріальної та моральної шкоди у
розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00
копійок. задоволенню не підлягає як
безпідставний.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії
Міністерства юстиції України в частині
порушення термінів надання інформації
на Заяву (запит) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12 2013
року, а саме на питання 1-3,5 Заяви, яка
була подана до Міністерства юстиції
України 20.12.2013 року, зареєстрована за №
815/3 .

3. Визнати протиправними дії Головного
управління юстиції у м. Києві, в частині
надання неповної інформації на Заяву
(запит) 2/32 ОСОБА_1 від 20.12 2013 року, а саме
на питання 1-3,5 Заяви, яка була подана до
Міністерства юстиції України 20.12.2013
року, зареєстрована за № 815/3 та в
подальшому перенаправлена до
виконання у Головне управління юстиції
у м. Києві, згідно листа від 27.12.2013 року
за вих. № В-20194/13.1.

4. Зобов'язати Головне управління
юстиції у м. Києві розглянути звернення
№ 2/32 ОСОБА_1 від 20.12. 2013 року відповідно
до вимог законодавства.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 36 грн. 54
коп. (тридцять шість гривень 88коп.)
частини витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору у справі №826/945/14, за
рахунок Державного бюджету України .

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г.Вєкуа

Суддя

І.П.Васильченко

Суддя
О.В.
Головань

Повний текст рішення складено 20.03.2014
року.