Справа № 2а-12220/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/8055/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко
Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.11.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011

у справі № 2-а-12220/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова

про часткове скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом про
скасування рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова від 17.06.2010 № в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 8840 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.11.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011,
позов задоволено частково. Скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова від 17.06.2010 № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 8160 грн.

Державна податкова інспекція у
Київському районі м. Харкова подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права: ст.ст. 2, 4, 250
Господарського кодексу України, ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Харкова проведено
перевірку господарської одиниці - кафе,
належного Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2, щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, в результаті якого складено
акт від 07.06.2010 № 3496/20/31/23/НОМЕР_2 (№
4791/20/40/23/213563487).

На підставі висновків щодо
зафіксованих у акті від 07.06.2010 №
3496/20/31/23/НОМЕР_2 (№ 4791/20/40/23/213563487)
порушень до позивача за рішенням від
17.06.2010 № застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 11090 грн.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
оспорюється рішення від 17.06.2010 №
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 8840 грн., в
т.ч.:

в сумі 8160 грн. ((17 грн. х 20) х 24 дні),
застосованих за порушення п. 9 ч. 1 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 №
265/95-ВР (далі Закону № 265/95-ВР), що
полягало у нероздрукуванні на
реєстраторі розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків за 31.01.2009,
02.02.2009, 13.02.2009, 16.02.2009, 13.03.2009, 16.03.2009, 30.04.2009,
02.05.2009, 14.06.2009, 20.06.2009, 28.08.2009, 30.08.2009, 06.09.2009,
17.09.2009, 05.10.2009, 27.10.2009, 29.10.2009, 02.11.2009, 07.11.2009,
24.12.2009, 10.01.2010, 13.01.2010, 19.01.2010, 04.06.2010;

- в сумі 680 грн. (17 грн. х 20) х 2),
застосованих за порушення п. 9 ч. 1 ст. 3
Закону № 265/95-ВР, що полягало у
незабезпеченні зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків Z-звітів № 0171
та № 0266.

Скасовуючи рішення від 17.06.2010 № в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 3400 грн., суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що штрафні санкції за нероздрукування
позивачем фіскальних звітних чеків за
31.01.2009, 02.02.2009, 13.02.2009, 16.02.2009, 13.03.2009, 16.03.2009,
30.04.2009, 02.05.2009, 14.06.2009, 20.06.2009 застосовано з
порушенням річного строку, визначеного
у ст. 250 Господарського кодексу України,
а в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 4760 грн. - з
встановлених судами обставин, якими
підтверджено належне роздрукування
фіскальних звітних чеків за 28.08.2009,
30.08.2009, 06.09.2009, 17.09.2009, 05.10.2009, 27.10.2009, 29.10.2009,
02.11.2009, 07.11.2009, 24.12.2009, 10.01.2010, 13.01.2010, 19.01.2010,
04.06.2010.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині вимог про скасування рішення
від 17.06.2010 № в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 680 грн., суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що таке порушення позивачем фактично
вчинено.

Відповідач в касаційній скарзі не
погоджується з оскаржуваними судовими
рішеннями в частині задоволення позову
і вказує на те, що дія ст. 250
Господарського кодексу України не
поширюється на порядок застосування
штрафних санкцій, передбачених Законом
№ 265/95-ВР.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які
посилається у касаційній скарзі
позивач, та вважає, що суди повно
встановили обставини у справі, яким
надали правильну правову оцінку на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Штрафні санкції, передбачені ст. 17
Закону № 265/95-ВР, належать до
адміністративно-господарських
санкцій, одним видом з яких є
адміністративно-господарський штраф
(статті 239, 241 Господарського кодексу
України).

Строки застосування
адміністративно-господарських санкцій
встановлені статтею 250 Господарського
кодексу України, згідно із якою
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Отже, уповноважений орган державної
влади при виявленні факту порушення
суб'єктом господарювання встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
зокрема порушення вимог Закону №
265/95-ВР мав дотримуватися наведених
норм Господарського кодексу України, у
зв'язку з чим міг прийняти рішення про
застосування такого виду
адміністративно-господарських
санкцій, як штрафні санкції, протягом
шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніш як через один
рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Закінчення будь-якого із встановлених
статтею 250 Господарського кодексу
України строків виключає застосування
таких санкцій до суб'єкта
підприємницької діяльності за вчинене
ним порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Як вбачається зі встановлених судами
попередніх інстанцій обставин, на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР
податковим органом винесено рішення
від 17.06.2010 № в частині
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 3400 грн. за
нероздрукування фіскальних звітних
чеків за 10 днів у період з січня 2009 року
по червень 2009 року з порушенням
визначеного у ст. 250 Господарського
кодексу України річного строку.

Крім того, судами достовірно
встановлено, що фіскальні звітні чеки
за 28.08.2009, 30.08.2009, 06.09.2009, 17.09.2009, 05.10.2009,
27.10.2009, 29.10.2009, 02.11.2009, 07.11.2009, 24.12.2009, 10.01.2010,
13.01.2010, 19.01.2010, 04.06.2010 були роздрукуванні
позивачем в межах 24 годин з початку
зміни, якою у розумінні абз. 15 п. 2
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження вимог щодо
реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування» від
18.02.2002 № 199 є період роботи реєстратора
від реєстрації першої розрахункової
операції після виконання Z-звіту до
виконання наступного Z-звіту.

Враховуючи наведене, суди дійшли
правильних висновків про відсутність в
з боку позивача порушень п. 9 ч. 1 ст. 3
Закону № 265/95-ВР та, відповідно,
протиправність рішення від 17.06.2010 №
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 4760 грн.

Порушення, що полягало у
незабезпеченні зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків Z-звітів було
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій, в результаті
чого останніми підтверджено їх
допущення позивачем.

Суди повно встановили обставини та
надали їм правову оцінку. Підстав для
задоволення касаційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун