Справа № К/9991/19850/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/19850/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємства «Ігромакс»

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року

у справі № 2а-1759/08/1370 (№32238/09/9104)

за позовом Приватного підприємства
«Ігромакс»

до Державної податкової інспекції у
Личаківському районі міста Львова

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Ігромакс» (далі
- позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Личаківському районі міста Львова
(далі - відповідач) про скасування
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № 0/17952 від 11
серпня 2008 року та № /21771 від 22
вересня 2008 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2009
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
прийняте ДПІ у Личаківському районі м.
Львова рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 11
серпня 2008 року № /17952. Визнано
протиправним та скасовано прийняте ДПІ
у Личаківському районі м. Львова
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 22 вересня 2008
року № /21771 на суму 3400,00 грн.
Стягнуто на користь ПП «Ігромакс» з
Державного бюджету України 6,80 грн.
сплаченого судового збору.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 13
квітня 2009 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі ПП «Ігромакс»,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року та залишити в силі постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2009
року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА у Волинській області була
проведена перевірка щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності, а саме: господарської
одиниці - залу гральних автоматів, що
розташований за адресою: Волинська
область, м. Ковель, б-р Лесі Україники, 33,
та належить суб'єкту господарської
діяльності - ПП «Ігромакс», за
результатами якої був складений акт №
03203196/17952 від 29 липня 2008 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги пунктів 1, 2 статті
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», які полягали у
здійсненні позивачем розрахункових
операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу із застосуванням 26
(двадцяти шести) гральних автоматів,
які не переведені у фіскальний режим
роботи.

11 серпня 2008 року ДПІ у Личаківському
районі м. Львова на підставі вказаного
акту перевірки прийняла рішення №
/17952, яким на підставі пункту 2
статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до ПП «Ігромакс»
штрафні (фінансові) санкції у сумі 8840,00
грн.

ДПА в Рівненській області була
проведена перевірка щодо контролю за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - залу гральних
автоматів, що розташований за адресою:
Рівненська область, м. Березне, вул. І.
Франка, 2а, та належить суб'єкту
господарської діяльності - ПП
«Ігромакс», за результатами якої був
складений акт № 000183 від 09 вересня 2008
року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги пунктів 1, 9 статті
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», які полягали: у
здійсненні позивачем розрахункових
операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу із застосуванням 10
(десяти) гральних автоматів, які не
переведені у фіскальний режим роботи; у
незабезпечення щоденного друкування
фіскальних звітних чеків.

22 вересня 2008 року ДПІ у Личаківському
районі м. Львова на підставі вказаного
акту перевірки прийняла рішення №
/21771, яким на підставі пунктів 2, 4
статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до ПП «Ігромакс»
штрафні (фінансові) санкції у сумі 3740,00
грн.

Вказане рішення не оскаржувалось
позивачем в частині застосованих на
підставі пункту 4 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 340,00 грн. за
порушення вимог пункту 9 статті 3 цього
Закону.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що ПП
«Ігромакс» з об'єктивних причин та за
відсутності вини в його діях надавав
послуги на гральних автоматах, які не
переведено у фіскальний режим роботи, з
урахуванням того, що господарськими
одиницями позивача застосовувався
реєстратор розрахункових операцій,
який включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
наказом Державної податкової
адміністрації України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволені позовних
вимог, виходив з того, що починаючи з 01
липня 2008 року Державний реєстр
реєстраторів розрахункових операцій в
розділі 3 містить модель реєстратора
під назвою «Фіскал», сфера
застосування якого - казино, зали
гральних автоматів, фіскалізації
гральних автоматів, торгівля та
послуги гральних закладів, в той час як
позивач на жодному пристрої
(обладнанні), вказану модель не
встановив та не перевів гральні
автомати у фіскальний режим роботи.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин) на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій формі при наданні послуг у
сфері грального бізнесу законодавець
покладає обов'язок проводити
розрахункові операції через
зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій, видавати
розрахунковий документ встановленої
форми, а також застосовувати
реєстратори розрахункових операцій, що
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій, з
додержанням встановленого порядку їх
застосування.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
фіскальні функції - це здатність
реєстраторів розрахункових операцій
забезпечувати одноразове занесення,
довготермінове зберігання у
фіскальній пам'яті, багаторазове
зчитування і неможливість зміни
підсумкової інформації про обсяг
розрахункових операцій, виконаних в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
або про обсяг операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти.

Статтею 12 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що на території України у
сферах, визначених цим Законом,
дозволяється реалізовувати та
застосовувати лише ті реєстратори
розрахункових операцій вітчизняного
та іноземного виробництва, які
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
та конструкція і програмне
забезпечення яких відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника..

Згідно положень пункту 2 статті 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у разі
застосування при здійсненні
розрахункових операцій непереведеного
у фіскальний режим роботи,
незареєстрованого, неопломбованого
або опломбованого з порушенням
встановленого порядку реєстратора
розрахункових операцій.

За своєю правовою природою зазначені
санкції є
адміністративно-господарськими у
розумінні приписів статті 238
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до вимог частини 1 статті 218
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

На підставі частини 2 статті 218
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

При цьому, слід ураховувати, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що господарські одиниці позивача
використовували гральні автомати, які
не були переведені у фіскальний режим
роботи. Ці обставини у позовній заяві
ПП «Ігромакс» не заперечувало.
Використання позивачем у відповідних
господарських одиницях реєстратора
розрахункових операцій, який включений
до Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій наказом
Державної податкової адміністрації
України, не забезпечувало фіскалізацію
кожного грального автомата.

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету
Міністрів України від 07 лютого 2001 року
№ 121 «Про терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій»
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено
термін переведення суб'єктів
підприємницької діяльності, які
працювали у сфері грального бізнесу із
використанням гральних автоматів до 31
грудня 2006 року.

Абзацом 1 статті 12 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що на території України у
сферах, визначених цим Законом,
дозволяється реалізовувати та
застосовувати лише ті реєстратори
розрахункових операцій вітчизняного
та іноземного виробництва, які
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
та конструкція і програмне
забезпечення яких відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 07 лютого 2001 року № 121 «Про
терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій»
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) на Міністерство
промислової політики України було
покладено обов'язок забезпечити
організацію розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть зазначеним
вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 01 липня 2008
року № 430 «Про затвердження Державного
реєстру реєстраторів розрахункових
операцій у новій редакції» (в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин) до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему «Фіскал», яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів.

З цього часу суб'єкт господарювання не
має можливості посилатися на
невиконання державою взятих на себе
обов'язків з організації розроблення
автоматів з продажу товарів (послуг),
які відповідатимуть передбаченим
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної
пам'яті) для оснащення автоматів, що вже
діють.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, перевірку
господарських одиниць, які належать
позивачу, було проведено 29 липня 2008
року та 22 вересня 2008 року, тобто після
включення вищезазначеної
комп'ютерно-касової системи до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, а відтак вина
позивача у порушенні ним порядку
використання реєстраторів
розрахункових операцій має місце.

Таким чином, суд апеляційної інстанцій
дійшов правомірного висновку про
законність та об'єктивність
застосування до ПП «Ігромакс» штрафних
(фінансових) санкцій спірним рішенням.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ПП «Ігромакс» підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Ігромакс» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна