Справа № К/9991/19106/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/19106/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області на
рішення

Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 19
серпня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 24 лютого 2011
року, -

встановив:

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому, після уточнення 3
серпня 2010 року позовних вимог, просила
поновити строк звернення до суду,
визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області
неправомірними, стягнути з відповідача
на її користь 16157,32 грн. заборгованості
по виплаті допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з вересня 2007 року по
липень 2010 року, а також 2500,57 грн.
збитків, завданих їй внаслідок
інфляції.

Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 серпня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 24 лютого 2011 року, позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради
Донецької області здійснити виплату та
перерахування ОСОБА_4 недоплаченої
суми допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 20 вересня 2007 року по 31 грудня
2007 року за рахунок коштів Державного
бюджету. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю
дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 вересня 2007 року
по 21 липня 2010 року знаходилась на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області і
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку як застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно частин 1, 2 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Зазначена
допомога надається застрахованим
особам у формі матеріального
забезпечення, яке частково компенсує
втрату заробітної плати (доходу) у
період відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд), але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію статей 41 та 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, згідно
з Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 20 вересня 2007 року (день
призначення допомоги) по 31 грудня 2007
року Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради
Донецької області було зобов'язане
нараховувати і виплачувати позивачеві
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
і Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». При цьому пункт 23 розділу
ІІ вказаного Закону щодо внесення змін
до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, у період із 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року існувало дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Оскільки у справі, що розглядається,
суд встановив, що спір виник з приводу
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період із 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року поширюються норми спеціального
закону, яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 № 835-VI та статтею 45 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на
виконання статті 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Крім того, за змістом пункту 17
вказаного Порядку право на виплату
допомоги мають особи, зазначені в
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», яка на час
виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» і статті 45 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» Кабінет Міністрів України не
визначав.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
позивачеві як особі, яка застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
періоди з 20 вересня 2007 року (день
призначення допомоги) по 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року та з 1 січня 2010 року по 21 липня 2010
року включно (день досягнення дитиною
трирічного віку) поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області -
задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 серпня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 24 лютого 2011
року - скасувати. Прийняти по справі
нову постанову, якою позов ОСОБА_4
задовольнити частково. Визнати
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради Донецької області щодо
недоплати ОСОБА_4 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради
Донецької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, за періоди з 20
вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 1
січня 2010 року по 21 липня 2010 року
включно, з урахуванням проведених
виплат. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.