Справа № 757/7830/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/7830/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ільєва
Суддя-доповідач: Федотов
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
08 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Пенсійного фонду України, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, призначити та
виплачувати пенсію, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду
з позовом до Пенсійного фонду України,
Головного управління Пенсійного фонду
України (далі-відповідачі) про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, призначити та
виплачувати пенсію.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 08 травня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою у позов задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, з липня
1952 року по червень 1957 року позивач
навчався у вищому навчальному закладі,
з липня 1957 року по березень 1989 року
працював на різних підприємствах УРСР.

31.05.1989 року він виїхав на постійне місце
проживання до Ізраїлю, до виїзду він
проживав за адресою: АДРЕСА_1.

13.12.2009 року, в березні 2011 та 06.01.2013 року
позивач звертався до Управління
Пенсійного Фонду України із заявами
про призначення та виплату йому пенсії
за віком у відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року № 25-рп/2009, але отримав відмову.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП
від 05.11.1991 року, громадянам, які виїхали
на постійне проживання за кордон,
пенсії не призначаються.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виїхав на постійне місце
проживання до Ізраїлю 31 травня 1989 року,
будучи на той час громадянином СРСР.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
правонаступництво» всі громадяни
Союзу РСР, які на момент проголошення
незалежності України постійно
проживали на території України, є
громадянами України. Відомості, які б
підтверджували проживання ОСОБА_2 на
території України після проголошення
України незалежною державою 24 серпня
1991 року суду не надані.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ним
чинності.

Оскільки стаття 92 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» не визнана
Конституційним Судом України
неконституційною, тому є чинною та
підлягає застосуванню у даних
правовідносинах.

Посилання позивача на те, що
Конституційний Суд України у Рішення
від 07 жовтня 20009 року № 25-рп/2009 визнав
неконституційним положення пункту 2
частини першої статті 49 про те, що
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,
положення другого речення статті 51 (під
час перебування за кордоном пенсія
виплачується у разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України) Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року № 1058-1V є помилковим,
оскільки у Рішенні Конституційного
Суду України зазначається про право
громадянина України на одержання вже
призначеної пенсії.

Натомість, як свідчать матеріали
справи предметом спірних
правовідносин є призначення пенсії
вперше, а не поновлення пенсійних
виплат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
міжнародного договору з питань
пенсійного забезпечення між Україною
та Державою Ізраїль, який передбачав би
умови призначення та виплати пенсій не
укладено.

Крім того, як свідчать обставини
справи, позивач звернувся із заявою про
призначення пенсії до Пенсійного фонду
України безпосередньо.

Натомість, згідно з п. 1 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.10.2007 року № 1261 (далі - Положення),
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр-міністра України -
Міністра соціальної політики України.

Відповідно до п. 2 вказаного Положення,
Пенсійний фонд України у своїй
діяльності керується Конституцією
України та законами України, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України, наказами
Міністерства соціальної політики
України, іншими актами законодавства
України, а також дорученнями
Президента України та Міністра.

Згідно з п. 17 вищенаведеного Положення,
Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
головні управління Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управління в районах,
містах і районах у містах.

Відповідно до зазначеного вище
Положення, Пенсійний фонд України, як
центральний орган виконавчої влади,
відповідно до покладених на нього
завдань лише організовує, координує та
контролює роботу його органів щодо
призначення (перерахунку) та виплати
пенсій. Спеціальних підрозділів, які
безпосередньо призначають та
виплачують пенсію, в Пенсійному фонді
України, не створено.

Крім того, суд першої інстанції вірно
зазначив, що оскільки позивач не
звертався до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області із заявою та не
подавав до територіальних органів
Пенсійного фонду належних документів,
які необхідні для призначення пенсії
за віком, відповідно до вимог ст. 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», вимоги
адміністративного позову до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області є безпідставними
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції надав
належну оцінку обставинам справи, у
зв'язку з чим прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Печерського
районного суду м. Києва від 08 травня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.