Справа № 872/15935/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 808/5046/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства
"СпецГідроЕнергоМонтаж" до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень - рішень №
та № від 22.01.2013р., -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року позовні вимоги позивача
задоволено повністю: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Запоріжжя Державної
податкової служби від 22 січня 2013 року
№ та №.

Не погодившись з постановою суду,
Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (правонаступник -
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Державної податкової служби) подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
позивача у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 жовтня 2009
року по 30 вересня 2012 року, за
результатами якої складено акт
№3394/22-12/32814705 від 29 грудня 2012 року.

В акті перевірки зроблені висновки про
порушення Приватним акціонерним
товариством "СпецГідроЕнергоМонтаж":
п.1.32 ст.1, пп.5.1, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», внаслідок чого занижено
податок на прибуток у сумі 1186448,00 грн. та
пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст. 138
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на прибуток у
сумі 1127904,00 грн.; пп.7.4.1, пп.7.4.2, пп.7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», п.198.3, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на додану
вартість, який підлягає сплаті до
бюджету, у розмірі 1963783,00 грн.; пп.7.4.1,
пп.7.4.2, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п.198.3,
п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
внаслідок чого завищено від'ємне
значення податку на додану вартість на
суму 39759, 00 грн.; пп.49.18.2 п.49.18 ст. 49, пп. «б»
п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України,
неподання податкових розрахунків сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за формою 1-ДФ
за 1-4 кв. 2011р. та 1-3 кв. 2012 р..

22 січня 2013 року ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя на підставі акту
перевірки №3394/22-12/32814705 від 29 грудня 2012
року прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 2511468,75 грн., в
т.ч. за основним платежем 1902981,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
608487,75 грн. та податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 2765844,25 грн., в т.ч. за
основним платежем 2314352,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями 451492,25
грн.. Не погодившись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду.

Правомірність та обґрунтованість
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих на підставі акту перевірки, є
предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач діяв у відповідності до
чинного законодавства, а податковий
орган при прийнятті рішення дійшов
хибного висновку про порушення
позивачем положень Податкового
кодексу України. За таких обставин, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення-рішення не відповідають
вимогам п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, а
відтак, підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28 грудня 1994 року
№334/94-ВР (далі - Закон №334/94-ВР) (який був
чинним на час виникнення
правовідносин), валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №334/94-ВР
визначено, що до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

У відповідності до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
№334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення податкового обліку.

Згідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від 03
квітня 1997 року №168/97-ВР (який був чинним
на час виникнення правовідносин) датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

У відповідності до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
Кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Положеннями п.198.2 ст.198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно до п.201.10 ст.201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу.

Згідно до вимог п.44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що у перевіряємий
період ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж»
мало господарські відносини з TOB
«Аранзів». Вчинення господарських
операцій підтверджуються
рахунками-фактури №588 від 27.11.2009 року,
№596 від 30.11.2009 року, №13 від 25.02.2010 року,
№17 від 24.02.2010 року, №14 від 23.02.2010 року,
№638 від 29.02.2010 року, №636 від 28.12.2009 року,
№632 від 25.12.2009 року.

На підтвердження здійснення
господарської операції до матеріалів
справи надано видаткові накладні,
рахунки фактури, податкові накладні,
акти здачі-приймання виконаних робіт
(послуг) (а.с. 1-9, т.5). У бухгалтерському
обліку дані відносини відображені
відповідними проводками (придбано
товар у сумі 558703,00 грн., проведено
розрахунків у сумі 558703,00 грн.).

У податковому обліку на підставі
первинних документів операції
враховані до складу валових витрат
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2009 рік у сумі 452762,00 грн.,
за 1 квартал 2010 року у сумі 105941,00 грн. Для
підтвердження відображення в
податковій звітності господарських
взаємовідносин між позивачем та TOB
«Аранвіз» надано розшифровку
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (а.с. 96-97,
т.13).

Як вбачається з матеріалів справи,
висновок податкового органу про
безтоварний характер взаємовідносин
між позивачем та TOB «Аранзів» базується
на відсутності товаро-транспортних
накладних та сертифікатів якості
отриманої продукції. Крім того,
відповідач посилається на те, що ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва 11.11.2010 р.
анульовано свідоцтво платника податку
на додану вартість TOB «Аранзів».

Суд апеляційної інстанції не приймає
посилання податкового органу на
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість TOB «Аранзів»,
оскільки свідоцтво податку на додану
вартість анульовано 11.11.2010 р. вже після
вчинення господарських операцій між
позивачем та TOB «Аранзів». Крім того,
позивачем до матеріалів справи надано
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб-
підприємців, відповідно до якого
станом на 14.06.2013 р. TOB «Аранвіз»
зареєстроване у встановленому
законодавством порядку, як юридична
особа (а.с. 200-202, т.13).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що при наявності первинних
податкових та бухгалтерських
документів, відсутність
товаро-транспортних накладних не може
слугувати підставою для висновків
податкового органу про безтоварний
характер господарської операції.

Окрім того, судом встановлено, що між
ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж» і TOB
«Астрон-А» було укладено договори
купівлі-продажу товарно-матеріальних
цінностей №12010 від 20.08.2010 року, №42010 від
20.09.2010 року, №162011 від 14.09.2011 року, №172011
від 14.09.2011 року.

На підтвердження здійснення
господарської операції до матеріалів
справи надано видаткові накладні,
рахунки фактури, податкові накладні
(а.с. 99-114, т.5, а.с. 1-21, 64-76, 89- 119, 134-140, 154-161,
176-185 т.9, 1-20, 55-110, 139-166, т.Ю).

Для підтвердження відображення в
податковій звітності господарських
взаємовідносин між позивачем та TOB
«Астрон-А» до матеріалів справи надано
податкові декларації з податку на
додану вартість (а.с. 2-95, т.13) та
податкові декларації з податку на
прибуток (а.с. 106-111, т.13). На
підтвердження отримання позивачем
товару від TOB «Астрон-А» до матеріалів
справи надано журнал реєстрації видачі
довіреностей (а.с. 1-15, т.2).

Стосовно посилання представника
відповідача на кримінальну справу,
порушену відносно керівника TOB
«Астрон-А» ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 205 КК України, суд
першої інстанції вірно зазначив, що
порушення кримінальної справи
відносно посадової особи TOB «Астрон-А»
не може слугувати підставою для
визнання господарської операції
безтоварною та такою, що не спрямована
на настання реальних наслідків.
Доказів наявності обвинувального
вироку стосовно ОСОБА_1 до матеріалів
справи відповідачем не надано.

Щодо взаємовідносин між позивачем та
ПП «ТКФ «Юпітер» судом встановлено
наступне.

Вчинення господарських операцій
підтверджуються рахунком-фактури № 015
від 18.08.2010 року.

Постачання товару підтверджено
видатковою накладною від 26.08.2010 року №
2608- 024, оплата здійснювалася у
безготівковій формі і підтверджена
банківською випискою №314 від 21.08.2010
року. У бухгалтерському обліку дані
відносини за період 3 квартал 2010 року
відображено відповідними проводками
(придбано товар у сумі 15 351 грн.,
проведено розрахунків у сумі 15 351 грн.).
У податковому обліку надані до
перевірки первинні документи по
взаємовідносинам з ПП «ТКФ «Юпітер» за
період 3 квартал 2011 року, враховані до
складу валових витрат декларації з
податку на прибуток підприємства у
сумі 15 351 грн., у т.ч. за 3 квартали 2010 року
у сумі 15 351 грн.

Для підтвердження відображення в
податковій звітності господарських
взаємовідносин між позивачем та ПП
«ТКФ «Юпітер» до матеріалів справи
надано податкові декларації з податку
на додану вартість (а.с. 98-102, т.13).

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для виникнення сумнівів
податкового органу щодо реальності
вчинення господарської операції між
позивачем та ПП «ТКФ «Юпітер» стали
результати зустрічної перевірки ПП
«ТКФ «Юпітер», проведеної Ленінською
МДПІ у м. Луганську, за результатами
якої податковим органом 27.04.2011 р.
встановлено відсутність ПП «ТКФ
«Юпітер» за місцем реєстрації. Крім
того, відповідач посилається на те, що
відповідно до довідки 1 ДФ від 09.02.2011 р.
кількість працюючих на підприємстві 1
чоловік.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи відповідача, оскільки вказана
перевірка проводилась податковим
органом після вчинення господарської
операції між позивачем та ПП «ТКФ
«Юпітер», доказів того, що на час
здійснення господарських операцій ПП
«ТКФ «Юпітер» було відсутнє за місцем
знаходження та того, що на вказаному
підприємстві відсутні трудові ресурси
до матеріалів справи відповідачем не
було надано.

Також, судом встановлено, що у
перевіряємий період ПрАТ
«Спецгідроенергомонтаж» мало
господарські відносини з TOB «ТПГ
«Дилема». Вчинення господарських
операцій підтверджуються
рахунком-фактури від 29.07.2010 року №
0002039/2010. Постачання товару підтверджено
видатковою накладною від 29.07.2010 року №
000000110, оплата здійснювалася у
безготівковій формі і підтверджена
банківською випискою №277 від 29.07.2010
року. У бухгалтерському обліку дані
відносини відображено відповідними
проводками (придбано товар у сумі 105000,00
грн., проведено розрахунки у сумі 105000,00
грн.). У податковому обліку надані до
перевірки первинні документи,
враховані до складу валових витрат
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2 квартал 2010 року у сумі
105000,00 грн..

На підтвердження здійснення
господарської операції до матеріалів
справи надано видаткові накладні,
рахунки фактури, податкові накладні
(а.с. 169-171 т.5).

Також, колегія суддів не приймає до
уваги посилання податкового органу на
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість TOB «ТПГ «Дилема»,
оскільки свідоцтво було анульовано
11.11.2010 р., тобто вже після проведення
господарської операції.

Стосовно взаємовідносин між позивачем
та TOB «Строй-вінд», колегія суддів
зазначає наступне.

Вчинення господарських операцій
підтверджуються рахунком-фактури від
22.10.2009 року №608. Постачання товару
підтверджено видатковою накладною від
22.09.2009 року №453, оплата здійснювалася у
безготівковій формі і підтверджена
банківською випискою №318 від 22.10.2009
року, надана податкова накладна №586 від
22.10.2009 року. У бухгалтерському обліку
дані відносини відображено
відповідними проводками (придбано
товар у сумі 50040 грн., проведено
розрахунки у сумі 50040 грн.). У
податковому обліку надані до перевірки
первинні документи враховані до складу
валових витрат декларації з податку на
прибуток підприємства за 4 квартал 2009
року у сумі 50040 грн.

На підтвердження здійснення
господарської операції до матеріалів
справи надано видаткові накладні,
рахунки фактури, податкові накладні
(а.с. 59-62 т.5).

Окрім того, судом встановлено, що у
перевіряємий період ПрАТ
«Спецгідроенергомонтаж» мало
господарські відносини з TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя».

Вчинення господарських операцій
підтверджуються рахунками-фактури №291
від 26.04.2010р., №295 від 27.04.2010 р., №306 від
30.04.2010 р., №350 від 26.05.2010 р., №301 від 28.04.2010
р., №303 від 29.04.2010 р., №309 від 30.04.2010 р., №330
від 17.05.2010 р., №338 від 20.05.2010 р., №344 від
25.05.2010 р., №241 від 26.03.2010 р., №246 від 30.03.2010
р. Вказані господарські операції
підтверджуються актами виконаних
робіт №123 від 26.04.2010р., №142 від 26.05.2010 р.,
№273 від 28.04.2010 р., №275 від 29.04.2010 р., №278
від 30.04.2010 р., №98 від 30.03.2010 р. та
видатковими накладними №304 від 20.05.2010
р., №310 від 25.05.2010 р., №222 від 26.03.2010 р. (а.с.
186-209, т.5, а.с. 1-20, т.6, а.с. 1-7, т.7).

З акту перевірки встановлено, що вище
вказані документи досліджувалися
податковим органом під час проведення
перевірки позивача (аркуш акту
перевірки 42-43), проте податковий орган
дійшов висновку про відсутність
реального вчинення господарської
операції з огляду на відсутність
товаро-транспортних накладних,
сертифікатів якості отриманої
продукції та не підтвердження поставок
товарів від TOB «Спецремсервіс-
Запоріжжя».

При цьому, податковий орган
посилається на інформацію, отриману
від ВПМ ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя №576 від 28.12.2012 р., відповідно
до якої на підприємстві TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» відсутні
основні фонди, транспортні засоби та
працівники, окрім директора та
бухгалтера (за сумісництвом). Разом з
тим, колегія суддів не приймає вказані
доводи відповідача, оскільки вказана
інформація, отримана податковим
органом після вчинення господарської
операції між позивачем та TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя», доказів
того, що на час здійснення
господарських операцій TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» були
відсутні трудові ресурси до матеріалів
справи відповідачем не надано.

Також, судом встановлено, що у
перевіряємий період ПрАТ
«Спецгідроенергомонтаж» мало
господарські відносини з TOB
«Елтекс-ЛТД».

Вказані господарські операції
проводились на умовах рахунків-фактури
щодо постачання товару від 09.09.2011 року
№09/09. Постачання товару підтверджено
видатковою накладною від 12.09.2011 року
№09/12, оплата здійснювалася у
безготівковій формі і підтверджена
банківською випискою №81 від 12 вересня
2011 року, надана податкова накладна №81
від 12.09.2011 року. У бухгалтерському
обліку відносини з TOB «Елтекс-ЛТД» за
період 2-3 квартали 2011 року відображено
відповідними проводками (придбано
товар у сумі 61125,00 грн., проведено
розрахунки у сумі 61125,00 грн.). У
податковому обліку надані до перевірки
первинні документи по
взаємовідносинам з TOB «Елтекс-ЛТД» за
період 3 квартал 2011 року, враховані до
складу валових витрат декларації з
податку на прибуток підприємства у
сумі 61125,00 грн., у т.ч. за 2-3 квартали 2011
року у сумі 61125,00 грн.

Для підтвердження відображення в
податковій звітності господарських
взаємовідносин між позивачем та TOB
«Елтекс-ЛТД» до матеріалів справи
надано податкові декларації з податку
на додану вартість (а.с. 112-120, т.13).

З матеріалів справи встановлено, що
висновок податкового органу про
безтоварність операцій між позивачем
та TOB «Астрон-А» базується на акті
перевірки TOB «Астрон-А», проведеної ДПІ
у Шевченківському районі м. Запоріжжя,
за результатами якої податковий орган
дійшов висновку про неправомірність
віднесення до складу валового доходу TOB
«Астрон-А» сум по операціях з ЗАТ
«Спецгідроенергомонтаж», TOB «ТПК
«Пласт», TOB «Стальенерго, ЛТД», TOB
«Монтаж-сервіс-2004» за період з 01.10.2010 -
31.12.2010 р.. Підставою для виникнення
сумнівів податкового органу, щодо
реальності вчинення господарської
операції між позивачем та ПП «ТКФ
«Юпітер» стали результати зустрічної
перевірки ПП «ТКФ «Юпітер», проведеної
Ленінською МДПІ у м. Луганську, за
результатами якої податковим органом
27.04.2011 р. встановлено відсутність ПП
«ТКФ «Юпітер» за місцем реєстрації.

Колегія суддів не приймає вказані
доводи відповідача, оскільки вказана
перевірка проводилась податковим
органом після вчинення господарської
операції між позивачем та ПП «ТКФ
«Юпітер», доказів того, що на час
здійснення господарських операцій ПП
«ТКФ «Юпітер» було відсутнє за місцем
знаходження та того, що на вказаному
підприємстві відсутні трудові ресурси
до матеріалів справи відповідачем не
надано.

Щодо посилань податкового органу на
відсутність товаро-транспортиних
накладних по взаємовідносинах між
позивачем та TOB «ТПГ «Дилема», TOB
«Строй-Вінд», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» суд першої
інстанції вірно зазначив, що при
наявності первинних податкових та
бухгалтерських документів,
відсутність товаро-транспортних
накладних не може слугувати підставою
для висновків податкового органу про
безтоварний характер господарської
операції.

Також, судом встановлено, що
перевезення здійснювалося власним
транспортом позивача, оскільки
вказаний товар є малогабаритним та не
потребує для перевезення наявності у
позивача вантажних автомобілів.

На підтвердження транспортування
товару матеріалів справи надано
подорожні листи вантажного автомобіля
(а.с. 19-61,т.2). На підтвердження наявності
у позивача власних транспортних
засобів до матеріалів справи надано
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 16-18, т.2) та
лист ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області, відповідно до
якого за ПрАТ «Спецгідроенергомонтаж»
зареєстровано 33 транспортні засоби.

До матеріалів справи на підтвердження
отримання матеріальних ресурсів від TOB
«Аранзів», ПП «ТКФ «Юпітер», TOB «ТПГ
«Дилема», TOB «Строй-Вінд», TOB
«Елтекс-ЛТД», TOB «Астрон-А», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» надано
матеріальні звіти з 2009-2013 року (а.с. 162-201,
т.2, т.З). На підтвердження здійснення
оплати по господарським операціям з TOB
«Аранзів», ПП «ТКФ «Юпітер», TOB «ТПГ
«Дилема», TOB «Строй-Вінд», TOB
«Елтекс-ЛТД», TOB «Астрон-А», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» надано
виписки з банку (а.с. 62-161, т.2).

На підтвердження подальшого
використання отриманих від
контрагентів матеріальних цінностей
позивачем до матеріалів справи надано
договори підряду на виконання робіт з
капітального ремонту (а.с.1-130, т.14) та
письмові пояснення щодо використання
матеріальних ресурсів отриманих від TOB
«Аранзів», ПП «ТКФ «Юпітер», TOB «ТПГ
«Дилема», TOB «Строй-Вінд», TOB
«Елтекс-ЛТД», TOB «Астрон-А», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» (а.с. 137-193,
т.14).

Колегія суддів не бере до уваги подані
відповідачем запити, надіслані до
Центрів зайнятості, Реєстраційних
служб, органів Державної податкової
служби та органів Пенсійного фонду
зроблені по контрагентах позивача,
оскільки вказані запити зроблені після
прийняття спірних податкових
повідомлень - рішень, а тому інформація
отримана по вказаних запитах не
врахована та не могла бути врахована
під час проведення перевірки.

Стосовно посилань податкового органу
на відсутність доказів, які
підтверджують отримання від TOB
«Аранзів», ПП «ТКФ «Юпітер», TOB «ТПГ
«Дилема», TOB «Строй- Вінд», TOB
«Елтекс-ЛТД», TOB «Астрон-А», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя»
матеріальних ресурсів та подальшому
використанню їх при виконанні
будівельно-монтажних робіт, позивачем
надано письмові пояснення із
зазначенням контрагента, від якого
отримано товар та договір на
будівельно - монтажні роботи
(генпідрядний договір на будівельно-
монтажні роботи), на виконання якого
використовувалися отримані
матеріальні цінності (а.с. 137-193, т.14).

Фактичні обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між позивачем та TOB
«Аранзів», ПП «ТКФ «Юпітер», TOB «ТПГ
«Дилема», TOB «Строй- Вінд», TOB
«Елтекс-ЛТД», TOB «Астрон-А», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» та
правомірність формування витрат та
податкового кредиту відповідно до
первинних бухгалтерських документів.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України
визначається, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем не
надано до суду доказів наявності
обвинувальних вироків відносно
посадових (службових) осіб TOB «Аранзів»,
ПП «ТКФ «Юпітер», TOB «ТПГ «Дилема», TOB
«Строй-Вінд», TOB «Елтекс-ЛТД», TOB
«Астрон-А», TOB
«Спецремсервіс-Запоріжжя» та
наявності рішення суду про визнання
угод недійсними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що у діях
платника податків (позивача) немає
порушень тих норм законів, на які
посилається відповідач, і приходить до
висновку, що твердження податкового
органу про наявність таких порушень
ґрунтуються на припущеннях та належним
чином не доведені, доводи відповідача
не ґрунтуються на законі та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів
робить висновок про те, що при
прийнятті оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень відповідач діяв
необгрунтовано, тобто без врахування
всіх обставин, які мають значення при
прийнятті рішення.

Отже, виходячи з вищевикладених
обставин справи, колегія суддів
повністю погоджується з висновками
суду першої інстанції та вважає, що
податкові повідомлення-рішення від 22
січня 2013 року № та №
прийняті Державною податковою
інспекцією у Ленінському районі м.
Запоріжжя Державної податкової служби
є цілком протиправними, у зв'язку з чим
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги позивача - обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко