Справа № 2а-3408/10/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р.
Справа № 17583/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Іщук Л.П., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року по справі за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у Рівненській
області про визнання нечинним і
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у Рівненській
області про визнання нечинним та
скасування рішення від 26.03.2010 року
№/32 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що застосування
відповідачем фінансових санкцій на
підставі ч. 30 ст.15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 року (далі
Закон - №481/95-ВР) є неправомірним,
оскільки господарська одиниця - бар
«Левада», який належить позивачу, є
закладом роздрібної торгівлі
алкогольних напоїв. Будь-які
приміщення для зберігання алкогольних
напоїв у барі відсутні, а на момент
проведення перевірки всі напої
знаходилися на прилавку.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року задоволено позовні вимоги. Суд
виходив з того, що оскільки факт
порушення позивачем норм Закону
№481/95-ВР, на які посилається відповідач
у своєму рішенні, не знайшов свого
підтвердження у ході судового
розгляду, суд прийшов до висновку про
те, що прийняте Регіональним
управлінням Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами ДПА України у Рівненській
області рішення від 26.03.2010 року
№/32 про застосування до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових
санкцій є неправомірним та підлягає до
скасування

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідач подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В основному покликається на обставини,
подібно викладені як у позовній заяві.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 у
господарській одиниці - барі «Левада»
здійснює роздрібну торгівлю
алкогольними напоями відповідно до
ліцензії.

Позивач не використовує приміщення
бару, де проводилася перевірка, для
зберігання алкогольних напоїв і
тютюнових виробів. Встановлено, що
будь-яке спеціально облаштоване
приміщення, яке використовується для
зберігання алкогольних напоїв, в
даному барі відсутнє. Алкогольні напої
в асортименті та у незначній кількості
(на загальну суму 956,00грн.) на момент
перевірки 23.03.2010 року знаходились на
торговельних полицях закладу
харчування, тобто розміщувались у
місці торгівлі для їх реалізації, а не
зберігалися в окремо визначеному
приміщенні,а відтак, позивач в
торговельному приміщенні здійснював
реалізацію названих товарів в місці
торгівлі, а не їх зберігання в
розумінні поняття «місце зберігання».
Господарська одиниця - бар, де
здійснюється роздрібна торгівля
алкогольними напоями, не є місцем
зберігання алкогольних напоїв у
розумінні Закону №481/95-ВР. Таким чином,
судом встановлено відсутність
порушення позивачем норм вказаного
Закону, які зазначені в акті перевірки
від 24.03.2010 року.

Нормами ч.30, 31 ст. 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (у редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
підприємницької діяльності таке місце
зберігання було внесено до Єдиного
реєстру.

Порядок ведення Єдиного державного
реєстру місць зберігання затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України від 28.05.2002 року
за № 251.

Пунктом 1.1 цього Порядку визначено, що
Єдиний державний реєстр місць
зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це
перелік місць, що використовуються для
зберігання спирту, та приміщень, що
використовуються для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів (далі - місце зберігання), який
містить відомості про
місцезнаходження місць зберігання та
відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку до
Єдиного реєстру вносяться: місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів; місця зберігання
спирту суб'єктів підприємницької
діяльності - виробників спирту та
алкогольних напоїв; місця зберігання
спирту суб'єктів підприємницької
діяльності, які отримують спирт для
забезпечення виробничих та інших
потреб, якщо його кількість перевищує
100 декалітрів на квартал.

Наведені у ст. 1 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» визначення місця
торгівлі як місця реалізації товарів, у
тому числі на розлив, в одному
торговому приміщенні (будівлі) за
місцем його фактичного розташування,
для тютюнових виробів - без обмеження
площі, для алкогольних напоїв -
торговельною площею не менше 20 кв. м,
обладнане електронними
контрольно-касовими апаратами
(незалежно від їх кількості) або де є
товарно-касові книги (незалежно від їх
кількості), в яких фіксується виручка
від продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів незалежно від того,
чи оформляється через них продаж інших
товарів, та місця зберігання як місця,
яке використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання, не дають підстави для
висновку про взаємовиключність цих
місць.

Тобто відповідно до положень
законодавства, що діяло на час
виникнення спірних правовідносин, якщо
алкогольні напої зберігаються
безпосередньо у приміщенні, де
здійснюється їх продаж, то таке
приміщення (як місце здійснення
торгівлі) вважається і місцем
зберігання таких напоїв та повинно
бути внесеним до Єдиного реєстру
згідно із заявою суб'єкта
підприємницької діяльності за
місцезнаходженням місця зберігання.

Подальші зміни до законодавства,
згідно з якими ст. 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» доповнено частиною
тридцять шостою, відповідно до якої
суб'єкти господарювання, які отримали
ліцензію на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, вносять до Єдиного реєстру
тільки ті місця зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, що
розташовані за іншою адресою, ніж місце
здійснення торгівлі, не спростовують
вказаного висновку.

Зазначена редакція Закону, що набрала
чинності з 16.06.2010 року у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», є свідченням зміни
правового регулювання щодо порядку
внесення до Єдиного реєстру місць
зберігання алкогольних та тютюнових
виробів.

Разом з тим, судом встановлено що ФОП
ОСОБА_1 у господарській одиниці - барі
«Левада» здійснює роздрібну торгівлю
алкогольними напоями відповідно до
ліцензії, однак не використовує
приміщення бару, де проводилася
перевірка, для зберігання алкогольних
напоїв і тютюнових виробів. Крім того,
вбачається, що будь-яке спеціально
облаштоване приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв, в даному барі
відсутнє.

Також, слід погодитися із висновками
суду першої інстанції, що алкогольні
напої в асортименті та у незначній
кількості (на загальну суму 956,00грн.) на
момент перевірки 23.03.2010 року
знаходились на торговельних полицях
закладу харчування, тобто
розміщувались у місці торгівлі для їх
реалізації, а не зберігалися в окремо
визначеному приміщенні, а тому позивач
в торговельному приміщенні здійснював
реалізацію названих товарів в місці
торгівлі, а не їх зберігання в
розумінні поняття «місце зберігання».

Отже, правомірними є твердження
окружного суду, що господарська
одиниця - бар, де здійснюється
роздрібна торгівля алкогольними
напоями, не є місцем зберігання
алкогольних напоїв у розумінні Закону
№481/95-ВР, а відтак відсутні будь-які
порушення позивачем норм
вищезазначеного Закону, які зазначені
в акті перевірки від 24.03.2010 року.

Виходячи з наведеного, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України у Рівненській області залишити
без задоволення, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2010 року по справі № 2а-3408/10/1770, без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Л.П. Іщук

В.П. Сапіга