Справа № 2а-3552/10/1770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 16959/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Товариство з обмеженою
відповідальністю "Селищанський
гранітний кар'єр" на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 28.10.2010 року
у справі за позовом Рівненське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Селищанський
гранітний кар'єр" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА :

Рівненське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів 14.07.2010 р.
звернулося до суду з адміністративним
позовом, відповідно до якого просить
стягнути з відповідача - ТзОВ
"Селищанський гранітний кар'єр"
заборгованість по
адміністративно-господарській санкції
в сумі 15235,00 грн. за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2009 році
та пеню в сумі 402,16 грн.

В позові Рівненське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
покликається на те, що згідно зі ст. 20
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують наймані працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, за
кожне місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Термін сплати санкції
встановлено до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося,
порушення нормативу. Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 20 зазначеного
Закону порушення термінів сплати
адміністративно-господарської санкції
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річної облікової ставки Національного
банку України, що діяла в момент сплати
нарахованої на повну суму недоїмки за
весь її строк.

Відповідно до поданого відповідачем до
відділення Фонду звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2009
рік відповідачем не було
працевлаштовано до нормативу одну
особу інваліда, за що він повинен
самостійно сплатити адміністративно -
господарську санкцію у розмірі однієї
середньорічної заробітної плати
штатного працівника , що становить 15235
грн. Так, як товариством цього не
зроблено, то йому нараховано пеню в
сумі 402,16 грн. Таким чином загальна сума
заборгованості склала 15637 грн. 16 коп. Із
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні
вбачається, що цей Закон визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами.

Оскаржуваною постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
28.10.2010 року позовну заяву Рівненське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до ТзОВ
"Селищанський гранітний кар'єр" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідачем
вживались вичерпні заходи для
підшуковування працівників - інвалідів
для їх працевлаштування, в тому числі у
встановленому законом порядку подавав
звіти до Сарненського районного центру
зайнятості про наявність вакансії для
інваліда, вважає, що ним були створені
робочі місця для інваліда, проте ніхто
з них не звертався до підприємства для
працевлаштування. А так просить в
задоволенні позову відмовити.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов Рівненське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не надав
доказів створення на підприємстві
спеціальної комісії за участю МСЕК та
органів Держнаглядохоронпраці,
громадських організацій інвалідів,
атестації цього робочого місця даною
комісією, а отже і відповідності
робочих місць встановленим нормам для
робочого місця інваліда згідно з
вищевказаними вимогами закону.
Відповідно таке робоче місце не
вважається створеним.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

У відповідності до ст.19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991року №
875-XII, для підприємств, установ
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з ст. 20 Закону № 875-XII,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів. Термін сплати
санкції встановлено до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу.

Згідно поданого відповідачем звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2009 рік (форма N10-ПІ)
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу у 2009
році склала 256 чоловік. На виконання
статті 19 Закону підприємство
зобов'язане створити 10 робочих місць
для працевлаштування інвалідів, проте
у 2009 році відповідачем не було створено
одного робочого місця . Середньорічна
заробітна плата штатного працівника на
підприємстві становила 15235,00 грн. Таким
чином, сума штрафної санкції, яка
підлягає сплаті відповідачем
відповідно до ст. 20 № 875-XII складає 15235,00
грн.

Адміністративно-господарські санкції
відповідач мав сплатити до 15 квітня 2009
року (ч. 4 ст. 20 Закону № 875-XII передбачає,
що адміністративно-господарські
санкції розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону № 875-XII,
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені.
Нарахування та обчислення пені
здійснюється органом контролю
відповідно до Порядку нарахування пені
та її сплати, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 15.05.2007 року № 223,
виходячи з 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на момент сплати,
нарахованої на повну суму недоїмки за
весь її строк. Нарахування пені
здійснюється з наступного дня
граничного строку сплати
адміністративно-господарських санкцій
по день сплати включно (тобто з 16 квітня
наступного за роком, у якому відбулося
порушення нормативу). За період з 16
квітня 2009 року (термін сплати санкцій)
до 12 липня 2010 року позивачем нарахована
відповідачу пеня в розмірі 402,16 грн., що
підтверджується розрахунком пені .

Заперечення відповідача не заслуговує
на увагу суду з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 18 Закону № 875-XII,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому КМ України. Робочим
місцем інваліда може бути: звичайне
робоче місце, якщо за умовами праці та з
урахуванням фізичних можливостей
інваліда воно може бути використано
для його працевлаштування;
спеціалізоване робоче місце інваліда -
робоче місце, обладнане спеціальним
технічним оснащенням, пристосуваннями
і пристроями для праці інваліда
залежно від анатомічних дефектів чи
нозологічних форм захворювання та з
урахуванням рекомендації
медико-соціальної експертної комісії
(МСЕК), професійних навичок і знань
інваліда. Робоче місце інваліда
вважається створеним, якщо воно
відповідає встановленим вимогам
робочого місця для інвалідів
відповідної нозології, атестоване
спеціальною комісією підприємства за
участю представників МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських
організацій інвалідів, і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому
інваліда.

Відповідач не надав доказів створення
на підприємстві спеціальної комісії за
участю МСЕК та органів
Держнаглядохоронпраці, громадських
організацій інвалідів, атестації цього
робочого місця даною комісією, а отже і
відповідності робочих місць
встановленим нормам для робочого місця
інваліда згідно з вищевказаними
вимогами закону. Відповідно таке
робоче місце не вважається створеним.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Селищанський гранітний кар'єр" -
залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 28.10.2010 року
у справі № 2а-3552/10/1770 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар