Справа № 810/306/13-а
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року 810/306/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Любарецької
сільської ради Бориспільського району
Київської області, про скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2013 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від
14.06.2012 №, яким збільшено грошове
зобов'язання за платежем орендна плата
з фізичних осіб на суму 576754,20 грн., в
тому числі за основним платежем на
461403,36 грн. і за штрафними санкціями -
115350,84 грн.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 07.02.2013 до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача, залучено
Любарецьку сільську раду
Бориспільського району Київської
області.

Усною ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014
відповідача - Бориспільську об'єднану
державну податкову інспекцію
Київської області Державної
податкової служби (далі - Податковий
орган) замінено на Бориспільську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач) в
порядку процесуального
правонаступництва.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив,
що вважає спірне рішення
неправомірним, оскільки при обчисленні
розміру орендної плати був
неправомірно застосований коефіцієнт
функціонального використання
земельної ділянки Кф=2,5.

Позивач стверджує, що причиною
неподання ним витягу про розмір
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки відповідно до положень статті
286 Податкового кодексу України стало не
оприлюднення Любарецькою сільською
радою Бориспільського району
Київської області відповідного
рішення, а також подальше надання
такого витягу лише після прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Крім того, позивач зауважив, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення в порядку,
встановленому статтею 58 Податкового
кодексу України, йому вручено не було.

Відповідач проти адміністративного
позову заперечив, просив відмовити у
його задоволенні, посилаючись на
порушення позивачем порядку
обчислення суми плати за землю,
встановленого статтею 286 Податкового
кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.04.2006 між
Любарецькою сільською радою
Бориспільського району Київської
області та ОСОБА_1 укладено договір
оренди земельної ділянки площею 3,5696 га,
яка знаходиться в межах Любарецької
сільської ради Бориспільського району
Київської області, по АДРЕСА_1, в межах
населеного пункту (далі - Земельна
ділянка).

Згідно з пунктом 1.4 вказаного договору
оренди грошова оцінка Земельної
ділянки становить 338745,04 грн.

Відповідно до пункту 2.7.1 договору
орендна плата встановлюється та
справляється в грошовій формі за рік в
розмірі 5% від грошової оцінки
земельної ділянки: 16937,26 грн. Обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції.

Рішенням Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 08.07.2010 №570-50-У «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Любарці»
затверджено технічну документацію з
нормативної грошовою оцінки земель
сільського населеного пункту Любарці
Бориспільського району Київської
області, якою визначено базову
вартість одного квадратного метру
земель населеного пункту с. Любарці у
розмірі 79,05 грн./м.кв.

В матеріалах справи наявні копії
листів Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області №105 від 29.03.2011 та №312 від 19.07.2011,
адресовані позивачу, якими останньому
було повідомлено про необхідність
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 21.04.2006 у зв'язку
зі зміною грошової оцінки земельної
ділянки. Водночас доказів вручення цих
листів позивачу сторонами надано не
було.

26.01.2011 позивачем до Податкового органу
подано податкову декларацію орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності на 2011 рік та
Відомості з договору оренди землі,
згідно з якими нормативно-грошова
оцінка Земельної ділянки складає 424829,34
грн., а самостійно розрахована річна
сума орендної плати становить 21241,47 грн.
(ставка податку - 5% від
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки) із розбивкою по місяцях - 1770,15
грн. за січень 2011 року та по 1770,12 грн. за
лютий-грудень 2011 року.

Рішенням Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 28.12.2011 №287-21-УІ «Про
затвердження технічної документації»,
серед іншого, скасовано рішення
Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 08.07.2010 №570-50-У «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
сільського населеного пункту Любарці»;
затверджено нормативну грошову оцінку
земель населеного пункту Любарці в
розмірі 79,05 грн./кв.м.; виконавчому
комітету Ради доручено оприлюднення
цього рішення в засобах масової
інформації у 5-ти денний термін.

Відповідно до Витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданого
Управлінням Держкомзему у
Бориспільському районі Київської
області №6837-п від 16.10.2012, нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
загальною площею 35696 м.кв., яка
знаходиться в оренді у позивача,
складає 9652896,61 грн.

25.05.2012 Податковим органом проведено
камеральну перевірку податкової
декларації по орендній платі за
земельну ділянку державної і
комунальної власності від 26.01.2011,
поданої ОСОБА_1, за результатами якої
складено акт №51 від 25.05.2012 (далі - Акт
перевірки).

У висновках Акту перевірки встановлено
порушення з боку позивача пункту 286.2
статті 286 Податкового кодексу України,
а саме: платником не подано
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки за 2011 рік.

Не погоджуючись зі вказаними
висновками, позивач направив до
Податкового органу відповідні
заперечення, за результатами розгляду
яких листом Податкового органу
№976/Г/17-205 від 14.06.2012, висновки Акту
перевірки залишені без змін.

На підставі Акту перевірки Податковим
органом прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 14.06.2012 №, яким збільшено
грошове зобов'язання за платежем
орендна плата з фізичних осіб на суму
576754,20 грн., в тому числі за основним
платежем на 461403,36 грн., штрафні санкції -
115350,84 грн.

Як повідомив позивач та підтвердив
відповідач у письмових запереченнях
проти адміністративного позову,
зазначене податкове-повідомлення
оскаржено позивачем в
адміністративному порядку не було.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 07.02.2013
відповідача, серед іншого, було
зобов'язано надати суду докази
направлення на адресу позивача
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення. Крім того,
вказаною ухвалою Любарецьку сільську
раду Бориспільського району Київської
області, серед іншого, було зобов'язано
надати суду докази оприлюднення
рішення про затвердження
нормативно-грошової оцінки земельних
ділянок на 2011 рік.

Ухвала суду від 07.02.2013 в зазначеній
частині сторонами виконана не була.

Листом №3558/Г/17-208 від 24.10.2012 «Про
розірвання договорів оренди», яким
Податковий орган звернувся до
Сільського голови Любарецької
сільської ради із вимогою ініціювати
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 21.04.2006, укладеного між
Любарецькою сільською радою
Бориспільського району Київської
області та ОСОБА_1, у зв'язку з несплатою
останнім орендної плати за земельну
ділянку. Оскільки даний лист прийнятий
після прийняття Податковим органом
спірного податкового
повідомлення-рішення, суд вважає його
недопустимим доказом у справі та не
бере до уваги.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, які виникли між
сторонами у справі, суд виходив з
наступного.

Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271
Податкового кодексу України
встановлено, що базою оподаткування є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.
Відповідні центральні органи
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Як було зазначено, в обґрунтування
позовних вимог позивач послався на
неправомірне застосування коефіцієнту
функціонального використання
земельної ділянки Кф=2,5 при обчисленні
розміру орендної плати, тоді як, на
думку позивача, слід було
застосовувати Кф=1,2.

За клопотанням позивача провадження у
даній справі було запинено до набрання
законної сили судовим рішенням у
справі №2а-5947/12/1070.

Так, в провадженні Київського
окружного адміністративного суду
перебувала адміністративна справа
№2а-5947/12/1070 (головуючий суддя Василенко
Г.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Управління
Держкомзему у Бориспільському районі
Київської області, в якому позивач
просив визнати протиправною відмову
відповідача провести перерахунок
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки площею 3,5696 га, розташованої по
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача
провести перерахунок нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
площею 3,5696 га, розташованої по АДРЕСА_1
з урахуванням коефіцієнту
функціонального призначення Кф=1,2, та
оформити і надати позивачу витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку цієї ділянки.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12.03.2013 у
справі №2а-5947/12/1070 у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013 у
справі №2а-5947/12/1070 постанову Київського
окружного адміністративного суду від
12.03.2013 залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи
позивача про неправомірність
застосування коефіцієнту
функціонального використання
земельної ділянки при обчисленні
розміру орендної плати за землю.

Водночас суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень пункту 1 частини
3 статті 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України в редакції, чинній на
момент виникнення спірних відносин
(далі - Податковий Кодекс України),
серед іншого, надано наступні
визначення:

плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності (пп. 14.1.147);

орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (пп. 14.1.136);

земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (пп. 14.1.72).

Статтею 1 Закону України «Про оренду
землі» від 06.10.1998 №161-XIV в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
відносин (далі - Закон України «Про
оренду землі») встановлено, що оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до частини першої статті 21
цього ж Закону орендна плата - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Як було зазначено вище, відповідно до
пункту 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Водночас, відповідно до положень
пункту 288.1 статті 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни.

Отже, підставою нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру, а орендної плати за земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, - договір
оренди такої земельної ділянки.

Проте, всупереч викладеним нормам,
Податковим органом спірним податковим
повідомленням-рішенням на підставі
пункту 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України позивачу було
нараховано грошове зобов'язання з
орендної плати з фізичних осіб на суму
461403,36 грн. та застосовано штрафні
санкції в розмірі 115350,84 грн.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, об'єктом
оподаткування - земельна ділянка,
надана в оренду (пункти 288.2 - 288.3 статті
288 Податкового кодексу України).

Як встановлено підпунктом 288.5.1 пункту
288.5 статті 288 Податкового кодексу
України розмір орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності встановлюється
у договорі оренди, але річна сума
платежу не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється розділом ХІІ Кодексу,
для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом
ХІІ Кодексу, та не може перевищувати,
зокрема, для інших земельних ділянок,
наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Відповідно до положень абзацу 2 статті
16 Закону України «Про оренду землі»
укладення договору оренди земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України). Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до положень абзацу 1 статті
23 Закону України «Про оренду землі»
орендна плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб, переглядається за
згодою сторін.

За приписами статті 30 Закону України
«Про оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Також суд звертає увагу, що державна
податкова служба відповідно до статті 2
Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ «Про
державну податкову службу в Україні»,
який був чинний на момент виникнення
спірних відносин, була наділена
повноваженнями зі здійснення контролю
за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством,
проте ініціативою вносити зміни в
договори оренди землі відповідно до
положень Земельного кодексу України,
статті 21 Закону України «Про оренду
землі» наділена одна зі сторін цих
договорів, якою в даному випадку є
сільська рада - орган місцевого
самоврядування, через яку відповідною
територіальною громадою реалізовано
право власності на передані в оренду
земельні ділянки, що знаходяться у
комунальній власності.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, відтак йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів, у тому числі
шляхом ініціювання перегляду умов
такого договору, уповноважений
відновити публічний порядок.

Отже, хоча зміна розміру земельного
податку згідно є підставою для
перегляду встановленого розміру
орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичні зміни орендної
палати та, відповідно, донарахування
Податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
податковим повідомленням-рішенням.

Аналогічну правову позицію висловлено
у Постанові колегії суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України від 11.06.2013 у
справі за позовом закритого
акціонерного товариства «Кримвтормет»
до державної податкової інспекції у
Балаклавському районі м. Севастополя
про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Частинами 1 та 2 статті 244-2 КАС України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем правомірності спірного
податкового повідомлення-рішення
доведено не було.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
прийняте Податковим органом
оскаржуване податкове повідомлення
рішення є неправомірним та підлягає
скасуванню, а адміністративний позов
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 94, 128, 159-163,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
форми «Р» від 14 червня 2012 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2294
(дві тисячі двісті дев'яносто чотири)
грн. 14 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.