Справа № 2а-4707/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014р.
Справа № 876/14028/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Сапіги В.П.,

судді

Хобор Р.Б.,

за участю секретаря судового засідання

Саламахи О.І.,

за участю представників:

апелянта (відповідача-1 у справі):
Гавдик О.Б.,

відповідача-2 у справі: не
з'явився

позивача у справі:
ОСОБА_2,

третіх осіб у справі: не
з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці, м.Львів

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013р. у
справі №2а-4707/12/1370

за позовом ОСОБА_2, м.Львів

до відповідача-1: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці, м.Львів

відповідача-2: Державної казначейської
служби України, м.Київ

треті особи: Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, м.Львів

про стягнення суми одноразової
грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2012р. позивач: ОСОБА_2 звернувся до
Франківського районного суду м.Львова
з адміністративним позовом до
відповідачів: Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Львівській
залізниці, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області,
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
незаконними та зобов'язання нарахувати
і виплатити суму одноразової грошової
допомоги, просив визнати дії
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
та Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області щодо відмови провести
перерахунок суми допомоги при
звільненні з урахуванням усієї вислуги
років (в т.ч. враховуючи вислугу років з
28.03.1978р. по 02.10.2003р.) незаконними;
зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Львівській
залізниці та Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області провести
перерахунок суми допомоги при
звільненні з врахуванням усієї вислуги
років (в т.ч. враховуючи вислугу років з
28.03.1978р. по 02.10.2003р.); зобов'язати
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
та Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області виплатити ОСОБА_2 усю суму
допомоги при звільненні з врахуванням
усієї вислуги років (в т.ч. враховуючи
вислугу років з 28.03.1978р. по 02.10.2003р.).

Ухвалою Франківського районного суду
м.Львова від 16.05.2012р. адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області,
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області про визнання
незаконними дій та зобов'язання
нарахувати і виплатити суму
одноразової грошової допомоги
направлено за підсудністю до
Львівського окружного
адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012р.
позовну заяву ОСОБА_2 у відповідності
до вимог ст.ст.99, 100 КАС України залишено
без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013р. у
справі №9104/135142/12 ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
09.07.2012р. у справі №2а-4707/12/1370 скасовано,
матеріали справи направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 21.06.2013р.
справу прийнято до розгляду та
призначено у попередньому судовому
засіданні, а ухвалою Львівського
окружного адміністративного суду від
19.08.2013р. закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

У судовому засіданні Львівського
окружного адміністративного суду
18.09.2013р. суд протокольною ухвалою
виключив з числа третіх осіб Головне
управління Державного казначейства
України у Львівській області
(правонаступник - Головне управління
Державної казначейської служби у
Львівській області) та із числа
відповідачів Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області і залучив
останнього в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів,
окрім цього, задоволивши клопотання
представника Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Львівській
залізниці, залучив до участі у справі в
якості другого відповідача Державну
казначейську службу України.

Позивач неодноразово уточнював свої
позовні вимоги. 14.10.2013р. на адресу
Львівського окружного
адміністративного суду від ОСОБА_2
надійшла Заява про уточнення позовних
вимог, згідно з якою позивач, керуючись
вимогами ст.ст.49, 51, 137, 162 КАС України,
просив викласти позовні вимоги у
наступній редакції: "Стягнути з
Державної служби казначейства України
на користь ОСОБА_2 суму одноразової
грошової допомоги невиплаченої при
звільненні з органів Міністерства
внутрішніх справ в розмірі 104188,00грн.".

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013р. у
справі №2а-4707/12/1370 адміністративний
позов задоволено повністю;
постановлено стягнути з Державної
казначейської служби України на
користь ОСОБА_2 суму одноразової
грошової допомоги, невиплаченої при
звільненні з органів внутрішніх справ,
у розмірі 104188,00грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач-1 у
справі: Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Львівській
залізниці, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову - про
залишення адміністративного позову
без розгляду.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом не вирішено
питання про поновлення строків
звернення до адміністративного суду.
Апелянт зазначив, що ухвалою
Львівського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012р.
адміністративний позов ОСОБА_2
залишено без розгляду у зв'язку із
пропущенням строку звернення до суду.
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013р.
ухвалу суду першої інстанції
скасовано, справу направлено для
продовження розгляду до суду першої
інстанції. На підставі викладеного
апелянт вважає, що питання поновлення
строків не розглядалось, а ухвала про
поновлення строків звернення до
адміністративного суду не виносилась.

Крім того, апелянт, посилаючись на ч.ч.1,
6 ст.9 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", зазначив, що ОСОБА_2 набув
право на отримання одноразової
грошової допомоги при звільненні з
органів внутрішніх справ 02.10.2003р.,
відтак, при повторному звільненні
позивача з органів внутрішніх справ
02.11.2010р. розмір одноразової грошової
допомоги при звільненні повинен
обчислюватись з дня останнього
зарахування ОСОБА_2 на службу - з 08.04.2004р.
до моменту звільнення.

Також апелянт наголосив, що Львівський
окружний адміністративний суд при
винесенні оскаржуваного рішення не
врахував вимоги Інформаційного листа
ВАС України від 13.06.2012р. №1483/12/13-12 та
безпідставно стягнув конкретну суму
грошових коштів.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
24.03.2014р. з'явився представник апелянта
(відповідача-1 у справі): Гавдик О.Б.,
якою доводи, викладені у апеляційній
скарзі, підтримано у повному обсязі,
просила скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013р. у
справі №2а-4707/12/1370.

Позивач у справі: ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечив та зазначив, що
рішення суду першої інстанції прийнято
законно, обґрунтовано, з повним та
всебічним з'ясуванням обставин справи
та з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просив
апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці залишити без
задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.10.2013р. у справі №2а-4707/12/1370 - залишити
без змін.

Представники відповідача-2: Державної
казначейської служби України та третіх
осіб у справі: Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області у судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
24.03.2014р. не з'явились, про дату, час та
місце судового розгляду були
повідомлені належним чином, що
підтверджується телефонограмою,
наявною в матеріалах справи, клопотань
про розгляд справи за їх участі не
поступало.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегією суддів
апеляційного адміністративного суду
встановлено наступні обставини справи
та відповідні до них правовідносини:

З копії трудової книжки ОСОБА_2
вбачається, що Наказом УВС Львівської
області №63о/с від 30.03.1978р. позивача
18.03.1978р. було прийнято на роботу в
Управління МВС України у Львівській
області та Наказом УМВСУ у Львівській
області №717о/с від 02.10.2003р. позивача у
званні полковника міліції було
звільнено з органів внутрішніх справ у
відставку (за віком) (а.с.4).

Відповідно до вимог ст.9 Закону України
"Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" (у редакції, чинній станом
на 02.10.2003р.), військовослужбовцям,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, які звільняються зі служби,
членам сімей відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом та
пенсіонерам з їх числа, які втратили
годувальника, виплачується допомога в
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми абз.1 п.10
постанови Кабінету Міністрів України
№393 від 17.07.1992р. "Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей" передбачено, що
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ при
звільненні з військової служби або з
органів внутрішніх справ за вислугою
строку служби, за віком, за станом
здоров'я, у зв'язку із скороченням
штатів або з проведенням
організаційних заходів у разі
неможливості використання на службі (в
органах) виплачується грошова допомога
в розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

З матеріалів справи вбачається, що при
звільненні позивача зі служби 02.10.2003р.
допомога, передбачена ст.9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" йому була нарахована, але
виплачена не була. Зокрема, з відповіді
Прокуратури Львівської області за
№04/3-1032-11 від 17.06.2011р. вбачається, що
згідно з висновком та матеріалами
додаткового службового розслідування
від 10.06.2011р., проведеного ВВБ у
Львівській області СВБ ГУБОЗ МВС
України із залученням працівників
контрольно-ревізійного відділу ГУМВСУ
у Львівській області встановлено, що
ОСОБА_2 було нараховано одноразову
допомогу при звільненні з ОВС в 2003р., а
також компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 15196,88грн., однак, не
встановлено будь-яких даних щодо
отримання ОСОБА_2 даного грошового
нарахування (а.с.9).

В матеріалах справи знаходиться копія
грошового атестату №8, виданого у
зв'язку з наказом №717о/с від 02.10.2003р.
(а.с.153), однак, такий атестат не
підтверджує здійснення передбаченої
законом обов'язкової виплати на
користь позивача грошової допомоги,
оскільки, на відміну від грошового
атестату №155 (а.с.172), який складався при
повторному звільненні позивача у 2010
році, не містить таких даних, у тому
числі, відсутній підпис ОСОБА_2 про
отримання виплати.

Наявний у матеріалах справи Акт про
знищення бухгалтерських документів
від 25.07.2008р. (а.с.154-155) (в тому числі
документів, які могли б підтвердити
факт виплати допомоги позивачу), який
не можна трактувати як належний доказ
проведення виплати допомоги ОСОБА_2,
оскільки у ньому такі відомості
відсутні.

З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що
05.04.2004р. позивача було прийнято на
службу в органи внутрішніх справ
України (Наказ МВС України від 05.04.2004р.
№162о/с) та звільнений зі служби 02.11.2010р.
(Наказ УМВСУ на Л/з від 02.11.2010р. №106о/с).

З Наказу в.о. начальника ВКЗ УМВС
України на Львівській залізниці №106о/с
від 02.11.2010р. вбачається, що на момент
звільнення зі служби 02.11.2010р. вислуга
років ОСОБА_2 у календарному
вирахуванні становила 34 років 01 місяць
05 днів (а.с.7).

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" (чинної станом на 02.11.2010р.),
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за віком, станом
здоров'я чи у зв'язку із скороченням
штатів або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Як вбачається з грошового атестату №155
(а.с.172) та математичного розрахунку
суми вихідної допомоги ОСОБА_2 при
звільненні з органів внутрішніх справ
(а.с.173), одночасно зі звільненням зі
служби 02.11.2010р. позивачу було виплачено
грошову допомогу, передбачену ст.9
Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", за вислугу років (6 років).

Згідно із вимогами ч.6 ст.9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" (чинної станом на 02.11.2010р.),
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, у разі
повторного їх звільнення зі служби
одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що конструкція норми ст.9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", ст.15 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" та абз.1 п.10 постанови Кабінету
Міністрів України №393 від 17.07.1992р.,
передбачає обов'язковість виплати
грошової допомоги та ототожнює факт
виплати такої допомоги із набуттям
права на неї. При цьому, слід
враховувати позицію Верховного Суду
України, викладену в постанові від
10.10.2011р. у справі №21-232а11, за змістом
якої саме виплата грошової допомоги
при звільненні та її отримання особою
свідчить про використання такою особою
права на отримання допомоги.

Таким чином, обґрунтованим є висновок
про те, що, враховуючи не здійснення
виплати грошової допомоги позивачу при
звільненні 02.10.2003р., при повторному
звільнені 02.11.2010р. ОСОБА_2 слід було
виплатити допомогу в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби, тобто 50
відсотків від 7442,00грн. за 34 роки.
Натомість, позивачу при повторному
звільнені 02.11.2010р. було здійснено
виплату допомоги в розмірі 50 відсотків
від 7442,00грн. лише за 6 років (без
врахування періоду попередньої
служби); різниця невиплаченої допомоги
при цьому становить 104188,00грн.

Стосовно посилання апелянта на не
вирішення судом першої інстанції
питання про поновлення строків
звернення до адміністративного суду,
апеляційний суд зазначає наступне:

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012р.
адміністративний позов ОСОБА_2, у
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду, відповідно до вимог
ст.ст.99, 100 КАС України, було залишено
без розгляду. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05.2013р. ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
09.07.2012р. у справі №2а-4707/12/1370 скасовано,
матеріали справи направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду. Відтак, питання пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду за захистом
своїх прав, свобод та інтересів вже
вирішувалось.

Доводи апелянта про те, що при
повторному звільненні позивача з
органів внутрішніх справ 02.11.2010р.
розмір одноразової грошової допомоги
при звільненні повинен обчислюватись з
дня останнього зарахування на службу
до моменту звільнення апеляційний суд
до уваги не приймає, оскільки під
набуттям права особою на отримання
одноразової грошової допомоги при
звільненні, в розумінні ч.6 ст.9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", слід розуміти не тільки
нарахування, а і виплату та отримання
вказаної грошової допомоги особою.

Що стосується посилання апелянта на
неврахування Львівським окружним
адміністративним судом вимог
Інформаційного листа ВАС України від
13.06.2012р. №1483/12/13-12, колегія суддів
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що вищезгаданий
Інформаційний лист стосується
категорії справ, пов'язаних із
нарахуванням та виплатою соціальних
платежів "дітям війни" та особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Виходячи із системного аналізу норм
чинного законодавства та матеріалів
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці, м.Львів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013р. у
справі №2а-4707/12/1370 за позовом ОСОБА_2,
м.Львів до відповідача-1: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці, м.Львів,
відповідача-2: Державної казначейської
служби України, м.Київ, треті особи:
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Управління по боротьбі з
організованою злочинністю Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області,
м.Львів про стягнення суми одноразової
грошової допомоги, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013р. у
справі №2а-4707/12/1370 за позовом ОСОБА_2,
м.Львів до відповідача-1: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Львівській залізниці, м.Львів,
відповідача-2: Державної казначейської
служби України, м.Київ, треті особи:
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Управління по боротьбі з
організованою злочинністю Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області,
м.Львів про стягнення суми одноразової
грошової допомоги, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
В.П.
Сапіга

Суддя

Р.Б. Хобор

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 28.03.2014р.