Справа № 1423/1837/2011
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/1837/2011

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков Володимир Олександрович

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюк
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 07
березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

11 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради та
просить визнати дії відповідача по
нарахуванню і виплаті їй щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно за період з березня 2010 року
по листопад 2010 року.

При цьому посилається на те, що вона є
матір'ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
виховується та проживає в її родині та
має право отримувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Державна соціальна
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку їй
призначалась та виплачувалась в менших
ніж передбачено законом розмірах.

30 листопада 2010 ОСОБА_2 звернулася до
Департаменту праці та соціального
захисту населення м. Миколаєві про
перерахунок та належну виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, але
відповідач відмовив їй в перерахунку і
така відмова є протиправною.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 07 березня 2012 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Департаменту праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради щодо нарахування та
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з 11
серпня 2010 року. Зобов'язано Департамент
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради здійснити перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
період з 11 серпня 2010 року, обчисливши її
у ці періоди у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, та
виплатити визначену різницю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача.

Оскільки від усіх осіб, які беруть
участь у справі, відсутні клопотання
про розгляд справи за їх участю, то
колегія суддів приходить до висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів з матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю
малолітньої дитини - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у мінімальному розмірі
- 130 грн., встановленому законом України
«Про допомогу сім'ям з дітьми», як
застрахована особа.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ст. 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Зокрема, ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до ст. 13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення ст. ст. 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - ст. 13, 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
передбачено, що у 2010 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
ст. 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Оскільки спір виник щодо виплати
допомоги з 2010 року особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин апеляційний суд вважає, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону,
яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», відповідно до ст. 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція міститься в
постановах Верховного Суду України від
11 грудня 2012 року (№ ЄДРСР 28332586)та від 25
грудня 2012 року

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку, що позивач з 08.02.2010 року
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірах встановлених чинним
законодавством.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що позивач отримувала допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з лютого 2010 року та
була обізнана щодо розміру цієї
допомоги, а правова необізнаність не є
поважною причиною пропуску строку
звернення до суду, оскільки
Конституції України поряд із
обов'язком держави відповідати перед
людиною за свою діяльність, встановлює
й порядок доведення до відома
населення законів.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що позовні вимоги заявлені за період з
01 березня 2010 року по 10 серпня 2010 року
необхідно залишити без розгляду,
відповідно до п. 1 ст. 100 КАС України,
виходячи з того, що позивач звернулась
до суду 11 лютого 2011 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.201 КАС
України - підставою для зміни постанови
або ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради - задовольнити частково, а
постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 07 березня 2012 року -
змінити, виклавши резолютивну частину
судового рішення в наступній редакції:

«Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради - задовольнити частково.

Визнати дії Департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради щодо невиплати ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» починаючи з 11 серпня 2010
року по 30 листопада 2010 року
неправомірними.

Зобов'язати Департамент праці та
соціального захисту населення в м.
Миколаєві виплатити ОСОБА_2 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
встановленому статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» починаючи з 11 серпня 2010
року по 30 листопада 2010 року з
урахуванням виплачених сум.

Залишити без розгляду позовні вимоги
за період з 01 березня 2010 року по 10
серпня 2010 року.»

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.