Справа № 812/2003/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2003/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Борзаниця С.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення
(відповіді) від 07.03.2014 №2361, зобов'язання
повторно провести перевірку по скарзі
та надати обґрунтовану відповідь, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_2 (далі за текстом - Позивач) до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції (далі за
текстом - Відповідач), третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
ОСОБА_3 про визнання протиправним та
скасування рішення (відповіді) від
07.03.2014 №2361, зобов'язання повторно
провести перевірку по скарзі та надати
обґрунтовану відповідь. Позивач в
обґрунтування позову зазначив
наступне.

05.03.2014 Позивач через свого представника
подав до Відповідача скаргу, в якій
вказував на протиправне відкриття
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Луганського МУЮ Віткаловою П.Ю.
виконавчого провадження від 04.02.2014 ВП №
41912928, оскільки не були перевірені
факти: справа перебувала в той момент
на розгляді в суді першої інстанції. В
прохальній частині скарги зазначалося
наступне:

1. Оскаржувану постанову ВП № 41912928 від
04.02.2014 скасувати, виконавче провадження
з виконання закрити.

2. Визнати дії, вчинені головним
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Луганського МУЮ Віткалової П.Ю.
протиправними.

3. Припинити практику надання адресатам
документів, які є нечитабельними.

4. За результатами розгляду звернення
проінформувати Представника письмово.

Зазначає, що на момент винесення
постанови ВП № 41912928 від 04.02.2014 Позивач
не набув процесуального статусу
боржника в силу того, що постанова
серії ПС1 № 328221 від 22.01.2014 ВДАІ ЛМУ УМВС
у справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП, не набрала чинності, оскільки
була оскаржена в Жовтневому районному
суді М. Луганська, слухання по справі
було призначене на 06.03.2014.

Подавши 05.03.2014 скаргу на дії державного
виконавця, представник Позивача не
отримав відповідь у встановлений
законом строк.

Рішення (відповідь) від 07.03.2014 № 2361 по
скарзі представник отримав при
безпосередньому зверненні до ОСОБА_3
тільки 18.02.2014.

Отримане рішення (відповідь) Позивач
вважає протиправним, оскільки за
скаргою взагалі не була проведена
перевірка, у відповідь була надана
формальна відписка. У зв'язку з чим
після уточнення позовних вимог просив
визнати протиправним (таким, яке не
відповідає передбаченим нормам закону)
та скасувати рішення (відповідь)
Відповідача від 07.03.2014 № 2361; зобов'язати
Відповідача повторно провести
перевірку по скарзі громадянина ОСОБА_2
від 05.03.2014 та надати Позивачу в особі
його представника письмово
обґрунтовану та вмотивовану відповідь
про результати такого розгляду.

Представник позивача в письмових
поясненнях по справі, наданих до суду,
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в наданому до
суду запереченні проти задоволення
позовних вимог заперечував, оскільки
вважає, що дії відповідача були вчинені
відповідно до вимог діючого
законодавства. Просив визнати дії
Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ
повністю законними та залишити позов
без розгляду.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі за
текстом - Закон N 606/99) учасниками
виконавчого провадження є державний
виконавець, сторони, представники
сторін, прокурор, експерти,
спеціалісти, перекладачі, суб'єкти
оціночної діяльності - суб'єкти
господарювання.

Прокурор бере участь у виконавчому
провадженні у випадку здійснення
представництва інтересів громадянина
або держави в суді та відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого документа за його заявою.

Для проведення виконавчих дій
державний виконавець за необхідності
залучає понятих, працівників органів
внутрішніх справ, представників
органів опіки і піклування, інших
органів та установ у порядку,
встановленому цим Законом.

При виконанні рішень судів та ухвал про
зміну органів управління та посадових
осіб підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності можуть
залучатися виключно працівники
органів внутрішніх справ. Залучення
інших осіб у процесі виконання таких
рішень не допускається.

Відповідно до статті 8 Закону N 606/99
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом.

За виконавчим документом про стягнення
в дохід держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступає орган, за
позовом якого судом винесено
відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення. За іншими виконавчими
документами про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступають органи доходів
і зборів.

Відповідно до статті 17 Закону N 606/99
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами,
і накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

Відповідно до статті 18 Закону N 606/99 у
виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Відповідно до статті 19 Закону N 606/99
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Відповідно до статті 25 Закону N 606/99
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 82 Закону
N 606/99 рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Відповідно до частини 2 статті 82 Закону
N 606/99 боржник має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до частини 3 статті 82 Закону
N 606/99 скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Рішення, дії чи
бездіяльність начальника відділу
можуть бути оскаржені до вищестоящого
органу державної виконавчої служби.
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
розглядає виключно скарги на рішення,
дії чи бездіяльність начальників
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону
N 606/99 рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до частини 5 статті 82 Закону
N 606/99 рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до частини 6 статті 82 Закону
N 606/99 рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені до
керівництва органів державної
виконавчої служби, якщо їх оскарження
передбачено цим Законом.

Відповідно до частини 7 статті 82 Закону
N 606/99 скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та має
містити:

1) найменування органу державної
виконавчої служби, до якого вона
подається;

2) повне найменування (ім'я) стягувача та
боржника, їх місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб) або
місцезнаходження (для юридичних осіб),
а також найменування (ім'я)
представника сторони виконавчого
провадження, якщо скарга подається
представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид
документа, найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено;

5) викладення обставин, якими скаржник
обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його
представника із зазначенням дня
подання скарги.

Відповідно до частини 8 статті 82 Закону
N 606/99 скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян".

Відповідно до статті 86 Закону N 606/99
посадові особи, зазначені у статті 84
цього Закону, можуть проводити
перевірку законності виконавчого
провадження за дорученням вищої
посадової особи, з власної ініціативи
або під час розгляду поданої
відповідно до частини сьомої статті 82
цього Закону скарги на постанову
начальника підпорядкованого органу
державної виконавчої служби, винесену
за результатами розгляду скарги на
рішення, дії (бездіяльність) державного
виконавця, інших посадових осіб
державної виконавчої служби.

Перевірка законності виконавчого
провадження має бути проведена
протягом десяти робочих днів, а
зведеного виконавчого провадження -
протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня
надходження витребуваного виконавчого
провадження.

Постанова про проведення або
результати перевірки законності
виконавчого провадження може бути
оскаржена в десятиденний строк з дня її
прийняття у порядку, встановленому цим
Законом.

На час проведення перевірки виконавче
провадження може бути зупинено
посадовою особою, яка його витребувала,
про що зазначається в постанові.

Про результати перевірки законності
виконавчого провадження посадовою
особою, яка його витребувала,
виноситься постанова, яка є
обов'язковою для виконання державними
виконавцями та підлеглими посадовими
особами державної виконавчої служби.

Згідно статті 289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (далі
за текстом - КУпАП) скаргу на постанову
по справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою прокурора, особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Згідно статті 291 КУпАП постанова
адміністративного органу (посадової
особи) у справі про адміністративне
правопорушення набирає законної сили
після закінчення строку оскарження
(внесення подання прокурора) цієї
постанови, за винятком постанов про
застосування стягнення, передбаченого
статтею 26 цього Кодексу, а також у
випадках накладення штрафу, що
стягується на місці вчинення
адміністративного правопорушення.

Згідно статті 298 КУпАП постанова про
накладення адміністративного
стягнення є обов'язковою для виконання
державними і громадськими органами,
підприємствами, установами,
організаціями посадовими особами і
громадянами.

Згідно статті 299 КУпАП постанова про
накладення адміністративного
стягнення підлягає виконанню з моменту
її винесення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом та іншими законами
України.

При оскарженні або внесенні на неї
подання прокурора постанови про
накладення адміністративного
стягнення постанова підлягає
виконанню після залишення скарги або
подання без задоволення, за винятком
постанов про застосування заходу
стягнення у вигляді попередження, а
також у випадках накладення штрафу, що
стягується на місці вчинення
адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу підлягає примусовому виконанню
після закінчення строку, встановленого
частиною першою статті 307 цього
Кодексу.

Постанова про накладення
адміністративного стягнення
звертається до виконання органом
(посадовою особою), який виніс
постанову.

Згідно статті 304 КУпАП питання, зв'язані
з виконанням постанови про накладення
адміністративного стягнення,
вирішуються органом (посадовою особою),
який виніс постанову.

Згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф
має бути сплачений порушником не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
вручення йому постанови про накладення
штрафу, а в разі оскарження або
внесення на неї подання прокурора
такої постанови - не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або подання без
задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати
правопорушником штрафу у строк,
установлений частиною першою статті 307
цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у
відповідній статті цього Кодексу та
зазначеного у постанові про стягнення
штрафу;

витрати на облік зазначених
правопорушень. Розмір витрат на облік
правопорушень визначається Кабінетом
Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що
згідно постанови серії ПС1 № 328221 від
22.01.2014 співробітником ВДАІ ЛМУ УМВС
Борсуковим Д.М. до ОСОБА_2 за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, було
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В
постанові також зазначено, що на
підставі частини другої статті 308 КУпАП
у разі несплати ОСОБА_2 штрафу у строк,
встановлений частиною першою статті 307
КУпАП, у порядку примусового виконання
цієї постанови органами державної
виконавчої служби буде стягнуто з
правопорушника подвійний розмір
штрафу в сумі 850 грн. Громадянину ОСОБА_2
роз'яснені положення статей 307, 308, а
також права, передбачені статтею 268
КУпАП, про що свідчить особистий підпис
ОСОБА_2 При цьому ОСОБА_2 власноруч
написав «копию получил» та поставив
підпис в графі про отримання копії
постанови (а.с.48).

Згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 04.02.2014 по
виконавчому провадженню №41912928
відкрите виконавче провадження з
виконання постанови серії ПС1 № 328221 від
22.01.2014, виданої ВДАІ ЛМУ УМВС, про
стягнення з ОСОБА_2 850 грн. При цьому на
тексті постанови мають місце
затемнення, які або ускладнюють
процедуру читання його змісту, або в
деяких місцях роблять це неможливим
(а.с.11).

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Луганська від 11.02.2014 по справі №
435/870/14-а відкрито провадження по справі
за адміністративним позовом за заявою
ОСОБА_7, діючого в інтересах ОСОБА_2, до
Управління ВДАІ ЛМУ ГУМВС України в
Луганській області, інспектора ІДПС
2-го взводу УДПС Луганської області
Борсукову Дмитру Миколайовичу про
визнання неправомірними дій та
скасування постанови про
адміністративне правопорушення;
попереднє судове засідання призначене
на 09 годин 00 хвилин 06 березня 2014 року у
приміщенні Жовтневого районного суду
м. Луганська (а.с.14).

Відповідно до пояснень ОСОБА_7 на
адресу Відповідача по справі щодо
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №41912928 повідомлялося, що
відносно скасування постанови серії
ПС1 № 328221 від 22.01.2014 був поданий
адміністративний позов 27.01.2014 до
Жовтневого районного суду м. Луганська,
який був залишений без руху з наданням
строку для усунення недоліків до 12.02.2014.
Також в поясненні повідомлялося, що
10.02.2014 на виконання ухвали суду був
зареєстрований адміністративний позов
до органу виконавчої влади, однак
станом на 28.02.2014 відсутні процесуальні
документи в підтвердження відкриття
провадження по справі, але в
телефонному режимі працівники суду
повідомили про призначення слухання
справи на 06.03.2014. Зазначені пояснення
надані представником Позивача на
адресу Відповідача 28.02.2014, про що
свідчить штамп вхідної кореспонденції
(а.с.44).

05.03.2014 ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 на ім'я
в.о. начальника Жовтневого відділу ДВС
ЛМУЮ в порядку Закону України «Про
виконавче провадження» подав скаргу, в
якій зазначив наступне.

27.02.2014 ОСОБА_2 звичайним поштовим листом
отримав постанову про відкриття 04.02.2014
виконавчого провадження ВП №41912928
головним державним виконавцем
Жовтневого ВДВ ЛМУЮ Віткаловою П.В. про
стягнення з нього адміністративного
штрафу в розмірі 850 грн. за постановою
серії ПС1 № 328221 від 22.01.2014 у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначена
постанова не відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки в порушення п. 5 ч. 1 статті 18 не
зазначена дата набрання законної сили
рішення. Враховуючи той факт, що справа
№435/870/14-а з оскарження постанови серії
ПС1 № 328221 від 22.01.2014 призначена до
слухання 06.03.2014 в Жовтневому районному
суді м. Луганська, вважає дії, вчинені
головним державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Віткаловою П.Ю., такими,
що не відповідають фактичним
обставинам справи та є передчасними.

Просить взяти до уваги протиправність
дій посадової особи Віткалової П.В.,
яка, не перевіривши фактів, не
переконавшись в реальних обставинах
справи, відкрила виконавче провадження
у справі. Єдиним позитивним моментом
постанови ВП №41912928 є порада державного
виконавця оскаржити цей процесуальний
документ начальнику відповідного
відділу державної виконавчої служби
або до суду в 10-денний строк з моменту
її одержання.

У зв'язку з чим, керуючись ст. ст. 82, 86 ЗУ
«Про виконавче провадження», вимагав
скасувати постанову ВП №41912928 від
04.02.2014, виконавче провадження закрити;
визнати дії, вчинені головним
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Луганського МУЮ Вітколової П.В.
протиправними; припинити практику
надання адресатам документів, які є
нечитабельними; за результатами
розгляду звернення проінформувати
представника письмово (а.с.9-10).

На адресу ОСОБА_7 - представника ОСОБА_2
07.03.2014 за № 2361 надійшов лист за підписом
в.о. начальника Жовтневого відділу ДВС
Луганського міського управління
юстиції ОСОБА_3 наступного змісту.

«05.03.2014 за вхід. № 1932/10-49 до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції надійшла скарга від
представника боржника ОСОБА_7 про
оскарження постанови серії ПС1 №328221
від 22.01.2014 та дій головного державного
виконавця Жовтневого ВДВС Луганського
МУЮ Віткалової П.В протиправними.

Повідомляємо, що згідно ст. 82 ЗУ «Про
виконавче провадження» боржник має
право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть
оскаржуватися в суді в досудовому
порядку.» (а.с.13).

Постановою від 18.03.2014 начальник
Луганського міського управління ГУМВС
України в Луганській області змінив
захід стягнення за постановою по
справі про адміністративне
правопорушення від 22.01.2014 серії ПС1 №
328221 за ознаками ч. 2 ст. 122 КУпАП,
винесену відносно громадянина ОСОБА_2,
обмежившись усним зауваженням (а.с.22).

Заявою на адресу Відповідача від 14.03.2014
№38/15-896 за підписом заступника
начальника ВДАІ ЛМУ ГУМВС України в
Луганській області останній просив
повернути без виконання постанову про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу серії ПС1
№328221 від 22.01.2014, винесену відносно
ОСОБА_2 у зв'язку з ухвалою про
відкриття провадження по справі №
435/870/14-а Жовтневим районним судом м.
Луганська (а.с.28).

Постановою від 17.03.2014 державний
виконавець Жовтневого ВДВС ЛМУЮ у
зв'язку із надходженням заяви від
стягувача за вих. № 38/15-896 від 14.03.2014 про
повернення виконавчого документа без
виконання постанова ВДАІ ЛМУ УМВС № ПС1
328221 від 22.01.2014 про стягнення 850 грн. була
повернута стягувану. Копія постанови
була направлена ВДАІ ЛМУ ГУМВС України
в Луганській області та ОСОБА_2 (а.с.29-32).

Таким чином, достовірно встановлено, що
копію постанови серії ПС1 № 328221 від
22.01.2014, винесену співробітником ВДАІ
ЛМУ УМВС Борсуковим Д.М. відносно
ОСОБА_2, останній особисто отримав
22.01.2014, про що свідчить його
власноручний запис та підпис. Також
ОСОБА_2 були роз'яснені положення
частини другої статті 308 КУпАП щодо
стягнення у порядку примусового
виконання цієї постанови органами
державної виконавчої служби штрафу в
подвійному розмірі у разі несплати
первинного розміру штрафу у строк,
встановлений частиною першою статті 307
КУпАП.

Також ОСОБА_2 під підпис були роз'яснені
положення статті 289 КУпАП щодо строків
оскарження винесеної відносно нього
постанови, тобто право подання скарги
на постанову протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

У зв'язку з отриманням 22.01.2014 ОСОБА_2
копії постанови від 22.01.2014 серії ПС1 №
328221, відповідно до положень ст. 289 КУпАП
початком перебігу строку на оскарження
цієї постанови є дата 23.01.2014, а кінцевою
датою подання скарги на постанову є
03.02.2014 (десятий день на оскарження
припадає на дату 02.02.2014, що є вихідним
днем). Тобто, скаргу на постанову від
22.01.2014 серії ПС1 № 328221 Позивач або його
представник мав право подати в період з
23.01.2014 по 03.02.2014 включно.

Однак, ані позивач, ані його
представник не зазначили та не надали
суду жодного доказу в підтвердження
повідомлення як Управління ВДАІ ЛМУ
ГУМВС України в Луганській області та
інспектора ІДПС 2-го взводу УДПС
Луганської області Борсукова Д.М., так і
Відповідача про подачу 27.01.2014
адміністративного позову щодо
оскарження постанови в зазначений
період: з 23.01.2014 по 03.02.2014 включно. Також
таких доказів не було виявлено судом.

Відповідно до наданих представником
Позивача доказів, Відповідач був
повідомлений про оскарження постанови
від 22.01.2014 серії ПС1 № 328221 вперше лише
28.02.2014, тобто після спливу 24 днів після
кінцевої дати строку на оскарження
спірної постанови.

Крім того, ухвала суду про відкриття
провадження по справі щодо оскарження
постанови від 22.01.2014 серії ПС1 № 328221
була винесена 11 лютого 2014 року, тобто
після спливу 7 днів після кінцевої дати
строку на оскарження спірної
постанови.

Таким чином, станом на 04.02.2014 у
Відповідача були відсутні підстави для
визнання постанови від 22.01.2014 серії ПС1
№ 328221 такою, яка не набрала чинності та
не підлягала б виконанню.

Статтею 7 Закону N 606/99 (учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій) встановлений вичерпний перелік
учасників виконавчого провадження - це
державний виконавець, сторони,
представники сторін, прокурор,
експерти, спеціалісти, перекладачі,
суб'єкти оціночної діяльності -
суб'єкти господарювання. Також
передбачена можливість участі
прокурора у виконавчому провадженні в
разі представництва інтересів
громадянина або держави. Для
проведення виконавчих дій державний
виконавець за необхідності залучає
понятих, працівників органів
внутрішніх справ, представників
органів опіки і піклування, інших
органів та установ у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону N 606/99
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

У виконавчому документі -
постанові від 22.01.2014 серії ПС1 № 328221 в
якості фізичної особи, яка повинна
сплатити штраф, визначений ОСОБА_2.
Внаслідок чого, відповідно до положень
ст. 7 Закону N 606/99 після винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження ОСОБА_2 набув
процесуального статусу боржника у
виконавчому провадженні.

З 04.02.2014 року по дату прийняття рішення
по цій адміністративній справі у
встановленому законом порядку
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 04.02.2014 не скасована,
тобто є чинною. Окрім того, статтею 7
Закону № 606/99 встановлений вичерпний
перелік учасників виконавчого
провадження - це державний виконавець,
сторони, представники сторін, прокурор,
експерти, спеціалісти, перекладачі,
суб'єкти оціночної діяльності -
суб'єкти господарювання. Цим
спеціальним Законом не передбачено
такого статусу як «інша особа, щодо
якої посадовою особою виконавчої влади
незаконно було відкрито виконавче
провадження» або якогось іншого
статусу.

Враховуючи вище зазначені обставини та
висновки, суддя дійшов до висновку, що
відносно Позивача повинні
застосовуватися положення частини 2 ст.
82 Закону № 606/99, оскільки він мав
процесуальний статус боржника у
виконавчому провадженні № 41912928.

Аналізуючи положення статті 82 Закону №
606/99 відносно наявності або відсутності
обов'язку у в.о. начальника Жовтневого
ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 розглянути скаргу
ОСОБА_2 в порядку Закону України «Про
звернення громадян», суддя виходить з
наступного.

Стаття 82 Закону № 606/99 має 8 частин,
положення яких необхідно
застосовувати з урахуванням їх
черговості та конкретного змісту.

Частини 1 та 2 статті 82 чітко визначають
перелік учасників виконавчого
провадження, які мають право оскаржити
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби, та інстанції, до яких такі
скарги можуть бути подані. Так, частина
1 та 2 ст. 82 Закону № 606/99 прямо
визначають, що боржник у виконавчому
провадженні має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.
Тобто, зміст цих частин виключають
можливість оскарження боржником
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня.

Вже після з'ясування правового
навантаження змісту частин 1 та 2 ст. 82
Закону № 606/99 можливе застосування
положень інших частин цієї статті, які
повинні узгоджуватися зі змістом
попередніх частин.

Тобто, частина 3 статті 82, яка
врегульовує процедуру подачі скарги до
керівництва підрозділів виконавчої
служби, ніяким чином не може
стосуватися боржника у виконавчому
провадженні, оскільки він в силу вимог
частин 1 та 2 цієї статті не має такого
права.

Положення частин 4 та 5 статті 82 Закону
№ 606/99 регулюють процедуру судового
оскарження, що обумовлює
розповсюдження дії вимог цих частин на
всіх учасників виконавчого
провадження, враховуючи й боржника.

Частина 6 статті 82 Закону № 606/99 регулює
питання оскарження до керівництва
органів державної виконавчої служби,
тобто положення цієї частини не можуть
розповсюджуватися на боржника у
виконавчому провадженні, а стосуються
усіх інших учасників виконавчого
провадження.

Частина 7 статті 82 Закону № 606/99
регламентує, в якій формі повинна
подаватися скарга у виконавчому
провадженні та які обов'язкові
реквізити та положення вона повинна
мати. Тобто, дія цієї частини
розповсюджується на усіх учасників
виконавчого провадження, оскільки
містить загальні характеристики
скарги, яка може бути подана як до
керівництва органів державної
виконавчої служби (крім боржника), так і
до суду усіма учасниками виконавчого
провадження.

Частина 8 статті 82 Закону N 606/99
регламентує процедуру розгляду скарги,
поданої у виконавчому провадженні
начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Тобто, з
урахуванням положень частин 1 та 2
статті 82 Закону № 606/99 дія частини 8 цієї
статті не може розповсюджуватися на
боржника у виконавчому провадженні.
Крім того, розгляд скарги, поданої без
додержання вимог частини 6 статті 82
Закону №606/99, в порядку Закону України
«Про звернення громадян» віднесено
саме до компетенції начальника
відділу, а не до компетенції суду, що
прямо вказує на неможливість
застосування частини 8 до боржника у
виконавчому провадженні.

Також суддя зазначає, що в даному
випадку при наявних спірних
правовідносинах відсутні підстави для
застосування норм Закону України «Про
звернення громадян», оскільки було
встановлено, що позивач станом на 05.03.2014
мав статус боржника у виконавчому
провадженні, а статтею 82 Закону №606/99
чітко встановлений порядок оскарження
боржником рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку. При даних правовідносинах
суддя застосовує норми спеціального
закону - «Про виконавче провадження», в
той час як Закон України «Про звернення
громадян» при даних правовідносинах є
загальним. Також відсутні підстави для
застосування аналогії закону, оскільки
спеціальним законом («Про виконавче
провадження») чітко визначена
процедура оскарження боржником рішень,
дій або бездіяльності державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби.

Зазначення в постанові від 04.02.2014 про
відкриття виконавчого провадження №
41912928 про можливість її оскарження
начальнику відповідного відділу
державної виконавчої служби або до
суду в 10-денний строк з моменту її
одержання не є підставою для Позивача
як боржника використати право
оскарження начальнику відповідного
відділу державної виконавчої служби,
оскільки в силу приписів частин 1 та 2
ст. 82 Закону №606/99 він (Позивач) такого
права не має, а копія постанови також
направлялася на адресу стягувача, який
в силу приписів частини 1 ст. 82 Закону
№606/99 має право на такий спосіб
оскарження.

Таким чином, приймаючи рішення
(відповідь) від 07.03.2014 № 2361, в якому
Позивачу повідомлено про його право як
боржника у виконавчому провадженні
оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби в судовому порядку,
Відповідач правильно застосував
положення статті 82 Закону №606/99,
оскільки частиною другої цієї статті
визначена реалізація такого права
боржника виключно в судовому порядку.
Внаслідок чого відсутні порушення з
боку Відповідача прав Позивача по його
скарзі від 05.03.2014 в частині не
проведення по цій скарзі перевірки в
порядку ч. 8 ст. 82 Закону №606/99.

Представник Відповідача в
запереченнях на позов просив суд
визнати дії Жовтневого ВДВС
Луганського МУЮ повністю законними та
залишити адміністративний позов
ОСОБА_2 без розгляду. При цьому
посилався на статті 11, 36 Закону України
«Про виконавче провадження» та п. 6 ст.
154 Цивільно-процесуального кодексу
України. Підстави для залишення
позовної заяви без розгляду в порядку
адміністративного судочинства
визначені в статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Однак представник Відповідача
в прохальній частині заперечень просив
прийняти суд два рішення, які
суперечать один одному: визнання дій
відповідача законними передбачають
розгляд справи по суті та прийняття
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог, а залишення
адміністративного позову без розгляду
передбачає застосування положень ст. 155
КАС України з прийняттям відповідної
ухвали. Оскільки в порядку ст. 155 КАС
України представником Відповідача не
заявлялося клопотання про залишення
адміністративного позову без розгляду,
в запереченнях зовсім відсутні
посилання на обставини, які визначені в
частині 1 ст. 155 КАС України, у суду
відсутні підстави для розгляду такого
питання по суті з прийняттям
відповідної ухвали. Суддею також не
виявлено обставин, які б обумовлювали в
порядку ст. 155 КАС України залишення
даної позовної заяви без розгляду.
Безпідставне зазначення з боку
представника Відповідача такої вимоги
- залишення адміністративного позову
ОСОБА_2 без розгляду на підставі ст. ст.
11, 36 Закону України «Про виконавче
провадження» та п. 6 ст. 154
Цивільно-процесуального кодексу
України суддею розцінюється як
неналежна юридична кваліфікація
представника Відповідача.

Таким чином, позивач та його
представник не надали суду належні
докази в обґрунтування позовних вимог
про визнання протиправним та
скасування рішення (відповіді)
відповідача від 07.03.2014 №2361,
зобов'язання повторно провести
перевірку по скарзі та надати
обґрунтовану відповідь, як це
передбачено частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в якій зазначено, що розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а також частиною 1
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в якій зазначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, що є підставою
для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення
(відповіді) від 07.03.2014 №2361, зобов'язання
повторно провести перевірку по скарзі
та надати обґрунтовану відповідь.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
С.В. Борзаниця