Справа № К/9991/39868/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2014 р.
м. Київ К/9991/39868/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

при секретарі Сперкач Т.В.,

за участю позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від
02 лютого 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17 червня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної митної
служби України та Кінологічного центру
Державної митної служби України про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача з невнесення Президенту
України подання про присвоєння
позивачу чергового звання «Державний
радник митної служби 3-го рангу»,
зобов'язання відповідача виконати п. 3
додатку № 1 положення «Про спеціальні
звання працівників та курсантів
учбових закладів митної служби» та
внести Президенту України подання про
присвоєння чергового звання
«Державний радник митної служби 3-го
рангу», виплату різниці в окладах
радника митної служби 1-го рангу та
Державного радника митної служби 3-го
рангу починаючи з 07 серпня 2009 року,
визнання протиправними та скасування
наказів Державної митної служби
України від 18 травня 2010 року № 846-к та
від 23.07.2010 року № 1431-к, стягнення
невиплачених позивачу премій в сумі 4748
грн., та моральну шкоду 500 000 грн. Крім
того, позивач просив скасувати наказ
Державної митної служби України від
12.08.2010 року № 1567-к про звільнення його з
посади начальника Кінологічного
центру Держмитслужби України,
поновлення на посаді та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, ОСОБА_2 подав касаційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішень судів першої та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційних скарг, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 1990 року ОСОБА_2
прийнятий на службу в митні органи
України, а з 20 вересня 2002 року займав
посаду начальника Кінологічного
центру Державної митної служби
України.

Кінологічним центром, за підписом
начальника Кінологічного центру
ОСОБА_2, листом від 13.03.2007 року № 71/136
було надіслано на адресу голови
Державної митної служби України
подання про присвоєння чергового
спеціального звання «державний радник
митної служби 3 рангу» ОСОБА_2

Державною митною службою України
вказаний лист був розглянутий та
листом від 30.03.2007 року № 13/1-700-ЕП
позивачу надана відповідь про те, що
питання присвоєння спеціальних звань
розглядається один раз на рік - до Дня
незалежності України, здійснюється
Президентом України за поданням Голови
Державної митної служби України.

Листом від 23.07.2007 року № 71/520 начальник
Кінологічного центру ОСОБА_2 повторно
подав подання про присвоєння йому
чергового звання з нагоди дня
незалежності України. Позивач подав
аналогічне подання листом від 22.07.2009
року № 71/486, яке було залишено без
розгляду, у зв'язку з невідповідністю
листа вимогам «Положення про
спеціальні звання працівників і
курсантів навчальних закладів митної
служби», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16.06.2003
року № 900 .

Відповідно до вимог Положення про
спеціальні звання працівників і
курсантів навчальних закладів митної
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16.06.03 №
900 (із змінами і доповненнями),
спеціальні звання державний радник
митної служби 1, 2, 3 рангу присвоюються
Президентом України за поданням Голови
Служби.

Наказом Державної митної служби
України № 846-к від 18.05.2010 року до
позивача застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді догани.

Наказом Державної митної служби
України № 1431-к від 23.07.2010 року до
позивача застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді догани.

Наказом Державної митної служби
України від 27.07.2010 року № 834 була
створена комісія з метою проведення
перевірки дотримання посадовими
особами Кінологічного центру
Держмитслужби України вимог чинного
законодавства при здійсненні
фінансово-господарської діяльності у
2010 році.

За результати перевірки був складений
акт № 7/2010-П від 10.08.2010 року, в якому
зафіксовано ряд порушень допущених в
організації роботи Кінологічного
центру, на підставі чого визначено
загальне керівництво ОСОБА_2
Кінологічним центром як неналежне.
Пунктом 7.1. акту запропоновано за
неналежне загальне керівництво
роботою Кінологічного центру,
враховуючи наявність дисциплінарних
стягнень, розглянути питання щодо
притягнення до відповідальності
начальника ОСОБА_2 із застосуванням
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження про неповну службову
відповідальність згідно з п. 5. ст. 23, або
звільнення з митних органів згідно з п.
6 ст. 23 дисциплінарного статуту митних
органів України.

Наказом Державної митної служби
України від 12.08.2010 року № 1567-к за
порушення трудової дисципліни, яка
виявилось у неналежному керівництві
роботою Кінологічного центру
Держмитслужби України та враховуючи
наявність двох дисциплінарних
стягнень, звільнено 13.08.2010 року ОСОБА_2
із займаної осади, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 147 Кодексу законів про працю
України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що мало місце порушення
трудової дисципліни, яка виявилось у
неналежному керівництві роботою
Кінологічного центру Держмитслужби
України.

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись з такими висновками судів
попередніх інстанцій, оскільки рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
прийняті по недостатньо з'ясованим і
перевіреним обставинам справи, що
мають значення для її правильного
вирішення, з огляду на наступне.

Позивача звільнено згідно ст. 147 КзПП
України, якою передбачені лише види
стягнень, підстави для звільнення з
ініціативи власника або
уповноваженого органу передбачені
іншими нормами, а саме - ст. ст. 40, 41 КзПП
україни та іншими нормативними актами,
зокрема Дисциплінарним статутом
митної служби, Законом України «Про
державну службу.

Апеляційним судом не з'ясовано, з яких
підстав був звільнений позивач, а тому
не з'ясував обставин, які слугували
звільненню позивача, чи були дотримані
відповідачем вимоги законодавства
щодо підстав і порядку звільнення
ОСОБА_2 з публічної служби.

Відповідно до пункту 6 статті 30 Закону
України "Про державну службу" крім
загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Статтею 14 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з твердженнями судів першої
та апеляційної інстанцій щодо повного
та всебічного дослідження
встановлених фактичних обставин
справи, оскільки обґрунтовуючи свої
висновки про законність наказу
Державної митної служби України від
12.08.2010 року № 1567-к щодо звільнення
позивача з займаної посади, суди першої
та апеляційної інстанцій не звернули
уваги на ту обставину, що відповідно до
положень статті 31 Дисциплінарного
статуту митної служби України,
затвердженого Законом України від 6
вересня 2005 року № 2805-IV, з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Також, судами першої та апеляційної
інстанцій при винесенні оскаржуваних
судових рішень не було взято до уваги,
що відповідно до положень статті 408
Митного кодексу України, чинного на час
існування спірних правовідносин,
правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом, а в частині, що не регулюється
ним, - Законом України "Про державну
службу", тобто норми Закону України "Про
державну службу" можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі, і нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту
митної служби України зазначено, що цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України "Про державну
службу".

Тобто і в частині регулювання
правового становища державних
службовців при застосуванні положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України вимоги Закону України "Про
державну службу", Кодексу законів про
працю України враховуються, але
здійснюється таке регулювання за
нормами спеціальних законів, зокрема,
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України встановлено, що
порушення службової дисципліни -
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень пункту 1 статті
22 Статуту до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, зокрема,
належать порушення вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Відповідно до положень статті 27
Статуту дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто порушенням службової дисципліни
відповідно до визначення статті 21
Дисциплінарного статуту митної служби
України, відповідач тим самим позбавив
позивача права на належний захист
своїх законних прав та інтересів
відповідно до положень розділу 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Крім того, судами першої та апеляційної
інстанцій не встановлювались та не
досліджувались обставини справи в
частині часу скоєння дій, які стали
підставою для звільнення позивача.

У мотивувальній частині рішення
апеляційний суд зазначив, що наказом
від 23.06.2010 року № 1431-К позивача
неправомірно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності і він
підлягає скасуванню, проте в
резолютивній частині вимоги в цій
частині залишив без задоволення.

Отже, приймаючи рішення у даній справі,
суд апеляційної інстанції не в повній
мірі встановив обставини, які мають
значення для справи, їх юридичну
оцінку, а також не дав оцінку всім
доказам, з яких суд першої інстанцій
виходив при задоволенні позовних
вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що вказані
порушення норм матеріального та
процесуального права не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції, що
відповідно до вимог частини 1 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
рішення апеляційного суду із
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року скасувати, а справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України та Кінологічного центру
Державної митної служби України про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії,
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :
О.І. Гаманко

Судді:
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній