Справа № 802/742/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 березня 2014 р.
Справа № 802/742/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Колос М.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача:
Комісарчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації

про: визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просить визнати протиправними дії
посадових осіб Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації щодо
відмови у наданні йому дозволу на
переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ
1102", 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3, а також
зобов'язати відповідача зробити
розрахунок вартості цього автомобіля
та надати дозвіл на його викуп і
переоформлення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
листом № 04-931 від 04.03.2014 року
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації відмовив йому у наданні
дозволу на сплату залишкової вартості
і переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ
1102", 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, який був наданий у користування
його батьку ОСОБА_3 як інваліду. Дана
відмова мотивована тим, що відповідно
до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 19.07.2006 року, після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений головним управлінням
соціального захисту населення, строк
експлуатації якого від 5 до 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда був
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда до
державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах Казначейства
вартості автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля та суми сплаченої за нього
інвалідом. Оскільки з дня смерті батька
позивача пройшло більше 6-ти місяців, то
у Департаменту відсутні правові
підстави надати дозвіл на сплату
залишкової вартості автомобіля та на
його переоформлення. При цьому, на
думку позивача, відповідачем помилково
застосовано вимоги п. 16 Порядку,
оскільки у даному випадку застосуванню
підлягає Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 08.09.1997 року, який був чинним на
час отримання батьком автомобіля і
який передбачав безоплатну передачу
такого автомобіля сім'ї інваліда після
його смерті. Відтак, відмову
відповідача у наданні дозволу на
переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ
1102", 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1 вважає протиправною.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, надав пояснення згідно з
наведеними у позовній заяві
обґрунтуваннями та просить суд
адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні вказала на правомірність
оскаржуваної відмови та просить суд
відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
сторін та осіб, які беруть участь у
справі, оцінивши інші докази, які є у
справі, суд доходить висновку, що
заявлений адміністративний позов
належить задовольнити частково з
огляду на таке.

Встановлено, що 11.05.2004 року батько
позивача - ОСОБА_3 відповідно до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 08.09.1997 року
(далі - Порядок), отримав автомобіль
марки "ЗАЗ 1102", 2004 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_2 від 16.09.2010 року ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 16.09.2010 року зроблено
актовий запис за № 118.

Таким чином, на час смерті інваліда
ОСОБА_3 строк експлуатації
вищезазначеного автомобіля становив
менше 10 років.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до дня смерті
останнього проживали однією сім'єю у
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
виконавчого комітету Літинської
селищної ради Вінницької області № 20
від 05.03.2014 року.

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1, як член
сім'ї інваліда, звернувся до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації із заявою про надання
згоди на сплату залишкової вартості та
переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ
1102", 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, який був наданий у користування
ОСОБА_3

Листом № 04-931 від 04.03.2014 року
Департамент відмовив позивачу у
наданні дозволу на сплату залишкової
вартості автомобіля та на його
переоформленні з підстав пропуску
шестимісячного строку для сплати цих
платежів починаючи з дня смерті
інваліда, що передбачено п. 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року.

Вважаючи таку відмову протиправною,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним
вимогам і правомірності дій
відповідача, суд керується наступними
мотивами.

Механізм забезпечення легковими
автомобілями інвалідів, зокрема
дітей-інвалідів, які мають право на їх
отримання безоплатно або на пільгових
умовах, є громадянами України і місце
проживання яких зареєстровано в
Україні в установленому
законодавством порядку на даний час
врегульовано Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 19.07.2006 року (далі - Порядок).

Так, пунктом 16 вказаного Порядку (в
редакції чинній на момент смерті
ОСОБА_3) було визначено, що іншому члену
сім'ї померлого інваліда, який проживає
та зареєстрований за місцем проживання
і реєстрації інваліда, автомобіль,
строк експлуатації якого менше ніж 10
років, залишається у разі сплати ним до
спеціального фонду державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, а членом сім'ї
померлого інваліда внаслідок
трудового каліцтва - на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції вартості одержаного
автомобіля з урахуванням ступеня його
зношення та суми, сплаченої за нього
інвалідом. Ступінь зношення автомобіля
визначається головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції і становить 0,84
відсотка на місяць і 10 відсотків на рік.
Під час розрахунку ступеня зношення
автомобіля неповний місяць
користування (незалежно від кількості
днів) зараховується як повний місяць.
За результатами розрахунку
складається довідка-рахунок за формою,
що затверджується Мінпраці.

Разом із тим, Постановою Кабінету
Міністрів України № 826 від 08.09.2010 року
"Про внесення змін до Постанови
Кабінету Міністрів України від 19.07.2006
року № 999" внесено зміни до п. 16 Порядку
та встановлено, що іншому члену сім'ї
померлого інваліда, який проживає та
зареєстрований за місцем постійного
проживання і реєстрації інваліда,
автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, залишається у разі
сплати ним протягом шести місяців з дня
смерті інваліда до державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, а членом сім'ї
померлого інваліда внаслідок
трудового каліцтва - на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції вартості автомобіля з
урахуванням розрахункової суми для
викупу автомобіля та суми, сплаченої за
нього інвалідом. Розрахункова сума для
викупу автомобіля визначається
головним управлінням соціального
захисту або управлінням виконавчої
дирекції з урахуванням зносу
автомобіля 0,84 відсотка за кожний
повний місяць або 10 відсотків за кожний
повний рік. Під час розрахунку неповний
місяць користування автомобілем
(незалежно від кількості днів)
зараховується як повний місяць. За
результатами розрахунку складається
довідка-рахунок за формою, що
затверджується Мінпраці.

Проте суд зазначає, що вищевказана
Постанова Кабінету Міністрів України
№ 826 від 08.09.2010 року набрала чинності
17.09.2010 року, тобто вже після смерті
ОСОБА_3

Отже, на час смерті ОСОБА_3 чинними були
норми п. 16 Порядку в тій редакції, яка не
встановлювала обов'язку членів сім'ї
інваліда викупити автомобіль саме у
шестимісячний строк з моменту смерті
інваліда. Відповідні зміни фактично
вступили в законну силу починаючи з
17.09.2010 року, а тому не підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, а також те, що
відмова Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації у наданні
дозволу на сплату залишкової вартості
автомобіля та його переоформлення
прямо обмежує законні права та
інтереси позивача, суд вважає
неправомірним таке рішення суб'єкта
владним повноважень.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Департаменту надати дозвіл на сплату
залишкової вартості автомобіля марки
"ЗАЗ 1102", 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, для його викупу та
переоформлення у власність, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Таким чином, з огляду на наявність у
суду права при задоволенні вимог
адміністративного позову прийняти
рішення про зобов'язання відповідача
вчити певні дії, а також враховуючи
протиправність відмови суб'єкта
владних повноважень у наданні дозволу
на сплату залишкової вартості
автомобіля, суд доходить висновку, що
позивачем обрано вірний спосіб захисту
порушеного права, який може бути
застосований при прийнятті рішення у
даній адміністративній справі.

Водночас суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача зробити
розрахунок вартості автомобіля марки
"ЗАЗ 1102", 2004 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, оскільки під час розгляду
справи встановлено, що такий
розрахунок Департаментом вже
здійснено, про що свідчить
довідка-розрахунок про результати
розрахунку ступеня зношення
автомобіля, згідно з якою вартість
автомобіля (з урахуванням ступеню
зношення та суми сплаченої за нього
інвалідом) складає 4320,12 грн.

Згідно із ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В силу вимог ст.ст. 71, 86 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності своїх дій та докази,
надані позивачем, суд приходить до
переконання, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити частково, а саме визнати
протиправною відмову Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації у
наданні ОСОБА_1 дозволу на
переоформлення у власність автомобіля
марки "ЗАЗ 1102", 2004 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3, а
також зобов'язати відповідача надати
ОСОБА_1 дозвіл на сплату залишкової
вартості цього автомобіля для його
викупу та переоформлення у власність. У
задоволенні решти позовних вимог
належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у справі, суд враховує, що
відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Частиною 3 статті 94 КАС України
передбачено, що якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять
немайновий характер, а позов підлягає
частковому задоволенню, на користь
позивача необхідно стягнути частину
понесених ним і документально
підтверджених судових витрат у даній
справі, а саме 36,54 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163,
167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації у наданні ОСОБА_1 дозволу
на переоформлення у власність
автомобіля марки "ЗАЗ 1102", 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, який
належав ОСОБА_3.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати ОСОБА_1
дозвіл на сплату залишкової вартості
автомобіля марки "ЗАЗ 1102", 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1 для його
викупу та переоформлення у власність.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений при
зверненні до суду судовий збір у
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі
виготовлена: 31.03.2014 року.

Суддя
Сало Павло Ігорович