Справа № 485/431/14-а
Суддя: Квєтка І. А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/485/11/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є. ,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача УДПтС у
Миколаївській області - Петрухіна Д.А.,

представника Снігурівської ВК №5 -
Ярмоленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду в м.Снігурівка
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
пенетенціарної служби в Миколаївській
області про визнання дій суб"єкта
владних повноважень неправомірними та
зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
просить поновити йому строк звернення
до адміністративного суду з позовом,
який задовільнити повністю та визнати
протиправними дії Управління
Державної пенетенціарної служби в
Миколаївській області (далі -УДПтС) із
розрахунку розміру одноразової
грошової допомоги при звільненні зі
служби на пенсію за віком із 14 повних
календарних років; зобов"язати УДПтС
здійснити розрахунок розміру
одноразової грошової допомоги при його
звільненні з військової служби на
пенсію на віком із повних 14 календарних
років та виплатити її; повернути судові
витрати.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що Наказом
УДПтС у Миколаївській області від
03.12.2013 року №55/0с його було звільнено зі
служби за пунктом "а" пункту 64 (за віком)
та здійснено розрахунок вихідної
допомоги у розмірі 4941,56 грн. Вважає, що
має право на отримання разової
грошової допомоги, розмір якої
становить 50% місячного грошового
забезпечення за попередні роки служби
в органах внутрішніх справ, так як при
попередньому звільненні 18.12.1986 р. з
військової служби в збройних силах
СРСР та 10.08.2000р. зі служби у внутрішніх
військах УМВС України в Миколаївській
області таку допомогу не одержував і не
мав права на її одержання.

Протокольною ухвалою постановленою в
попередньому судовому засіданні 18.03.2014
року до участі у справі залучено
Снігурівську виправну колонію №5 у
якості співвідповідача.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, з підстав викладених
у позові просив про їх задоволення.

Представник відповідача УДПтС у
Миколаївській області позов не визнав,
посилаючись на те, що при звільненні із
служби у внутрішніх військах УМВС
України у зв'язку з службовою
невідповідністю не передбачена
виплата одноразової грошової допомоги
при звільненні згідно із нормами ст.9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб». Вказує, що не є належним
відповідачем по справі, оскільки
нарахування по виплаті грошової
допомоги відповідачу здійснювала
колонія. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача Снігурівської
ВК №5 позов не визнала, суду пояснила,
що колонією було нараховано виплату
грошової допомоги відповідачу лише за
роки його служби в органах внутрішніх
справ після 2000 року, оскільки до цього
часу він був спеціально позбавлений
права на виплату такої допомоги.
Просить в позові відмовити.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
проходив службу у Збройних силах СРСР у
період з 16.11.1983р. по 18.12.1986р., в органах
УМВС України в Миколаївській області з
12.06.1992 р. по 10.08.2000р., в
кримінально-виконавчій службі з 05.05.2010
р. по 30.11.2013р.

Наказом УДПпС України в Миколаївській
області від 03.12.2013 року №55/ос був
звільнений у запас Збройних сил
України за пунктом «а» пункту 64 (за
віком) з 30.11.2013 року, має звання «капітан
внутрішньої служби».

Вислуга років на день звільнення у
календарному обчисленні - 14 років 9
місяців 25 днів, страховий стаж - 28 років
1 місяць 19 днів, що стверджується
розрахунком складеним Снігурівською
ВК №5 19.12.2013 року з наступним
ознайомленням з ОСОБА_1 (а.с.4-5), а тому
строк звернення позивача до суду з
даним адміністративним позовом не є
пропущеним.

За розрахунком (а.с.6) позивачу
нараховано вихідної допомоги із
розрахунку 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за 3 повних роки
служби, а всього у розмірі 4941,56 грн.

Таким чином, позивачеві в розрахунок
вихідної допомоги не включено роки
його служби у Збройних силах СРСР у
період з 16.11.1983р. по 18.12.1986р., в органах
УМВС України в Миколаївській області з
12.06.1992 р. по 10.08.2000р.

Позивач вважає, що оскільки при
звільненні з вказаних установ він не
набув права на пенсію, то й підстав для
її виплати на той час не було, а тому на
даний час періоди попередньої служби
мають бути враховані йому при
розрахунку вихідної допомоги.

Разом з тим, така вимога позивача не є
обґрунтованою та не підлягає
задоволенню входячи з наступного.

Відповідно до ч.1,3,6 статті 9 Закону
України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» Особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби. У разі
звільнення зі служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту, у зв'язку
з безпосереднім підпорядкуванням
близькій особі, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше. Особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, при звільненні зі служби за
службовою невідповідністю, у зв'язку із
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем чи у
зв'язку з обвинувальним вироком суду,
що набрав законної сили, у зв'язку з
набранням законної сили рішенням суду
щодо притягнення до відповідальності
за адміністративне корупційне
правопорушення, пов'язане з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції",
одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, не
виплачується. Особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, у разі повторного їх
звільнення зі служби одноразова
грошова допомога, передбачена цією
статтею, виплачується за період їх
календарної служби з дня останнього
зарахування на службу без урахування
періоду попередньої служби, за
винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Судом встановлено, що Наказом №156 від
09.08.2000 року був звільнений у запас
Збройних сил України за п.64 «Е» (за
службовою невідповідністю).

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України від 9 квітня 1992 року №
2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (у редакції від
19.10.1999 року) військовослужбовцям,
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ, які
звільняються зі служби, членам сімей
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та
пенсіонерам з їх числа, які втратили
годувальника, виплачується допомога у
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 10 Постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року № 393
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей» (в редакції
від 14.02.2000р.) військовослужбовцям,
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ при
звільненні з військової служби або з
органів внутрішніх справ за вислугою
строку служби, за віком, за станом
здоров»я, у зв»язку із скороченням
штатів або з проведенням
організаційних заходів у разі
неможливості використання на службі (в
органах) виплачується грошова допомога
у розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, звільненим з
військової служби за службовою
невідповідністю, у зв'язку з
обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили, грошова допомога,
передбачена цією статтею, не
виплачується.

Таким чином Положення п.10 Постанови
Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року № 393
(чинному та час звільнення позивача зі
служби) кореспондуються з нормами
частини першої статті 9 Закону України
від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (чинній на даний час), відповідно
до якої особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, при звільненні зі служби за
службовою невідповідністю одноразова
грошова допомога не виплачується.

Враховуючи наведене, оскільки підстава
звільнення позивача за службовою
невідповідністю згідно за п.64 «е»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991
року №114 відноситься до обмежень щодо
виплати одноразової грошової допомоги
при звільненні, позивач не "не набув
права на отримання допомоги", як він
стверджує, а "не мав права на її
отримання" й не набув такого права при
звільненні вже за чинним Законом, то
відповідачем при звільнені позивача з
урахуванням зазначених вище норм
діючого законодавства, правомірно була
виплачена грошова допомога за період
його календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби
у Збройних силах СРСР у період з 16.11.1983р.
по 18.12.1986р., в органах УМВС України в
Миколаївській області з 12.06.1992 р. по
10.08.2000р., а тому у задоволенні позовних
вимог позивачеві слід відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167,186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної
пенетенціарної служби в Миколаївській
області, Снігурівської виправної
колонії №5 про визнання дій суб"єкта
владних повноважень неправомірними та
зобов"язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Снігурівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з моменту отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання апеляції,
якщо таку не було подано.

СУДДЯ