Справа № 825/760/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/760/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

при секретарі
Якуш І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Пуценко Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові про визнання протиправним
та скасування вимоги,-

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_3 (далі - по тексту позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові (далі - по тексту
відповідач), в якому, з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог, просить суд визнати
протиправним та скасувати вимогу №
Ф-1829 від 05.11.2012; зобов'язати відповідача
повернути позивачу безпідставно
стягнуті кошти, які станом на 01.04.2014,
складають 762,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він є пенсіонером
за віком, а також зареєстрований як
фізична особа-підприємець на спрощеній
системі оподаткування. В зв'язку з чим
позивач вважає, що вимога відповідача
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску є протиправною, оскільки він є
пенсіонером за віком та на підставі
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнений від
сплати єдиного внеску.

Представник позивача в судовому
засіданні змінені позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав повністю та
пояснив, що від сплати єдиного внеску
звільняються тільки особи, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а позивач отримує пенсію
за віком на пільгових умовах та не
досяг пенсійного віку, визначеного
статтею 26 вказаного Закону.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець, та перебував на
спрощеній системі оподаткування, а
також на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
в якості платника єдиного внеску.

Відповідно до довідки Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
від 14.03.2014 № 83 (а.с. 42), позивач отримує
пенсію зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем на підставі акту № 2699 від
05.11.2012 звірки сум єдиного внеску було
сформовано та направлено позивачу
вимогу № Ф-1829 від 05.11.2012 про сплату
боргу в сумі 1698,23 грн. (а.с. 16, 46).

В зв'язку з несплатою позивачем боргу в
добровільному порядку оскаржувана
вимога була передана до Деснянського
відділу Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції для примусового виконання, в
зв'язку з чим у позивача були утримані
кошти з пенсії в сумі 762,96 грн., що
підтверджується копією відомості про
відрахування (а.с. 59).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон) єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
передбачено, що платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону, набрала
чинності 06.08.2011).

Тобто, зазначеною статтею визначені
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску, а саме: особа
обрала спрощену систему оподаткування
і є пенсіонером за віком або інвалідом
та отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Разом з тим, відповідно до абзацу 1
частини першої статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Статтею 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку
з втратою годувальника.

З аналізу наведених норм права слідує,
що пенсія за віком може бути надана
особі, яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за умови, якщо остання
працювала або проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Таким чином, суд вважає, що позивач є
пенсіонером за віком у розумінні
наведених норм права.

Судом не приймаються до уваги
посилання відповідача про те, що до
позивача не може бути застосовано
положення частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», у
зв'язку з не досягненням позивачем
пенсійного віку згідно статті 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

При вказаних обставинах, суд приходить
до висновку, що позивач як фізична
особа-підприємець, що є пенсіонером за
віком, яка зареєстрована платником
єдиного податку, не повинен сплачувати
єдиний внесок, у зв'язку з чим
оскаржувана вимога про сплату боргу є
протиправною, а тому підлягає
скасуванню.

В зв'язку зі скасуванням вимоги № Ф-1829
від 05.11.2012 про сплату боргу, підлягають
поверненню на користь позивача кошти в
сумі 762,96 грн., які були безпідставно з
нього стягнуті.

Згідно з частиною першою та другою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України
приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_3
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

За таких обставин, судові витрати у
розмірі 73,08 грн. підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові № Ф-1829 від
05.11.2012 про сплату боргу.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові повернути
ОСОБА_3 безпідставно стягнуті кошти в
сумі 762,96 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя:
В.О. Непочатих