Справа № 806/768/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
Житомир справа № 806/768/14

категорія
8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

за участю представників:

позивача Поліщук Ю.В.,

відповідача Гарькавого М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
18.10.2013 р. №,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" звернулося до суду з
позовом, у якому просить визнати
протиправним і скасувати податкове
повідомлення-рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
18.10.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 252140,00 грн. основного
платежу і 126070,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій. В обґрунтування
своїх вимог позивач зазначив, що
підставою для прийняття вказаного
рішення стали висновки контролюючого
органу про віднесення ним до складу
податкового кредиту 252140,00 грн. ПДВ з
вартості олії соняшникової
нерафінованої українського походження
врожаю 2012 року, придбаної у ТОВ "Ферко",
відносно якого надійшли акти перевірок
інших податкових інспекцій про
порушення ним податкового
законодавства, незнаходження його за
адресою місцезнаходження, на підставі
оформлених з недоліками первинних
документів, операції з придбання мали
безтоварний характер. Товариство з цим
не погоджується у зв'язку з тим, що не
може нести відповідальність за дії
своїх контрагентів при сплаті податків
та здійсненні господарської
діяльності, придбання товару
підтверджується достатнім обсягом
первинних документів, оформлених
відповідно до вимог чинного
законодавства, використання олії у
власній діяльності Товариства
підтверджується її передачею
комісіонеру ТОВ "Вторметекспорт" для
реалізації. Наведені обставини
свідчать про отримання прибутку -
основної мети створення і діяльності
підприємства, зміни майнового стану
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод".

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав і
просив у їх задоволенні відмовити.
Пояснив, що оскаржуване рішення
скасуванню не підлягає, бо прийняте на
підставі обґрунтованих висновків
перевірки про безпідставне віднесення
до складу податкового кредиту в грудні
2012 року 252140,00 грн. ПДВ з вартості олії
соняшникової нерафінованої
українського походження врожаю 2012
року, придбаної у ТОВ "Ферко" без
реального товарного характеру, товар
не перевозився і не зберігався,
перевіркою не виявлено наявність
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) з придбання та продажу
товарів, на підставі оформлених з
недоліками первинних документів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що під час проведеної
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області документальної виїзної
позапланової перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бердичівський хлібозавод" з питань
достовірності визначення податкового
кредиту по фінансово-господарських
взаємовідносинах з ТОВ "Ферко" за
період з 01 по 31 грудня 2012 року виявлено
порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
суми податкового зобов'язання з ПДВ на
252140,00грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 640/2200/33394612 від 03.10.2013 року (а.с. 13-21).

Не погоджуючись із викладеними у
вказаному акті висновками, Товариство
подавало заперечення до нього (а.с. 22-23),
яке залишено без задоволення (а.с. 24-26).

18 жовтня 2013 року на підставі акта
перевірки від 03.10.2013 року контролюючим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на 252140,00
грн. основного платежу і 126070,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, на яке
подавалася скарга (а.с. 28-31).

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 15-21),
з головного оперативного відділення
Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області отримано
інформацію, за результатами якої
встановлено, що працівниками Головного
оперативного відділення Житомирської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській
області проведено відпрацювання ТОВ
"Ферко" на предмет здійснення операцій,
пов'язаних з реалізацією товару ТОВ
"Бердичівський хлібозавод" та
встановлено наступне:

- за юридичною та фактичною адресою
підприємство не знаходиться;

- службових осіб та засновників
підприємства не встановлено.

Крім того, згідно даних АС "Податковий
блок" встановлено, що в період
проведення перевірки та на дату
реєстрації акта перевірки ТОВ "Ферко"
перебуває в 9 стані - "направлено
повідомлення про відсутність
підприємства за місцезнаходженням".

Тобто, операції ТОВ "Ферко" () не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

Перевіркою встановлено, що реквізити
наданих видаткових накладних,
обов'язковість яких передбачено чинним
законодавством, заповнені з
порушенням, а саме: "отримав" - не
вказано посаду особи, відповідальної
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення.

Таким чином, перевіркою встановлено
дефектність документального
оформлення правочину між ТОВ
"Бердичівський хлібозавод" та ТОВ
"Ферко" за грудень 2012 року.

В ході проведення перевірки ТОВ
"Бердичівський хлібозавод" не надано
жодного документа, який посвідчує
походження вказаного товару, в наданих
до перевірки документах лише зазначено
"олія соняшникова нерафінована,
українського походження, врожаю 2012
року".

Сертифікатів якості в наявних
документах, на підставі яких
проводилась перевірка у ТОВ
"Бердичівський хлібозавод", не
виявлено.

Відсутність (ненадання у ході
перевірки) сертифікату якості
продукції, сертифікатів походження
продукції, складських документів щодо
зберігання товару не дає можливості
ідентифікувати придбаний товар, а,
отже, і підтвердити придбання та
отримання вказаного товару у ТОВ
"Ферко".

Для проведення перевірки з питань
використання придбаної олії в
господарській діяльності ТОВ
"Бердичівський хлібозавод" надано
договір комісії № К10121 від 12.10.2012 року.

В ході проведення відпрацювання
фінансово-господарських операцій ТОВ
"Бердичівський хлібозавод", пов'язаних
з реалізацією товару на експорт із
залученням Комісіонера ТОВ
"Вторметекспорт" Бердичівською ОДПІ
були направлені запити до ДПІ у
Шевченківському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві від 25 вересня 2013 року № 4023/7/2200, з
питань проведення зустрічної звірки
ТОВ "Вторметекспорт" по
фінансово-господарських операціях з
ТОВ "Бердичівський хлібозавод".

В ході проведення перевірки та на дату
реєстрації акта перевірки відповідь не
отримано.

Згідно інформаційних баз Міністерства
доходів і зборів України встановлено
наступне.

Податкова адреса ТОВ "Вторметекспорт":
м. Київ, Шевченківський р-н, вул.
Глибочицька, 17 А, корпус № 2, кв. 101, що
відповідає фактичній адресі.

В документах, наданих до перевірки,
зазначена фактична адреса: м. Одеса,
вул. Атамана Головатого, 67/69. Вказана
адреса, згідно документів, наданих до
перевірки, відповідає фактичному
місцезнаходженню ТОВ "Ферко", проте не
відповідає фактичній адресі ТОВ
"Вторметекспорт" згідно даних ІС
"Податковий блок".

Тобто, за результатами перевірки
встановлено невідповідність даних
зазначених в договорі та даними
податкової звітності ТОВ
"Вторметекспорт".

Враховуючи вищевикладене,
документально не підтверджено
господарські відносини ТОВ
"Вторметекспорт" з ТОВ "Бердичівський
хлібозавод", передбачені договором
комісії від 12 жовтня 2012 року № К10121 та
додатком № 3 від 07 грудня 2012 року до
нього, тобто не підтверджено відносини,
вид, обсяг і якість операцій, стан
розрахунків, що здійснювалися між ними,
реальність здійснення господарських
операцій та повнота їх відображення в
обліку.

Перевіркою не підтверджено
використання придбаного товару (олія
соняшникова) в ТОВ "Ферко" в
господарській діяльності ТОВ
"Бердичівський хлібозавод".

Враховуючи, що в ході проведення
перевірки ТОВ "Ферко" не підтверджено
реалізацію олії соняшникової ТОВ
"Бердичівському хлібозаводу", ТОВ
"Вторметекспорт" не підтверджено
отримання та подальша реалізація
вказаних товарів на експорт,
відсутність (ненадання) жодного
документа, який підтверджує походження
вказаного товару, ненадання складських
документів, що підтверджують приймання
олії, тому вказані обставини свідчать
про факт оформлення операцій з
придбання олії соняшникової та
передача її на комісію з метою
подальшої реалізації на експорт без
господарської мети, а лише з метою
одержання безпідставної податкової
вигоди у вигляді податкового кредиту з
податку на додану вартість, за рахунок
якого мала зменшитись сума податку, яку
підприємство повинно було сплатити від
здійснення своєї основної діяльності.

У ході проведення перевірки з'ясовано,
що операції із придбання та реалізації
не мали реального товарного характеру,
товар не перевозився і не зберігався,
перевіркою не виявлено наявність
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) з придбання та продажу
товарів.

З такими висновками контролюючого
органу суд не погоджується з наступних
підстав.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції
платників податку, зокрема, з
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України (пункт 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
вказаного Кодексу, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до пункту 201.4
статті 201 ПК України, податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Із системного аналізу вказаних вище
норм вбачається, що для отримання права
на податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги).

Встановлено, що 12 жовтня 2012 року між
позивачем (Покупець) та ТОВ "Ферко"
(Постачальник) підписано договір
поставки № 12101 (а.с. 44-45), за умовами
якого Постачальник зобов'язується
передати у власність Покупця, а
Покупець зобов'язується прийняти й
оплатити олію соняшникову
нерафіновану українського походження
врожаю 2012 року на умовах, що
передбачені цим договором.

Перехід права власності на товар від
Постачальника Покупцю відбувається в
момент передачі накладної проти
довіреностей. Приймання товару
Покупцем відбувається в день
відвантаження за участю уповноважених
представників сторін у порядку,
передбаченому чинним законодавством
(п.п. 2.2., 2.4. Договору).

На підтвердження виконання умов
договору поставки позивачем надано
акти прийому-передачі товару (а.с. 46,
142-143), видаткова накладна (а.с. 47),
податкова накладна (а.с. 48), платіжні
доручення (а.с. 54-71).

Про відбуття у м. Херсон та м. Южний
Одеської області для
приймання-передачі товару директора
ТОВ "Бердичівський хлібозавод" Анучіна
К.І. свідчать копії наказу про
відрядження № 357/в від 17 грудня 2012 року
(а.с. 50), дорожнього листка легкового
автомобіля (а.с. 51), посвідчення про
відрядження (а.с. 52), звіту про
використання коштів, виданих на
відрядження (а.с. 53), довіреності від 31
жовтня 2012 року та 17 грудня 2012 року на
отримання товарів від ТОВ "Ферко" (а.с.
144-145).

З метою здійснення реалізації на
експорт з України олії соняшникової
нерафінованої українського походження
врожаю 2012 року, що належить позивачеві,
укладання експортних договорів
купівлі-продажу тощо між Товариством
(Комітент) та ТОВ "Вторметекспорт"
(Комісіонер) укладено договір комісії
№ К10121 від 12 жовтня 2012 року (а.с. 79-81).

Отримана від позивача олія соняшникова
Комісіонером була реалізована
Компанії "Альфа Трейдинг Лімітед", що
підтверджується актом
прийому-передачі товару на комісію (а.с.
82), звітом Комісіонера (а.с. 83), актом
наданих послуг (а.с. 84), податковою
накладною (а.с. 86), митною декларацією
(а.с. 87-88), контрактом № CSFO/UKR/2012/РО243 від 16
січня 2013 року (а.с. 91-99).

При цьому суд зазначає, що юридичним
фактом, який породжує право платника на
формування податкового кредиту, є
реальність господарської операції, а
тому, при визначенні права платника
податків на формування податкового
кредиту судом має бути перевірено чи
мали операції між платником податків
та його контрагентами реальний
товарний характер, можливість
здійснення таких операцій з
урахуванням оперативності проведення
операцій та віддаленості контрагентів
один від одного.

Договір, укладений між Товариством та
ТОВ "Ферко", спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлене ним, не містить положень,
які б суперечили вимогам чинного
законодавства або інтересам сторін, а
волевиявлення сторін правочину є
вільне і відповідає їхній внутрішній
волі, що відповідає загальним вимогам,
встановленим статтею 203 ЦК України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано доказів щодо
умислу укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами,
відповідно до вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16 липня 1999 року
№ 996-ХІV та Податкового кодексу України,
які є підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача щодо фіктивності
господарських операцій є помилковими
та такими, що не підтверджуються
обставинами справи.

Згідно із статтею 61 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії, юридична відповідальність особи
має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (частина 1 статті 19
Конституції України).

Також Податковий кодекс України не
ставить в залежність виникнення у
платника права на формування
податкового кредиту від дотримання
вимог податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

У разі наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформлених
первинних документів, не встановлено
обов'язку для позивача здійснювати
контроль за веденням господарської
діяльності та зобов'язань сплати
податку до бюджету контрагентами.

З врахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
віднесено до складу податкового
кредиту грудня 2012 року 252140,00 грн. ПДВ з
вартості придбаної у ТОВ "Ферко" олії
соняшникової, тому збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість по таким господарським
операціям є необґрунтованим.

Враховуючи все викладене вище, суд
дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
18 жовтня 2013 року № прийняте з
порушенням норм податкового
законодавства, а тому позовні вимоги
про його скасування є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 18.10.2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" 487, 20 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 21
березня 2014 р.