Справа № 1506/4558/2012
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1506/4558/2012

Категорія: 10.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Буран В.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Градовського Ю.М.,

судді - Кравченка К.В.,

за участю секретаря судового засідання
Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 25 лютого 2013р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Біляївському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій щодо відмови у
виплаті компенсації втрати частини
страхових внесків, стягнення
недоплаченої суми, -

В С Т А Н О В И Л А :

05.09.2012р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Біляївському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій щодо відмови у
виплаті компенсації втрати частини
страхових внесків. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідно до
постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2012р. відповідача зобов'язано здійснити
перерахунок щомісячного відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, починаючи з
01.07.2001р. з виплатою недоотриманих
коштів У квітні 2012р. позивач отримав
донараховані страхові виплати за
період з 01.07.2001р. по квітень 2012р. в
розмірі 83 200 грн. Разом з тим,
відповідачем не здійснено нарахування
та виплата компенсаційних сум за
несвоєчасну виплату страхових сум.
Компенсаційні виплати, відповідно до
розрахунку позивача ставлять 55 417,26
грн., які він просить стягнути.

Відповідач заперечував проти позову,
посилаючись на своєчасну виплату
ОСОБА_1 страхових виплат, а саме
протягом 30 днів з дня отримання
постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2012р.

Постановою Біляїівського районного
суду Одеської області від 25 лютого 2013р.
в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, просив його
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального права, та прийняти
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 липня 2013р.
провадження по справі зупинено в
зв'язку із смертю ОСОБА_1, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2014р.
провадження по справі відновлено.
ОСОБА_1 замінено його правонаступником
- дружиною ОСОБА_2.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

За обставинами справи ОСОБА_1
оскаржував дії відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Біляївському районі
Одеської області щодо відмови у
здійсненні перерахунку щомісячного
відшкодування шкоди, завданого
каліцтвом.

Постановою Біляївського районного
суду Одеської області від 04.08.2011р.
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково та відповідача зобов'язано
здійснити перерахунок місячного
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, та стягнення щомісячних
виплат за період з 01.07.2001р. до 01.08.2011р.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2012р.
постанова суду першої інстанції
скасована та прийнята нова про
зобов'язання відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Біляївському районі
Одеської області провести перерахунок
щомісячного відшкодування шкоди
ОСОБА_1, виходячи з розміру 606 грн., який
підлягає коригуванню згідно діючого
законодавства, починаючи з 01.07.2001р.
Зобов'язано відповідача здійснити
виплату ОСОБА_1 донарахованого
щомісячного відшкодування шкоди за
весь період недоплати, починаючи з
01.07.2001р.

На виконання постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2012р. відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Біляївському районі
Одеської області здійснений
перерахунок щомісячного відшкодування
шкоди позивачу та 17.04.2012р. сплачено 89
368,40 грн. (а.с.27-28).

Позивач, звертаючись із даним позовом
до суду, вважав, що йому повинна бути
виплачена компенсація втрати грошових
доходів за несвоєчасну виплату
щомісячного відшкодування шкоди в
належному розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
виплата перерахованої страхової суми
була проведена в термін згідно чинного
законодавства та право позивача на
одержання перерахованої виплати
Фондом не порушувалось ні в частині
термінів, ні в частині правильності
розрахунків.

Судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Стаття 34 Закону України "Про оплату
праці" (відповідно до Постанови
Верховної Ради України 20 лютого 1996 року
№ 49/96-ВР "Про порядок введення в дію
статей 10, 33, 34 Закону України "Про оплату
праці" та встановлення мінімального
розміру пенсії за віком" введена в дію з
1 січня 1997 року) передбачає, що
компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
визначеному чинним законодавством.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку із
порушенням строків їх виплати» від 19
жовтня 2000 року № 2050-III, на підставі
якого постановою Кабміну України від
21.02.2001р. № 159 затверджений Порядок
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати (далі - Порядок № 159). Згідно з
указаним Порядком у разі затримки
виплати доходів компенсації
підлягають щомісячні суми
відшкодування шкоди, нараховані за
період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Предметом даної справи є нарахування
та виплата позивачу компенсації втрати
частини доходів (страхового
відшкодування) за період з 01.07.2001р. до
квітня 2012р.

На цей час питання проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати регулювалося ст. 34
Закону України "Про оплату праці",
Законом № 2050-III та Порядком № 159.

Дія зазначених нормативних актів
поширювалася на підприємства, установи
та організації всіх форм власності і
господарювання та застосовувалася у
всіх випадках порушення встановлених
термінів виплати грошових доходів, у
тому числі з вини власника або
уповноваженого ним органу (особи) та
стосувалася усіх доходів, які
одержують громадяни в гривнях на
території України і не мають разового
характеру (пенсії, соціальні виплати,
стипендія, заробітна плата).

Відповідно до цих нормативних актів
підставою для здійснення компенсації
громадянам втрати частини доходів є
дотримання таких умов: 1) нарахування
громадянину належних йому доходів
(заробітної плати, пенсії, соціальних
виплат, стипендії); 2) порушення
встановлених строків їх виплати (як з
вини так і без вини підприємств всіх
форм власності і господарювання); 3)
затримка виплати доходів один і більше
календарних місяців; 4) зростання цін на
споживчі товари і тарифи на послуги і 5)
доходи не повинні носити разового
характеру (пенсії, соціальні виплати,
стипендії, заробітна плата).

Строки виплати соціальних виплат
регулюються, зокрема ч. 1 ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV.

Системний аналіз ст. 34 Закону України
"Про оплату праці", положень Закону №
2050-III, ст. 40 Закону № 1105-XIV та Порядку № 159
дає підстави для висновку, що основною
умовою для виплати громадянину
компенсації є порушення власником
встановлених строків виплати
нарахованих доходів (зокрема,
заробітної плати, пенсії, соціальної
виплати, страхових виплат). При цьому,
компенсація за порушення строків
виплати нарахованого доходу
проводиться незалежно від вини органу,
що здійснює відповідні виплати та
незалежно від порядку і підстав
нарахування цього доходу чи його
частини: самим підприємством
добровільно чи на виконання судового
рішення, оскільки ці нормативні акти не
містять будь-якого виключення.

Згідно із пп. 5, 7 Порядку N 159 сума
компенсації виплачується громадянам у
тому ж місяці, у якому здійснюється
виплата заборгованості за відповідний
місяць та проводиться за рахунок
джерел, з яких здійснюються відповідні
виплати, а саме: власних коштів -
підприємствами, установами та
організаціями, які не фінансуються і не
дотуються з бюджету, а також
об'єднаннями громадян; коштів
відповідного бюджету - підприємствами,
установами та організаціями, що
фінансуються чи дотуються з бюджету;
коштів Пенсійного фонду, фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, інших цільових соціальних
фондів, а також коштів, що
спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Аналогічні положення щодо обов'язку
Фонду здійснювати компенсацію втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків виплати страхових сум
містяться і у п. 1.17 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою
правління Фонду від 27 квітня 2007 року №
24 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 червня 2007 року за №
715/13982, відповідно до якого така
компенсація проводиться відповідно до
Закону № 2050-III і Порядку № 159.

Водночас можливість стягнення
передбачених ст. 34 Закону України "Про
оплату праці" компенсаційних виплат ч. 7
ст. 40 Закону України від 23 вересня 1999
року № 1105-XIV пов'язує з наявністю вини
Фонду у несвоєчасній виплаті особі
страхової суми.

При вирішенні питання колізії правових
норм, а саме: ст. 1 Закону України від 19
жовтня 2000 року № 2050-III і ч. 7 ст. 40 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV,
слід виходити з принципу дії закону у
часі, відповідно до якого втрата
юридичної сили акта (чи певної його
норми) пов'язується, зокрема, з
прийняттям нового акта, що встановлює
інші правила, ніж були встановлені
попереднім актом.

Враховуючи, що Закон України від 19
жовтня 2000 року № 2050-III, який є
нормативно-правовим актом спеціальної
дії, що регулює порядок та підстави
компенсації громадянам втрати частини
доходів у випадку порушення строків їх
виплати, прийнятий пізніше, та
встановлює інші правила виплати
компенсації, ніж передбачені ч. 7 ст. 40
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV, застосуванню підлягає
нормативно-правовий акт, який прийнято
пізніше.

Відтак, ОСОБА_1 мав право на отримання
компенсації втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати, незалежно від наявності або
відсутності вини Фонду у
несвоєчасності таких виплат.

Суд першої інстанції надав невірну
правову оцінку обставинам справи,
зазначені норми права не врахував, в
зв'язку з чим прийняв помилкове судове
рішення, яке підлягає скасуванню.

Після прийняття рішення судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 помер.
На момент смерті ОСОБА_1 компенсація на
страхові виплати відповідачем
нарахована не була, оскільки існував
судовий спір щодо наявності у позивача
такого права. Ці обставини підтвердив
представник Фонду в судовому засіданні
апеляційної інстанції та надав
розпорядження № 11 від 13.04.2012р. щодо
перерахунку щомісячного страхового
відшкодування на виконання судового
рішення, з якого вбачається, що
компенсаційні виплати ОСОБА_1
нараховані не були.

Відповідно до положень ст.ст.1218,1219,1227 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Не входять до складу
спадщини права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема, право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Суми відшкодувань у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, інших соціальних виплат, які
належали спадкодавцеві, але не були ним
одержані за життя, передаються членам
його сім'ї, а у разі їх відсутності -
входять до складу спадщини.

Аналіз наведеного дає підстав для
висновку, що компенсаційні виплати на
щомісячні суми страхового
відшкодування не входять до складу
спадщини після смерті ОСОБА_1, оскільки
на момент смерті не були нараховані та
не належали спадкодавцю.

Оскільки спірні правовідносини не
допускають правонаступництва,
відповідно до п.5 ч.1 ст.157 КАС України,
провадження по справі підлягає
закриттю.

При цьому, враховуючи положення ст.203
КАС України, беручі до уваги, що судова
колегія прийшла до висновку про
прийняття судом першої інстанції
незаконного судового рішення, воно не
може бути визнано нечинним та підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст.195,197,198,203,206,254 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 25 лютого 2013р. -
скасувати.

Провадження по справі за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Біляївському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій щодо відмови у
виплаті компенсації втрати частини
страхових внесків, стягнення
недоплаченої суми - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
Ю.М.Градовський

Суддя:
К.В.Кравченко