Справа № 809/806/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р.
Справа № 809/806/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.,

представника позивача - Деренько Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного
фонду України в Тисменицькому районі

до відповідача: ПАТ "Івано-Франківське
спеціалізоване управління механізації
будівництва"

про стягнення заборгованості в сумі
1150,68 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області (далі -
позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до ПАТ
"Івано-Франківське спеціалізоване
управління механізації будівництва"
про стягнення заборгованості
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 1150,68
грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач в
порушення вимог пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України допустив заборгованість з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій по списку №2,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", виплаченої позивачем
пенсіонеру ОСОБА_2 за лютий 2014
становить 1150,68 грн. по списку №2.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги викладені в
позовній заяві підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення
(рекомендованим), своїм правом на
подання письмового заперечення проти
позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи чи про розгляд справи без участі
представника відповідача на адресу
суду не надходило.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції Закону від 17.11.2011 року)
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 та частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши докази, судом
встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство
"Івано-Франківське спеціалізоване
управління механізації будівництва"
30.12.1996 року зареєстроване Тисменицькою
районною державною адміністрацією, як
суб'єкт підприємницької діяльності -
юридична особа, та є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Фізичній особі ОСОБА_2, яка
відпрацювала відповідний стаж роботи у
ПАТ Івано-Франківське спеціалізоване
управління механізації будівництва" із
шкідливими і важкими умовами праці та
досягла визначеного віку, призначено
та виплачується пенсія на пільгових
умовах по списку №2 відповідно до
пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Суд зазначає, що при вирішенні даної
справи керується нормами Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", інших Законів та
підзаконних нормативно-правових актів
в редакції, чинній на час дії спірних
правовідносин.

На час виникнення спірних
правовідносин між позивачем і
відповідачем виключно Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон)
визначалися: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; перелік
платників страхових внесків, їх права
та обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків; стягнення заборгованості за
цими внесками, а також умови
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій.

Статтею 5 вказаного Закону його дію
поширено на регулювання відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування по пенсіях, призначених
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення", визначається
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно вимог пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
об'єктом оподаткування для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2
статті 1 цього Закону, є фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

Абзацом 1, 2, 3 та 5 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди: особам, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу 7 пункту 2
Прикінцевих положень вказаного Закону
виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Суд, виходячи із системного аналізу
вказаних вище приписів Закону
зазначає, що відповідно до статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", статті 2 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені за
пунктами "а", "б"-"з" статті 13 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року за №21-1, із змінами та
доповненнями (далі - Інструкція),
встановлює обов'язок підприємств
здійснювати відшкодування витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно вимог пункту 6.1. Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в таких розмірах:

- 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень коментованого
вище Закону застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах;

- 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій працівникам,
зайнятим повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що працівникам, які
досягли відповідного віку та отримали
право на пільгову пенсію за
відпрацьований у відповідача стаж,
зокрема ОСОБА_2, призначено пенсію на
пільгових умовах у відповідності до
пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
виплата та доставка якої здійснена
позивачем по списку №2 в сумі 1150,68 грн.

Проте, відповідачем на час звернення до
суду, не відшкодовано позивачу
здійснені витрати.

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України встановлено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно пункту 6.8. вказаної Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд
зазначає, що обов'язок визначення сум
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій покладено на позивача,
відповідач в свою чергу зобов'язаний
здійснити відшкодування зазначених
витрат в розмірах визначених позивачем
та до 25-го числа щомісячно, підставою
для відшкодування вказаних сум є
розрахунки цих витрат, який
надсилається відповідачу.

В судовому засідання з'ясовано, що
позивач на адресу відповідача надсилав
розрахунок фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за №391/04 від 20.01.2014 року
(список №2 за лютий 2014 року) (а.с. 9-10).
Згідно вказаного розрахунку
відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, здійснених
по списку №2 в сумі 1150,68 грн. за лютий 2014
року.

Однак, відповідачем у передбачені
строки не проведено в повному обсязі
відшкодування сум понесених позивачем
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах.

Таким чином, за відповідачем на час
розгляду справи рахується
заборгованість по відшкодуванню
понесених позивачем витрат на виплату
і доставку за лютий 2014 року та
пільгових пенсій за списком №2 по
пенсіонеру ОСОБА_2 в сумі 1150,68 грн. (а.с.
9-10).

З огляду на вказане, суд дійшов до
переконання про правомірність
проведення позивачем розрахунку
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій працівникам
відповідача та про наявність у
останнього до досягнення ними
пенсійного віку обов'язку здійснювати
відшкодування витрат Пенсійного фонду
на виплату і доставку таких пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Наявність заборгованості відповідача
перед управлінням Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, підтверджується
довідкою-розрахунком про встановлення
заборгованості перед УПФУ в
Тисменицькому районі по ПАТ
"Івано-Франківське спеціалізоване
управління механізації будівництва" за
лютий 2014 року, розрахунком фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, здійснених за лютий
2014 року, карткою особового рахунку (а.с.
11).

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили про погашення заборгованості,
що є предметом стягнення або
спростування її наявності, відповідач
суду не надав.

З'ясовані вище судом обставини дають
можливість дійти висновку про те, що
несплата ПАТ "Івано-Франківське
спеціалізоване управління механізації
будівництва" заборгованості з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту "б" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
загальному розмірі 1150,68 грн., вчинена
всупереч частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пункту 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, а позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 2.2. Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України за № 11-2 від
27.06.2002 року (із змінами та
доповненнями), Управління відповідно
до покладених на них завдань
забезпечують додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення; у межах своєї
компетенції забезпечують виконання
бюджету Фонду; організовують роботу
підвідомчих управлінь Фонду в районах
і містах щодо: забезпечення збору та
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску, фінансових санкцій,
інших коштів, що надходять до бюджету
Фонду відповідно до законодавства;
стягнення у передбаченому
законодавством порядку своєчасно
ненарахованих та/або несплачених сум
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів; проведення перевірок
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, страхових внесків та
інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством.

Змістовний аналіз положень
коментованих нормативно-правових
актів про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, дає підстави
вважати, що Пенсійний Фонд України та
його структурні підрозділи на місцях, у
випадку невиконання підприємствами
законодавства та вимог про
відшкодування понесених витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій, у
наведеному вище порядку, вправі
звертатися до суду із позовом про їх
примусове стягнення.

Суд дійшов до переконання, що таке
право Пенсійного Фонду України та його
структурних підрозділів на місцях
випливає з покладених на них завдань
щодо державного контролю за
додержанням вимог законодавства про
пенсійне забезпечення і є невід'ємною
частиною передбаченого законом права
забезпечувати збирання та
акумулювання страхових внесків із
підприємств, на яких законом
покладений обов'язок їх сплачувати.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Івано-Франківське
спеціалізоване управління механізації
будівництва", 77423, с. Угринів,
Тисменицький район, Івано-Франківська
область, на користь
управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі, 77400, вул.
Галицька, 21, м. Тисмениця, заборгованість по відшкодуванню
сум витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за лютий 2014 року в
сумі 1150 (одна тисяча сто п`ятдесят)
гривень 68 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі
01.04.2014 року.