Справа № 826/14512/13-а
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Смолія І.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу:за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Файдаль Україна" до 1.
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
2. Головного управління Державної
казначейської служби у м.
Києвіпровизнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 05.02.2013 та
картки відмови в прийнятті митної
декларації,На підставі ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, Суд розглядає справу у
письмовому провадженні.ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:
Позивач - ТОВ "Файдаль Україна"
звернулося з позовом до: (1) Київської
регіональної митниці, (2) Головного
управління Державної казначейської
служби у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів №100250000/2013/600099/2 від 05.02.2013р. та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
надлишково сплачених сум.
Протокольною ухвалою від 04.03.2014р.
проведено заміну відповідача з
Київської регіональної митниці на
Київську міжрегіональну митницю
Міністерства доходів і зборів України
(далі - відповідач або митний орган).
Позовні вимоги ТОВ "Файдаль Україна"
мотивовані тим, що на думку позивача,
митному органу був наданий весь пакет
документів, необхідний для визнання
задекларованої митної вартості, а
відповідач безпідставно збільшив
розмір митної вартості імпортованого
У той же час митницею було
необґрунтовано відмовлено у
застосуванні методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), та прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів від 05.02.2013р.
№100250000/2013/600099/2 за резервним методом та
складено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №100250000/2013/00136 від 05.02.2013р.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються, посилаючись на те, що
документи, на підставі яких позивач
здійснював розрахунок, не містили всіх
даних відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а також
містили розбіжності. Крім того,
задекларована митна вартість товарів
виявилась меншою від рівня митної
вартості товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

Представник позивача у призначених
судових засіданнях підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник митного органу у
призначених судових засіданнях
заперечував проти задоволення
позовних вимог та просив відмовити в їх
задоволенні.

Головне управління Державної
казначейської служби у м. Києві
уповноваженого представника в судове
засідання не направило, про причини
неявки суд не повідомило, пояснень щодо
суті спору не надало.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
04 березня 2014 судом було ухвалено про
перехід до розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Спірні правовідносини щодо
правомірності рішення відповідача
стосуються порядку визначення митної
вартості товарів під час їх ввезення на
митну територію України.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту Hexion/Feidal Ukraine/2008 від 20.03.2008р.,
укладеного між позивачем та компанією
Hexion Specialty Chemicals B.V. (Нідерланди), до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів декларантом позивача
подано митну декларацію №100250000/2013/045700
та документи з метою здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів.

Митна вартість товарів була визначена
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Відповідно до графи 44 митної
декларації для підтвердження
заявлених відомостей було подано також
наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт; інвойс
№40098513 від 25.01.2013р.; декларацію митної
вартості; товаротранспортний документ
CMR АVC-2002 від 25.01.2013р.; калькуляція
транспортних витрат; цінова
калькуляція за 1 тонну від 25.01.2013р.;
прайс-лист компанії; договір №010412/01 на
надання транспортно-експедиційних
послуг (організацію автомобільних
перевезень вантажу) від 01.04.2012р.

Митним органом при розгляді документів
під час контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів та
у зв'язку із сумнівами щодо митної
вартості товару, було запропоновано
декларанту надати (за наявності)
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару.

Позивачем на запит митного органу
надано наступні документи: експертний
висновок Київської
торгово-промислової палати №Ц-43 від
04.02.2013р. про якісні та вартісні
характеристики товару; виписку за
особовим рахунком.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідач дійшов висновку про те, що
вони не містили всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості, а також містили розбіжності.

У зв'язку з цим, відповідачем було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №100250000/2013/600099/2
від 05.02.2013р. та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100250000/2013/00136
від 05.02.2013р.

Згідно з вказаними рішеннями було
скориговано митну вартість у бік її
збільшення.

Позивач не погодився з Рішенням
митного органу та з метою випуску
товарів у вільний обіг здійснив
декларування товару у відповідності до
п.7 статті 55 Митного кодексу України
шляхом надання фінансової гарантії.
Київською регіональною митницею було
оформлено митну? декларацію
№100250000/2013/046314 від 05.02.2013р.

На виконання Рішення про коригування
митної вартості протягом 80 днів з дня
випуску товарів Позивачем листами від
27.03.2013р. №64 та від 17.04.2013р. №77 надавалися
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості та
правильності застосування методу її
визначення: лист компанії Momentive Specialty
Chemicals B.V. від 18.02.2013 стосовно назви
товару; копія експертного висновку
Київської торгово-промислової палати
№Ц43 від 04.02.2013р. про якісні та вартісні
характеристики товару; товарна
специфікація на товар; копія заявки на
перевезення вантажу від 18.01.2013р.; копія
договору перевезення вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні №11/1/12 від
02.04.2012р., укладеного між СПД ОСОБА_1 та
ТОВ «Танк Транс»; копія контракту
№02-01/10-п від 01.01.2010р., укладеного між ТОВ
«Танк Транс» та ТОВ «Танк Транс
Польска», та доповнення до нього №№2,4,6;
копії платіжного доручення в іноземній
валюті №5 від 11.03.2013р. зі штампами та
підписами уповноважених осіб банку, що
підтверджують факт здійснення
переказу коштів компанії Momentive Specialty
Chemicals B.V.; копія банківської виписки з
рахунку за 11.03.2013р., що відображає факт
перерахування коштів у сумі 20 979,10 євро;
копії доповнень до
зовнішньоекономічного контракту;
роздруківки з сайтів міжнародних
організацій, що містять інформацію про
ціну товару; копію заяви про купівлю
іноземної валюти №5 від 07.03.2013р.; копію
митної декларації країни відправлення
та її переклад.

За наслідками поданих позивачем
документів Київська регіональна
митниця листами від 02.04.2013р. №14/2-11/4348 та
від 23.04.2013р. №14/4-11/5383 залишила
оскаржувані рішення без змін, в
результаті чого позивач звернувся до
суду з метою захисту своїх порушених
прав.

Оцінюючи правовідносини, які є
предметом спору, суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до частин 1-3 статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Викладене свідчить про те, що право
митного органу на витребування від
декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, зокрема у разі
відсутності у документах всіх
відомостей, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачені такі методи визначення
митної вартості товарів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи та пояснення, оцінюючи
встановлені митним органом
розбіжності та неповноту даних, суд
дійшов наступних висновків.

Як свідчить графа 33 «Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості» виявлено
такі розбіжності:

- у інвойсі №40098513 від 25.01.2013р назва
товару зазначена DS 910 BULK, а у CMR AVC-2002 - DS 910
LOSE;

- у CMR зазначений польський
перевізник, довідка про транспортні
витрати та договір надано від
українського перевізника без
замовлення, яке містить всю необхідну
інформацію про конкретні умови
перевезення та має рівну юридичну силу
з договором.

- надані додатки до
зовнішньоекономічного контракту не
містять відомості щодо зміни
керівництва, хоча підписані різними
особами;

- у експертному висновку від
04.02.2013р. №Ц-43 посилання на інформацію з
мережі Інтернет, яку не можливо
перевірити, оскільки два з трьох сайтів
не існують, а інформація щодо вартості
на сайті виробника відсутня;

- у виписці за особовим рахунком
зазначено рахунок інопартнера,
відмінний від рахунка, зазначеного в
контракті.

На переконання суду, жодна з вказаних
розбіжностей не впливає на визначення
митної вартості імпортованого
позивачем товару та не є підставою для
коригування митним органом митної
вартості такого товару. Крім того,
позивачем надані вичерпні докази, які
свідчать про відсутність вказаних
митним органом розбіжностей.

У зв'язку з цим, на думку суду,
скоригована митна вартість не може
бути визнана такою, що найбільшою мірою
ґрунтується на раніше визначених
(визнаних) митними органами митних
вартостях.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень під час
розгляду справи не довів, що документи,
надані позивачем на підтвердження
заявленої ціни товару є недостатніми
чи такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

Оскільки за результатами розгляду
справи судом не встановлено обставин,
які унеможливлюють визнання
задекларованої митної вартості
товарів за першим методом, це вказує на
протиправність прийняття відповідачем
рішення про коригування митної
вартості товарів №100250000/2013/600099/2 від
05.02.2013р. та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №100250000/2013/00136 від 05.02.2013р. та
має наслідком їх скасування.

В задоволенні позовних вимог в частині
повернення надлишково сплачених сум,
суд вважає також за необхідне
відмовити з огляду на те, що позивачем
не було доведено те, що ним була
дотримана процедура, передбачена
розділом ІІІ Порядку повернення
платникам податків митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1097/14364, зокрема в частині
подання відповідної заяви до митного
органу з наданням підтверджуючих
документів, а тому суд не вбачає
порушеного права позивача в даній
частині позовних вимог.

Керуючись ст. 2 , ст. 9, ст. 11, ст. ст. 69-71, ст.
94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Файдаль
Україна" задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №100250000/2013/600099/2 від
05.02.2013р. Київської регіональної митниці
та картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№100250000/2013/00136 від 05.02.2013р.

3. В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Київський апеляційний
адміністративний суд через Окружний
адміністративний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
І.В. Смолій