Справа № 2а-3963/10/1470
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року м.
Київ К/9991/8602/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Бившевої Л.В.

Муравйова О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.08.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011

у справі № 2а-3963/10/1470

за позовом Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Миколаєві

про визнання протиправним
та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Миколаївський
морський торговельний порт» (далі по
тексту - позивач, ДП «Миколаївський
морський торговельний порт») звернувся
до суду з позовом до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві (далі по тексту -
відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м.
Миколаєві) про визнання протиправним
та скасування рішення від 18.02.2010
№.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.08.2010, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2011, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення від 18.02.2010 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в частині стягнення 2458,52 грн. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що в період з 18.12.2009 по
01.02.2010 відповідачем була проведена
планова виїзна перевірка позивача з
питань дотримання позивачем
податкового законодавства за період з
01.10.2007 по 30.09.2009, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 по
30.09.2009, за результатами якої складено
акт №127/37/01125608 від 08.02.2010.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог п. 2.11 гл. 2, п. 3.1, п. 3.2 гл.
Положення про ведення касових операцій
у Національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 №637 в частині проведення
готівкових операцій без подання
одержувачем коштів платіжного
документа, який би підтверджував
сплату покупцем готівкових коштів на
загальну суму 2683,52 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято рішення про
застосування штрафних фінансових
санкцій від 18.02.2010 № на суму 2683,52
грн.

Задовольняючи частково позов суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
№436, у разі порушення юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами - громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу.

Установити, що за не встановлення
установами банків лімітів залишку
готівки в касах з них стягується штраф
у п'ятдесятикратному розмірі
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян за кожний випадок такого не
встановлення.

Правила організації контролю за
додержанням норм з регулювання обігу
готівки встановлюються Національним
банком України за погодженням з
Державною податковою адміністрацією
України.

Передбачені цією статтею штрафи в
повному обсязі стягуються до
державного бюджету в порядку,
встановленому законодавством.

Згідно п. 2.11 Положення про ведення
касових операцій у Національній валюті
в Україні, затвердженого Постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 №637, видача
готівкових коштів під звіт або на
відрядження здійснюється відповідно
до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на
закупівлю сільськогосподарської
продукції та заготівлю вторинної
сировини, крім металобрухту,
дозволяється на строк не більше 10
робочих днів від дня видачі готівкових
коштів під звіт, а на всі інші виробничі
(господарські) потреби на строк не
більше двох робочих днів, уключаючи
день отримання готівкових коштів під
звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана
готівка як на відрядження, так і для
вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у
тому числі для закупівлі
сільськогосподарської продукції у
населення та заготівлі вторинної
сировини), то строк, на який видана
готівка під звіт на ці завдання, може
бути продовжено до завершення терміну
відрядження.

Видача відповідній особі готівкових
коштів під звіт проводиться за умови
звітування нею у встановленому порядку
за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт
готівкові кошти здійснюється
відповідно до законодавства України.

Згідно п. 3.1 зазначеного вище Положення,
касові операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням платіжних карток, іншими
касовими документами, які згідно із
законодавством України підтверджували
б факт продажу (повернення) товарів,
надання послуг, отримання (повернення)
готівкових коштів.

Згідно п. 3.2 зазначеного Положення,
касові операції, що проводяться
відповідно до Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», оформляються згідно з
вимогами цього Закону.

Закон України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 №2181-ІП є
спеціальним законом із питань
оподаткування, що встановлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових перелік
яких передбачає Закон України «Про
систему оподаткування»), а також
порядок нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами, у тому числі за порушення у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру
оскарження дій органів стягнення.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
відносно того, що податкове рішення
може бути прийнято лише щодо
податкових зобов'язань зі сплати
податкових зборів (обов'язкових)
платежів, перелік яких визначений
Законом України «Про систему
оподаткування», а також зі сплати
штрафних санкцій за порушення
податкового законодавства.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 238
Господарського кодексу України,
санкції передбачені за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності, є
адміністративно-господарськими
санкціями.

Таким чином, фінансові санкції,
передбачені Указом Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 належать до
адміністративно-господарських санкцій
(ст. ст. 239, 241 Господарського кодексу
України).

Строки застосування
адміністративно-господарських санкцій
встановлені ст. 250 ГК України, згідно із
якою адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до
суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення але
не пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Закінчення будь-якого із встановлених
ст. 250 ГК України строку виключає
можливість застосування таких санкцій
до суб'єкта підприємницької діяльності
вчинене ним порушення правил
здійснення господарської діяльності.

Порушення позивачем правил обігу
готівки вчинено в період з лютого 2008
року по лютий 2009 року на суму 2458,52 грн.
та в період з лютого 2009 року по лютий 2010
року на суму 225,00 грн.

Відповідно до акту перевірки, яким
зафіксовано вчинене порушення,
складений 08.02.2010, а штрафні (фінансові)
санкції застосовані 18.02.2010, тобто на
суму 2458,52 грн. після закінчення
зазначених строків.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів відносно того, що
строк для застосування штрафних
санкцій для порушення на суму 225,00 грн.
на час застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 18.02.2010
не сплив, то позовні вимоги є
обґрунтованими лише в частині
застосування штрафних санкцій в
розмірі 2458,52 грн.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві відхилити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.08.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис)О.В.
Муравйов