Справа № 2а-8992/11/2670
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-8992/11/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Хрімлі О.Г.,

Ганечко О.М.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Міністерства доходів та
зборів про скасування наказу,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Державної митної служби України про
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
липня 2011 року у задоволені позову -
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29 серпня 2013 року постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 липня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
грудня 2013 року в задоволені
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Міністерства доходів та зборів про
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ОСОБА_3, звернувся з
апеляційною скаргою та просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 проходив службу в ДМС
України на посаді головного інспектора
Відділу методології та класифікації
товарів управління класифікації
роботи Департаменту митних платежів
ДМС України.

Наказом ДМС України № 962-к від 13 травня
2011 року ОСОБА_3 головного інспектора
Відділу методології та класифікації
товарів управління класифікації
роботи Департаменту митних платежів
ДМС України переведено з 16 травня 2011
року на посаду головного інспектора
Відділу ведення УКТЗЕД Управління
класифікації товарів Департаменту
класифікації товарів та заходів
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності ДМС України.

Наказом ДМС України № 1440-к від 03 червня
2011 року припинено перебування ОСОБА_3
на державній службі в митних органах
України за порушення Присяги
державного службовця, відповідно до п. 6
ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну
службу».

Підставою для припинення державної
служби слугувало те, що ОСОБА_3 передав
гр.. П»ятаку А.В. службову інформацію з
обмеженим доступом, яка міститься в
Єдиній автоматизованій інформаційній
системі, порушивши при цьому вимоги
нормативно-правових актів з питань
митної справи та захисту інформації.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що звільнення
позивача проведено з дотриманням
процедури звільнення відповідно до
норм чинного законодавства, оскільки
останній сприяв несанкціонованому
витоку службової інформації з
обмеженим доступом.

Між тим, колегія суддів з рішенням суду
першої інстанції не погоджується,
виходячи з наступного.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України.

Дисциплінарний статут митної служби
України - визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до ст. 21 Дисциплінарного
статуту митної служби України -
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

В ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну
службу» наведено текст Присяги, яка
викладена наступним чином: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Проаналізувавши зміст Присяги, колегія
суддів приходить до висновку, що в
основі поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, порушення яких утворює факт
порушення Присяги.

А тому, складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

У зв'язку з цим, під порушення Присяги
слід розуміти скоєння державним
службовцем вчинку проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, порушення Присяги може бути
наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення позивача полягало в тому, що
будучи особою яка мала регламентований
доступ до конфіденційної інформації,
незаконно допустив до її використання
особу, яка не мала такого доступу.

А тому на думку відповідача, своїми
діями позивач створював загрозу правам
та інтересам інших осіб, підривав
діяльність і авторитет ДМС України як
органу, який забезпечує контроль за
дотримання вимог митного
законодавства України.

Отже, зважаючи на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що ОСОБА_3 було звільнено правомірно,
тобто за порушення Присяги, оскільки
ним було порушено як правові, так і
моральні (етичні) норми виконання
службових обов»язків.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої у ст. 17 цього Закону.

Таким чином, у разі порушення Присяги,
до державного службовця
застосовується дисциплінарна санкція
у вигляді звільнення із займаної
посади, що і було здійснено
керівництвом ДМС України.

Проте, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного із
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має обов'язково
передувати службове розслідування.

Відповідно до ст. 31 Дисциплінарного
статуту митної служби України - з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи.

Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом ДМС України № 918 від 13 серпня 2010
року затверджено Інструкцію про
порядок організації та проведення
службового розслідування і службової
перевірки в митній службі України, п 1.1
якої визначено приводи, підстави,
мета, порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час їх проведення.

Згідно до абз. 9 п. 1. 2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

У зв'язку з цим, дії ДМС України щодо не
проведення службового розслідування є
неправомірними, а тому і саме
звільнення ОСОБА_3 є неправомірним.

Як зазначалося вище, підставою для
звільнення ОСОБА_3 з органів ДМС
України стало розповсюдження
інформації з обмеженим доступом.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з доводами апелянта з
приводу того, що керівництво Відділу
ведення УКТЗЕД Управління
класифікації товарів Департаменту
класифікації товарів та заходів
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності ДМС України допустивши
ОСОБА_3 до роботи з службовою
інформацією з обмеженим доступом не
проінформовало його про статус
інформації та не проінструктовано про
порядок користування цією інформацією.

Відповідно до п. 8 Інструкції про
порядок обліку, зберігання і
використання документів, справ, видань
та інших матеріальних носіїв
інформації, які містять конфіденційну
інформацію, що є власністю держави,
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України № 1893 від 27 листопада
1998 року - співробітники організацій,
які працюють з документами з грифом
«Для службового користування», в
обов'язковому порядку підлягають
ознайомленню під розписку із цією та
відповідними відомчими інструкціями.

Наказом ДМС України № 377 від 22 квітня 2009
року затверджено Перелік відомостей,
які містять конфіденційну інформацію
митних органів, спеціалізованих митних
установ і організацій, що є власністю
держави, і документів та інших
матеріальних носіїв такої інформації,
яким надається гриф обмеження доступу
«Для службового користування».

А тому, позивач не володів належним
чином відповідною інформацією та не
міг знати в якому порядку потрібно
користуватися цією інформацією.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відносно ОСОБА_4, якому ОСОБА_3
було передано службову інформацію з
обмеженим доступом, порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК
України.

Під час судового слідства по
кримінальній справі № 1-205/12 від 05 липня
2012 року встановлено, що спеціаліст,
який склав висновок від 14 червня 2011
року не має кваліфікацію судового
експерта та не внесений до Державного
реєстру судових експертів, при цьому з
вказаного питання досудовим слідством
експертиза не проводилася.

Тобто, висновок експерта є
неправомірним, оскільки він складений
особою, яка не мала на це права, а тому
посилання відповідача на даний
висновок також є неправомірним.

Крім того, як вбачається зі змісту
постанови Богунського районного суду
м. Житомира у справі № 1-205/12 від 05 липня
2012 року про направлення справи на
додаткове розслідування за
обвинуваченням ОСОБА_4, 17 травня 2012 року
в судовому засіданні був допитаний
експерт, який пояснив, що в файлі
PLCROO_CL_E.csv відсутня інформація щодо
вартості та обсягів поставок
учасниками ЗЕД і тільки в сукупності з
іншими файлами ця інформація може бути
визнана конфіденційною у
відповідності до відомчих наказів, а
тому з метою встановлення статусу
інформації справа була направлена на
додаткове розслідування для
проведення експертизи комп'ютерної
техніки і програмних продуктів.

Враховуючи, що обвинувальний вирок
суду не постановлявся, а тому підстави
вважати встановленими дії ОСОБА_4, з
приводу збуту та розповсюдження
інформації з обмеженим доступом,
відсутні.

Також відповідачем не було враховано п.
27 Дисциплінарного статуту митної
служби України, яким встановлено, що
дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП - у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, про поновлення ОСОБА_3 з 03
червня 2011 року на державній службі в
митних органах на посаді головного
інспектора Відділу ведення УКТЗЕД
Управління класифікації товарів
Департаменту класифікації товарів та
заходів регулювання
зовнішньоекономічної діяльності ДМС
України.

З приводу виплати середнього заробітку
за весь час вимушеного прогулу, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України
встановлено, якщо заява про поновлення
на роботі розглядається більше одного
року не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
України «Про оплату праці» за
правилами передбаченими згідно
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08 лютого 1995 року.

Відповідно до «Порядку обчислення
середньої заробітної плати» - у
випадках вимушеного прогулу,
працівникам, які пропрацювали на
підприємстві, в установі, організації
менше двох календарних місяців,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за фактично
відпрацьований час.

Відповідно до Довідки №11-цо від 10
жовтня 2013 року ОСОБА_3 працював
фахівцем з організації виробництва в
ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з
28 грудня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
нарахування та виплату ОСОБА_3
середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу з 03 червня 2011 року,
тобто з моменту звільнення по 28 грудня
2011 року, тобто до моменту влаштування
його на роботу в ДП «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль».

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції неналежним чином
дослідив матеріали справи, що призвело
до винесення необґрунтованого рішення.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 грудня 2013 року -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Міністерства доходів та зборів про
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
Наказ Державної митної служби України
№ 1440-к від 03 червня 2011 року в частині
припинення перебування ОСОБА_3 на
державній службі в митних органах
України.

Зобов'язати Державну митну службу
України поновити ОСОБА_3 з 27 березня 2014
року на державній службі в митних
органах на посаді головного інспектора
Відділу ведення УКТЗЕД Управління
класифікації товарів Департаменту
класифікації товарів та заходів
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності Державної митної служби
України.

Стягнути з Міністерства доходів та
зборів України на користь ОСОБА_3
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу, тобто з 03 червня 2011
року по 27 березня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлений 01
квітня 2014 року.

Головуючий суддя

Літвіна Н. М.

Судді:

Ганечко О.М.

Хрімлі О.Г.