Справа № 2а-13097/11/2170
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Київ К/800/36376/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Блажівської Н.Є.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012

у справі № 2-а-3097/11/2170

за позовом Приватного підприємства
«Тропікана»

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні

про визнання дій щодо проведення
перевірки неправомірними та
скасування рішень про застосування
фінансових (штрафних) санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тропікана»
звернулося до суду з позовом про
визнання дій щодо проведення перевірки
та складання акту перевірки від 15.01.2010
неправомірними, скасування рішення про
застосування фінансових санкцій від
02.02.2010 № та рішення про
застосування штрафних санкцій від
02.02.2011 №.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012, позов задоволено частково:
скасовано рішення Державної
податкової інспекції у м. Херсоні про
застосування фінансових санкцій від
02.02.2010 №, в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в частині
задоволення позову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач, відповідно до
довідки АА №099327 з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, є юридичною особою, здійснює
діяльність за КВЕД в сфері діяльності
барів, кафе, ресторанів,
місцезнаходженням підприємства є м.
Херсон, вул. Р. Люксембург, 26-а.

Управлінням споживчого ринку та сфери
послуг виконавчого комітету
Херсонської міської ради підприємству
видано дозвіл №12599 на розміщення
об'єкта торгівлі та сфери послуг за
місцезнаходженням м. Херсон, вул. Р.
Люксембург, 26-а.

За результатами проведеної
відповідачем планової перевірки
позивача на предмет дотримання ним
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, складено акт
№014/21/03/23/33173271, яким встановлено
порушення вимог ст. 15 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» та вимог п. п. 1, 9, 12, 13
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

За наслідками перевірки, відповідачем
02.02.2010 прийняті рішення:

- №, яким до позивача за порушення
вимог ст.15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», які виразились в зберіганні
алкогольних напоїв у місцях
зберігання, невнесених до Єдиного
державного реєстру, застосовано
санкцію у розмірі 1 700,00 грн.;

- №, яким до позивача за порушення
вимог п. п. 1, 9, 12, 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосовано санкцію у розмірі 3
246,25 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
часткове задоволення позову, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів
здійснюється в місцях зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, внесених до Єдиного реєстру,
незалежно від того, кому належить таке
місце зберігання, або того, за заявою
якого суб'єкта господарювання таке
місце зберігання було внесено до
Єдиного реєстру.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», під місцем
зберігання розуміється місце, яке
використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання.

При цьому, не забороняється, на момент
реалізації, утримувати (зберігати)
алкогольні напої по місцю торгівлі за
місцем фактичного його розташування.

Відповідно до п.2 Порядку ведення
Єдиного державного реєстру місць
зберігання та форми довідки про
внесення місця зберігання до Єдиного
державного реєстру, затвердженого
Наказом ДПА України від 28.05.2002 за №251, до
Єдиного реєстру вносяться виключно
місця зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів; місця зберігання
спирту суб'єктів підприємницької
діяльності виробників спирту та
алкогольних напоїв; місця зберігання
спирту суб'єктів підприємницької
діяльності, які отримують спирт для
забезпечення виробничих та інших
потреб, якщо його кількість перевищує
100 декалітрів на квартал.

Отже, місцем зберігання є інше
приміщення (місце), ніж те, в якому
здійснюються реалізація алкогольних
напоїв за офіційним місцезнаходженням
продавця цих напоїв, а суб'єкта
підприємницької діяльності не
зобов'язано вносити до Єдиного
державного реєстру місце торгівлі
алкогольними напоями, яке зазначене в
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями.

Судами встановлено, а матеріалами
справи підтверджено, що позивач
отримав ліцензію на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями №АГ116675
від 10.11.2009, відповідно до якої місцем
торгівлі є м. Херсон, вул. Р. Люксембург,
26 а, що безпосередньо підтверджується
актом перевірки та показами
представника позивача.

Слід зазначити, що ліцензія отримана в
структурному підрозділі ДПА у
Херсонській області, та при її
отриманні органи державної податкової
служби не вимагали від позивача
окремого внесення до Єдиного
державного реєстру місця торгівлі, яке
зазначене в ліцензії.

За наведених обставин, вірними є
висновки судів попередніх інстанцій
про відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірного рішення
від 02.02.2010 № та відповідно
застосування до позивача штрафних
санкцій в розмірі 1 700,00 грн.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) Н.Є.
Блажівська (підпис) В.В. Кошіль