Справа № 2а-967/12/1370
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
Справа
№ 9104/88485/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Шуптар Т.О.,

представника позивача
Гуліна Ю.О.

представника відповідача
Бобиляка В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року у справі за позовом приватного
підприємства ,,Елада-Т" до державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова про скасування
податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2012 року приватне підприємство
(ПП) ,,Елада-Т" звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просило скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції (ДПІ) у
Галицькому районі м. Львова за №
від 26.01.2012 року.

Постановою від 19 квітня 2012 року
Львівський окружний адміністративний
суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ДПІ у Галицькому
районі м. Львова подала апеляційну
скаргу, оскільки вважає, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
доводи податкового органу про
відсутність реального характеру
господарських операцій між ПП ,,Елада-Т"
та приватним підприємством (ПП) ,,Ардея
Тех". За наслідками проведеної
Алчевською ОДПІ невиїзної
документальної перевірки ПП ,,Ардея
Тех" (акт від 14.11.2011 року № 1813/236-37156768)
встановлено, що у підприємства
відсутні необхідні умови для ведення
господарської діяльності: відсутні
основні фонди, необхідна кількість
технічного персоналу, виробничі
активи, складські приміщення,
транспортні засоби, підприємство не
знаходиться за адресою реєстрації.
Відділом податкової міліції
Алчевської ОДПІ встановлено, що
невстановлені особи, застосовуючи ім'я
директора ПП ,,Ардея Тех" Сагірова В.Г.
для прикриття незаконної діяльності,
створили підприємство, до реєстрації
та діяльності якого Сагіров В.Г. не мав
відношення. Отже, на думку податкового
органу, фінансово - господарські
операції ПП ,,Ардея Тех" та
агентів-покупців не містять у суті
своїй розумних економічних або інших
причин (ділової мети), систематичного
(протягом місяця) придбання та продажу
товарів. Наслідком діяльності ПП
,,Ардея Тех" є виключно чи переважно
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту на адресу
контрагентів.

За таких обставин податковий орган
вважає правомірним оскаржене
податкове повідомлення-рішення, а тому
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Представник податкового органу в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками позапланової виїзної
документальної перевірки ПП ,,Елада-Т" з
питань достовірності нарахування і
своєчасності сплати податку на додану
вартість за квітень 2011 року по
взаєморозрахунках з ПП ,,Ардея Тех" ДПІ
у Галицькому районі м. Львова прийняла
податкове повідомлення-рішення за №
від 26.01.2012 року, яким визначила
позивачу грошове зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 12044,50
грн., з яких 12044,50 грн. основного платежу
та 1,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Висновки податкового органу базуються
на тому, що позивач на порушення пункту
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України допустив завищення
податкового кредиту на загальну суму
12043,50 грн., що призвело до заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 12043,50 грн..

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржене податкове
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що
представлені позивачем документи
свідчать про підстави виникнення
цивільних прав та обов'язків, а також
про фактичне здійснення господарських
операцій підприємством та його
контрагентом, та є достатніми доказами
на підтвердження здійснення останніх.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, з матеріалів справи апеляційний
суд вбачає, що 01.11.2010 року ПП ,,Елада-Т"
уклало з ПП ,,Ардея Тех" договір № ДГ-000
на поставку продукції, а саме
устаткування, приладів, комплектуючих,
матеріалів для систем опалення,
водопостачання та каналізації.

Виконання умов договору оформлене
видатковою накладною за № 190402 від 19
квітня 2011 року.

Попередня оплата проведена платіжними
дорученнями № 337 від 05 квітня 2011 року на
суму 27750,00 грн. та від 19 квітня 2011 року на
суму 44511 грн.

На підставі податкових накладних за №
67 від 08.04.2011 року на суму 27750,00 грн., в т.ч.
ПДВ на суму 4625,00 грн., № 68 від 19.04.2011 року
на суму 44511,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 7418,50
грн. позивач відніс до складу
податкового кредиту за квітень 2011 року
ПДВ в загальній сумі 12043,50 грн..

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу (ПК) України
визначено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної діяльності
(пункт 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Таким чином, право на нарахування
податкового кредиту обумовлюється
наявністю факту придбання платником
податку товарів, робіт, послуг,
основних фондів, нематеріальних
активів, в ціні яких платником
податку-покупцем сплачений
(нарахований) податок на додану
вартість, та їх використання у власній
господарській діяльності.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
встановив, що господарські операції з
купівлі-продажу товарів сантехнічного
призначення мали реальний характер, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами
бухгалтерського обліку: податковими
накладними, видатковими накладними,
платіжними дорученнями.

Придбані у ПП ,,Ардея Тех" товари
позивач в подальшому реалізував іншим
контрагентам, зокрема, ТзОВ
,,Західноукраїнська аграрна компанія",
що підтверджується видатковою
накладною № РН-02-003 від 20 квітня 2011 року,
податковими накладними, на підставі
яких ПП ,,Елада-Т" віднесло до складу
своїх податкових зобов'язань суми ПДВ
по вказаних операціях.

Відповідність вказаних документів
вимогам Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а податкових
накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК
України податковим органом не
спростовується.

На час здійснення господарських
операцій контрагент позивача - ПП
,,Ардея Тех" було належним чином
зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності та мало
свідоцтво платника податку на додану
вартість.

На підставі викладеного апеляційний
суд визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
протиправності оскарженого
повідомлення-рішення, оскільки позивач
правомірно відніс до складу
податкового кредиту за квітень 2011 року
суму ПДВ в розмірі 12043,50 грн. по
господарських операціях з придбання
товарів у ПП ,,Ардея Тех". Реальний
характер цих операцій та використання
придбаних товарів у власній
господарській діяльності
підприємством позивача
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
і звітності.

Доводи податкового органу про
нікчемність укладеного між позивачем
та його контрагентом правочину
базуються лише на висновках акту
перевірки ПП ,,Ардея Тех". Однак, на
думку апеляційного суду, акт перевірки
не є безспірним доказом
неправомірності віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
господарських операціях, оскільки
виходячи із приписів пункту 198.6 ст. 198 ПК
України тільки відсутність податкової
накладної безспірно позбавляє
платника податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг).

Таким чином, висновки податкового
органу щодо фактичної відсутності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом базуються лише на
припущеннях, не підтверджуються
жодними первинним документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а тому прийняті на підставі таких
висновків податкові
повідомлення-рішення є протиправними.

За таких обставин апеляційний суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, оскільки наведені
обставини спростовують доводи
апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2012 року у справі № 2а-967/12/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 31
березня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим