Справа № 817/365/14
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/365/14

02 квітня 2014 року 16год. 05хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Зозулі Д. П. за участю
секретаря судового засідання Минько
Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представники Ромець Катерина
Юріївна, Вільчинський Ігор
Володимирович,

відповідача: представник Махаринець
Михайло Євгенович,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОМ 70" до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "СОМ 70" (далі - ТОВ "СОМ
70") звернулося до Рівненського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у м.
Рівному) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень форми "Р" №
від 04.03. 2013 року та форми "В4" № від
04.03. 2013 року.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали. В
обґрунтування позову зазначили, що
від'ємне значення (рядок 24) декларації з
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
за червень 2013 року на суму 687777,0 грн.
сформовано на підставі включення до
податкового кредиту податкових
накладних по взаємовідносинах з СПД
ОСОБА_5 виписаних на
будівельно-монтажні роботи по об'єкту
по АДРЕСА_1 на загальну суму 4791015,00 грн. в
тому числі ПДВ - 798502,50 грн. та віднесення
до податкового кредиту ПДВ в сумі 1697
грн. по отриманих послугах оренди
приміщення та водопостачання
відповідно до вимог Податкового
кодексу України. Пояснили, що в акті
перевірки № 617/17-16-15-01/37023056 від 22 серпня
2013 року ДПІ у м. Рівному аналізуються
трудові та виробничі ресурси
контрагента та вказуючи на відсутність
первинних бухгалтерських документів
робить висновок про безтоварність
операцій з СПД ОСОБА_5 Разом з тим,
зазначають, що усі господарські
операції щодо будівельно-монтажних
робіт по об'єкту по АДРЕСА_1
підтверджені належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами.
Стверджують, що єдиною підставою для
визнання податкової накладної
недійсною, відповідно до положень
Податкового кодексу України є випадок,
коли така накладна заповнена та видана
особою, що не зареєстрована платником
податку на додану вартість на момент
видачі такої накладної. На час
існування взаємовідносин між ТОВ "СОМ
70" та СПД ОСОБА_5, останній мав цивільну
правоздатність, чинну державну
реєстрацію, реєстрацію платника
податку на додану вартість та не був
позбавлений права укладати будь-які
угоди у відповідності із вимогами
чинного законодавства.

В зв'язку з наведеним, представники
позивача вважають висновки акта
перевірки № 617/17-16-15-01/37023056 від 22
серпня 2013 року про порушення ТОВ "СОМ 70"
п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п.
200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України безпідставними, а податкові
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 04.03. 2013 року та форми "В4" № від
04.03. 2013 року такими, що підлягають
скасуванню. З таких підстав, просили
суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення на позовну заяву,
позов не визнав. В обґрунтування
заперечень пояснив суду, що за
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача встановлено порушення п. 198.1,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит з ПДВ, завищено від'ємне
значення з ПДВ за червень 2013 року та
занижено суму ПДВ, яка підлягала
нарахуванню та сплаті в бюджет. Даний
висновок податковим органом було
зроблено на підставі аналізу
господарських операцій між позивачем
та СПД ОСОБА_5 Вказав на те, що
господарські операції ТОВ "СОМ 70" із
його контрагентом СПД ОСОБА_5, не
підтверджені первинними
бухгалтерськими документами, є
безтоварними та були спрямовані на
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема з метою штучного формування
податкового кредиту, та не мають
реального товарного характеру. Вважає
податкові повідомлення-рішення форми
"Р" № від 04.03. 2013 року та форми "В4"
№ від 04.03. 2013 року обґрунтованими
і таким, що не підлягають скасуванню. У
зв'язку з наведеним, просив суд в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позовні вимоги ТОВ "СОМ 70" слід
задовольнити повністю з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 08.04. 2010 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю "СОМ 70" зареєстроване
юридичною особою, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи, виданим виконавчим
комітетом Рівненської міської ради.
Позивач є платником податку на додану
вартість, яким зареєстрований
відповідно до свідоцтва № 100347156 від 01.09.
2011 року (т. 1 а.с. 192, 193).

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у м. Рівному була проведена позапланова
документальна виїзна перевірка
правомірності нарахування ТОВ "СОМ 70"
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту у рядку 24
декларації за червень 2013 року. По
результатам перевірки був складений
акт № 617/17-16-15-01/37023056 від 22 серпня 2013
року (т. 1 а.с. 7-15).

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 04.03. 2013 року, яким, із посиланням на
п. 54.3 ст.54, абз.2 п.123.1 ст. 123, п. 198.1, п. 198.3, п.
198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України,
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 138520,00 грн., з яких 110816,00
грн. - основного платежу та 27704,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції та
податкове повідомлення-рішення форми
"В4" № від 04.03. 2013 року, яким, із
посиланням на п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п.
198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3,
п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, зменшено суму від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за червень 2013 року у розмірі
687777,00 грн. (т. 1 а.с. 16, 17).

Надаючи правову оцінку податковим
повідомленням-рішенням форми "Р" №
від 04.03. 2013 року та форми "В4" №
від 04.03. 2013 року, суд виходить з
наступного.

Оспорювані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі висновків відповідача про
безпідставне включення позивачем до
податкового кредиту з ПДВ, сум по
безтоварним господарським операціям
згідно Договору від 20.06. 2011 року про
участь в інвестуванні будівництва
Адміністративного центру за адресою:
АДРЕСА_1 укладеного з СПД ОСОБА_5 та
договорів оренди приміщення і
водопостачання у розмірі 798503,00 грн.
Крім того, завищення залишку від'ємного
значення, який включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного періоду за листопад 2012 року на
суму 11 грн.

З такими висновками податкового органу
суд не погоджується з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1, ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців" від
15 травня 2003 року № 755-IV - якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серія В02 № 362181 від 06.04. 2010 року та
Виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців від 05.12. 2011 року,
вбачається, що контрагент позивача СПД
ОСОБА_5 знаходився на момент
господарських операцій і досі
перебуває в Єдиному державному
реєстрі. Відповідно до даних вказаних у
акті перевірки, вид діяльності СПД
ОСОБА_5 за КВЕД: 41.20 Будівництво
житлових і нежитлових будівель (т. 1 а.с.
11 (на звороті), 189, 190).

Крім того, СПД ОСОБА_5 у встановленому
порядку було зареєстрований платником
податку на додану вартість із правом
виписування податкових накладних, та
має свідоцтво платника податку на
додану вартість за № 200016713,
індивідуальний податковий номер
НОМЕР_3, видане 28.12. 2011 року ДПІ у
Рівненському районі (т. 1 а.с. 191).

Вказані обставини доводять, що
контрагент СПД ОСОБА_5 володіє
необхідною право та дієздатністю для
вчинення господарських операцій, що
ставляться податковим органом під
сумнів.

Судом встановлено, що між позивачем та
СПД ОСОБА_5 20 червня 2011 року було
укладено Договір про участь в
інвестуванні будівництва
адміністративного центру за адресою:
АДРЕСА_1 (т. 1 а.с 179-181).

На виконання Договору від 20.06. 2011 року,
ТОВ "СОМ 70" було здійснено інвестиції у
будівництво адміністративного центру
на загальну суму 4791015,00 грн. у тому числі
ПДВ - 798502,50 грн. Вказані обставини
підтверджуються

- копіями банківських виписок (т. 1 а.с.
74-93);

- копією Журналу-ордеру і Відомості по
рахунку 631 за період з 01.01. 2011 року по 31.12.
2013 року (т. 1 а.с. 94);

- податковими накладними (т. 1 а.с. 46-73).

Виконання будівельно-монтажних робіт
відповідно до внесених інвестицій
підтверджено долученими до матеріалів
справи Довідками про вартість
виконаних будівельних робіт та Актами
приймання виконаних будівельних робіт
(т. 1 а.с. 94-155, 224-250, т. 2 а.с. 1-28).

Крім того, між ТОВ "СОМ 70" та СПД ОСОБА_5
укладено Договір оренди нежитлового
приміщення від 12.04. 2010 року (т. 1 а.с. 222-223).
Згідно даного договору Орендодавець
(СПД ОСОБА_5) зобов'язується передати
орендареві у строкове платне
користування приміщення, розташоване у
АДРЕСА_2 на мансардному поверсі,
загальною площею 39 м. кв., а Орендар (ТОВ
"СОМ 70") зобов'язується прийняти це
майно, своєчасно сплачувати орендну
плату та після припинення цього
договору повернути орендоване майно
Орендодавцеві в належному стані (т. 1
а.с. 222-223).

На виконання Договору оренди
нежитлового приміщення від 12.04. 2010 року,
СПД ОСОБА_5 надавалося нежитлове
приміщення в оренду під офіс позивача.
Вказані обставини підтверджуються

- копіями податкових накладних (т. 2 а.с.
69-83).

Розрахунки за оренду нежитлового
приміщення були проведені повністю
відповідно до виписок банку (т. 2 а.с.
67-68).

Також, між ТОВ "СОМ 70" та Рівненським
обласним виробничим комунальним
підприємством
водопровідно-каналізаційного
підприємства "Рівнеоблводоканал"
укладено Договір на подачу води з
комунального водопроводу та прийняття
стічних вод у комунальну каналізацію №
668 від 01.10. 2010 року. (т. 2 а.с. 29-32).

На виконання Договору № 668 від 01.10. 2010
року, водоканалом забезпечувалося
водопостачання абонента за адресою:
АДРЕСА_1. Вказані обставини
підтверджуються:

- копіями рахунків на оплату за
водопостачання та водовідведення (т. 2
а.с. 40-56);

- копіями податкових накладних (т. 2 а.с.
57-66).

Розрахунки за водопостачання та
водовідведення були проведені
повністю відповідно до виписок банку
(т. 2 а.с. 33-39).

Відповідно до п.п. "а", "б" п. 198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) і послуг та
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності).

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, зокрема, встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 201 Податкового кодексу України
визначені основні положення щодо
податкової накладної, зокрема, вказані
обов'язкові вимоги до змісту
податкової накладної. У п. 201.8 вказаної
норми встановлено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом наведених норм
законодавства, необхідною умовою для
включення податку на додану вартість
до податкового кредиту, що
безпосередньо впливає на зменшення
суми податкових зобов'язань, є, зокрема,
фактична наявність господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), їх зв'язок з господарською
діяльністю платника податків. При
цьому, наслідки у податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто дії, які
викликають зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства та відповідають змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах.

Крім того, згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 р., підставою для
бухгалтерського обліку господарських,
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальним фактором,
для формування податкового кредиту з
ПДВ, є зв'язок придбаних товарів (робіт,
послуг) із господарською діяльністю
платника податків та наявність
підтверджуючих первинних документів,
що відображають реальність таких
господарських операцій.

Судом встановлено, що факт
використання позивачем у власній
господарській діяльності результатів
інвестицій передбачено Договором про
участь в інвестування будівництва
адміністративного центру від 20.06. 2011
року, а саме відповідно до п. 1.3
вказаного Договору позивачу підлягає
передачі у власність 86 % від загальної
площі збудованого об'єкту. Також,
використання позивачем у власній
господарській діяльності послуг
оренди та водопостачання передбачено
відсутністю у власності офісного
приміщення та необхідністю
водопостачання на об'єкті будівництва.

Таким чином, інвестування та придбання
позивачем послуг здійснювалось для
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Крім того, ч. 2 ст. 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

У рішенні ж Європейського суду з прав
людини від 22.01. 2009 року у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Отже, якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, не подав звітність, або не
знаходиться за місцем своєї
реєстрації, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
податкового кредиту та має всі
документальні підтвердження його
розміру.

Судом були досліджені первинні
документи, що містять відомості про
обставини, які є предметом доказування
у цій справі, та пов'язані з рухом
активів, виконанням зобов'язань, що
описані вище, останні відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, та
підтверджують обґрунтованість
визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.3, пп. б
п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Таким чином, враховуючи правомірність
формування позивачем податкового
кредиту на суму 798503,00 грн., податковий
орган прийшов до безпідставного
висновку щодо завищення залишку
від'ємного значення (рядок 24)
декларації з ПДВ за червень 2013 року на
687777,00 грн. та заниження суми ПДВ яка
підлягала нарахуванню та сплаті в
бюджет (рядок 25) у розмірі 110816,00 грн.

Щодо завищення залишку від'ємного
значення який включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного періоду за листопад 2012 року на
суму 11 грн., то суду слід зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
- при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Поряд з цим, відповідно до глави 4
Податкового кодексу України суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим кодексом в праві
визначати платник податків та у
випадках передбачених податковим
законодавством - контролюючий орган.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на вказаний конституційний
принцип, суд не може підміняти
державний орган, приймаючи замість
нього рішення, та давати вказівки, які б
свідчили про вирішення питань, які
належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Отже, до складу повноважень суду не
входять питання проведення
документальної перевірки платника
податків на предмет встановлення
наявності або відсутності порушень
податкового законодавства та
визначення суми податкового
зобов'язання. Суд виключно досліджує
прийняті рішення суб'єкта владних
повноважень на предмет їх
правомірності. Враховуючи
вищевикладене доводи відповідача є
необґрунтованими та не відповідають
нормам матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини.

За наведених обставин, суд прийшов до
висновку, що відповідач при прийнятті
податкових повідомлень-рішень форми "Р"
№ від 04.03. 2013 року та форми "В4" №
від 04.03. 2013 року, діяв не на
підставі, не в межах повноважень та не в
спосіб, визначений чинним
законодавством, а вказані податкові
повідомлення-рішення є протиправним,
такими, що прийняті без урахування всіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення, а тому підлягають
скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень форми "Р" №
від 04.03. 2013 року та форми "В4" № від
04.03. 2013 року.

При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення, а
заперечення відповідача суд відхиляє
як безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
повністю на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити з Державного
бюджету України 277 грн. 04 коп. судового
збору, сплаченого згідно квитанцій № 45
від 06.02. 2014 р. та № 60399 від 17.02. 2014 року (т. 1
а.с. 2, 24).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
форми "Р" № від 04.03. 2013 року та
форми "В4" № від 04.03. 2013 року.

Присудити на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОМ 70" із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
277 (двісті сімдесят сім) грн. 04 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Зозуля Д.
П.