Справа № 819/2618/13-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа
№ 876/2226/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Київського міського центру зайнятості,
третя особа Тернопільський
міськрайонний центр зайнятості, про
визнання дій протиправними,-

в с т а н о
в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив визнати протиправним та
скасувати акт Оболонського районного
центру зайнятості від 30.08.2013 року № 344
(далі - акт № 344).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
послуги згідно з договором про надання
послуг від 21.08.2012 року в період з 21.08.2012
року по 31.12.2012 року не були ним надані, а
оплата проведена помилково і
безпідставно. Крім того, акти
прийому-передачі послуг позивачем не
складались і не підписувались, а про
існування таких актів стало відомо з
оспорюваного акту № 344. Тому висновки
відповідача про отримання доходу в
період перебування на обліку як
безробітного не відповідають
дійсності.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у задоволенні позову було
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
недотримання норм процесуального
права. Просить скасувати вказане
судове рішення та прийняте нове, яким
задоволити позовні вимоги. Скаргу
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції не досліджував оригінали
документів, на підставі яких був
винесений акт № 344. Крім того, було
відмовлено у проведенні
почеркознавчої експертизи, яка могла
підтвердити несправжність підписів на
актах прийому-передачі послуг, а тому
рішення суду підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав з підстав
викладених в ній. Просить скасувати
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року і прийняти нову, якою задовольнити
його позовні вимоги.

Представник відповідача подав заяву
про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти скарги заперечила,
наголошувала на правильності
прийнятої судом першої інстанції
постанови, безпідставності вимог
позивача та просила залишити її без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно статті 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі безробіття з
незалежних від них обставин. Це право
гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за
рахунок страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

За приписами частини 1 статті 2 Закону
України «Про зайнятість населення» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про зайнятість населення» (далі -
Закон № 803) громадяни мають право на
соціальний захист у сфері зайнятості
згідно із законодавством України про
зайнятість. Особи, визнані у
встановленому порядку безробітними,
мають право на одержання допомоги по
безробіттю.

Як безспірно встановлено судом, 23.08.2012
року позивач отримав статус
безробітного у Тернопільському МЦЗ та
відповідно до довідки, виданої
позивачу, він отримував допомогу по
безробіттю за період з 23.08.2012 року по
08.01.2012 року на загальну суму 7796,19 грн.
(а.с. 49, 65).

Наказом від 09.01.2013 року № НТ130109
позивача було знято з обліку та
припинено з 08.01.2013 року виплату
допомоги по безробіттю у зв'язку з
поданням безробітним заяви про відмову
від послуг.

Разом з тим, в ході проведення
перевірки з розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення на випадок
безробіття встановлено, що 21.08.2012 року
ОСОБА_1 уклав договір з ТзОВ
«Колекторська компанія «Вердикт»,
згідно з яким йому було нараховано та
виплачено дохід у сумі 181,18 грн. (а.с. 58-60).

Дані обставини відображені в акті № 344
від 30.08.2013 року (а.с. 27-28), складеному за
результатами перевірки, проведеної
Оболонським центром зайнятості на
підставі договору доручення від 21.08.2012
року, актів прийому-передачі послуг від
30.11.2012 року та від 31.12.2012 року (а.с. 29-34).

Згідно з абзацом першим частини 1
статті 1, частини третьої пункту «б»
Закону № 803 зайнятість - це
діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така що, як правило, приносить
їм дохід у грошовій або іншій формі.

В Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах: громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

За приписами пункту восьмого частини 1
статті 31 та частини 3 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» виплата допомоги
по безробіттю припиняється в разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості, а сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до частини другої і абзацу
першого частини 3 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6.14 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Суд першої інстанції зробив правильний
висновок про те, що на період прийняття
Тернопільським МЦЗ рішення про надання
статусу безробітного, ОСОБА_1 належав
до зайнятого населення, а тому
безпідставно отримував матеріальну
допомогу.

Суд апеляційної інстанції не бере до
уваги заперечення позивача про
застосування неіснуючої статті закону
«Про зайнятість населення», оскільки
суд першої інстанції виніс ухвалу від
27.01.2014 року, якою виправив допущену в
судовому рішенні описку.

Посилання відповідача на
безпідставність проведення перевірки
спростовується наявними у матеріалах
справи протоколом засідання комісії з
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення від 03.06.2013 року № 9,
наказом директора Тернопільського МЦЗ
«Про розслідування страхових
випадків» від 04.06.2013 року 116№ «Д»,
запитом про проведення перевірки до
Київського МЦЗ від 30.07.2013 року № 04/66/3986
(а.с. 51-55), результатом звірки з ДПС
України (а.с. 25), податковим розрахунком
(а.с. 63). Крім того, в запереченні
Оболонського РЦЗ (підрозділу
Київського МЦЗ) підтверджується
направлення наказу Тернопільського
МЦЗ до Київського МЦЗ (а.с. 10), Тому
посилання позивача на безпідставність
проведення перевірки не знаходить
свого підтвердження.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Стаття 70 КАС України визначає, що
належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Оскільки позивач не надав жодних
доказів, які б свідчили про
протиправність дій Тернопільського
МЦЗ, то колегія суддів вважає
правомірною відмову в клопотанні
ОСОБА_1 про проведення почеркознавчої
експертизи актів прийому-передачі
послуг, оскільки неправомірність дій
позивача підтверджується сукупністю
доказів, які містяться в матеріалах
справи. Крім того, укладення договору з
ТзОВ «Колекторська компанія «Вердикт»
позивачем не заперечується.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу ОСОБА_1 слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, суд,-

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у справі № 819/2618/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Ухвала в повному обсязі виготовлена 31
березня 2014 року.