Справа № 818/105/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.
Справа №818/105/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника відповідача - Мачули А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/105/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агронордвест"

до Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агронордвест»,
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 13.12.2013 року
№ про відмову у наданні
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 263 393грн.00коп.
за серпень 2013 року, винесене
Конотопською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Сумській
області.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки
податкового органу, викладені в акті
позапланової виїзної перевірки від
22.11.2013 року №147/15-03/31016136, щодо
відсутності у нього права на отримання
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за серпень 2013 року на 263
393грн. не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, суперечать положенням
статей 198, 200 ПК України, цивільному та
господарському законодавству, а також
висновкам відповідача про не
встановлення порушень при
відображення у декларації за серпень
2013 року бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у сумі 263
393грн., зазначеним у довідці від 21.10.2013
року №108/15-01/31016136, складеної за
наслідками документальної
позапланової виїзної перевірки
нарахування позивачем бюджетного
відшкодування ПДВ на розрахунковий
рахунок за цей період. При цьому, ТОВ
«Агронордвест» вказує на те, що ним
було виконано дії із віднесення сум ПДВ
за придбання транспортних засобів
(сідельних тягачів марки DAF модель FT CF
85.460) виключно на підставах та в порядку,
визначеному положеннями статті 198 ПК
України. Також позивач зазначає, що ним
ведеться відповідній документальний
облік використання вказаних
транспортних засобів та правомірно
віднесено на рахунок 105 «Транспортні
засоби» вартість отриманих
автомобілів після введення їх в
експлуатацію згідно з наказом №8 від
24.07.2013 року. Крім цього вказує, що
визначальним фактором для отримання
бюджетного відшкодування у даному
випадку є нарахування податкового
кредиту внаслідок придбання ТОВ
«Агронордвест» основних фондів у фірми
«TRAXIM B.V.» (Нідерланди) за контрактом від
07.06.2013 року. Використання придбаних
сідельних тягачів у господарській
діяльності підприємства
підтверджується договором оренди
вантажного автомобіля №1 від 26.07.2013
року, укладеного з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2,
відповідними актами прийому-передачі
до нього, платіжними дорученнями про
сплату орендної плати за використання
цих транспортних засобів. Оскільки
позивачем були придбані основні фонди,
то, незважаючи те, що обсяги
оподатковуваних операцій за останні 12
календарних місяців менші, ніж
заявлена сума бюджетного
відшкодування, до нього не підлягають
застосуванню вимоги абзацу 2 пункту 200.5
статті 200 Податкового кодексу України.

Представник позивача, належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи (а.с.132), в судове
засідання не з'явився. Надіслав
клопотання, в якому позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та просить
розглянути справу у його відсутність
(а.с.179).

В судовому засіданні представник
відповідача адміністративний позов не
визнала (а.с.62-63), пояснивши, що норми ПК
України не дозволяють платнику податку
отримати бюджетне відшкодування у разі
порушення вимог абзацу 2 пункту 200.5
статті 200 Податкового кодексу України.
Зокрема, обсяг оподатковуваних
операцій за останні 12 календарних
місяців по підприємству склав лише 4692
грн., в тому числі по декларації за
липень 2013 року - 484грн. та по декларації
за листопад 2012 року - 4208грн., що є
меншим, ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування у розмірі 263 393грн.00коп.
Оскільки придбані сідельні тягачі були
оприбутковані на рахунок 281 «Товари на
складі» з метою продажу в майбутньому,
то вони не є основними фондами у
розумінні ст.139 Господарського кодексу
України, що виключає можливість
отримання ТОВ «Агронордвест»
бюджетного відшкодування. Більш того,
факт використання придбаних
транспортних засобів у власній
господарській діяльності позивача не
підтверджується наданими на перевірку
документами у зв'язку з тим, що в акті
приймання-передачі від 26.07.2013 року, який
є додатком №1 до договору оренди
вантажного автомобіля, допущені
помилки під час його оформлення, а саме
неправильно зазначено прізвище
директора товариства (Куспіс А.І.
замість правильного Куспісь А.І.) та
відсутні дата і місце його складання.
Також зазначила, що акти введення в
експлуатацію транспортних засобів
№б/н від 24.07.2013 року не відповідають
дійсності внаслідок того, що сідельні
тягачі не можуть бути введені в
експлуатацію раніше, ніж дата їх
державної реєстрації в органах ДАІ, яка
відбулася 25.07.2013 року та
підтверджується відповідними
свідоцтвами. Тому просила в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований як юридична особа 13.07.2000
року виконавчим комітетом
Конотопської міської ради народних
депутатів, взятий на облік платників
податків в Конотопській ОДПІ Сумської
області 22.07.2000 року за №347 (а.с.40-42).

Рішенням засновника №3 від 29.11.2013 року
назву Товариства з обмеженою
відповідальністю СКБ
«Вуглеавтоматика» змінено на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агронордвест» та
внесено зміни до установчих
документів, а також до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців (а.с.29,134-150).

У період з 12.11.2013 року до 15.11.2013 року
посадовою особою Конотопської ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку правомірності
нарахування ТОВ СКБ «Вуглеавтоматика»
(код 31016136) бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на
розрахунковий рахунок за серпень 2013
року, за результатами якої складено акт
від 22.11.2013 року №147/15-03/31016136 (а.с.51-60).

Під час проведення перевірки
встановлено порушення підприємством
п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.5 ст.200 Податкового
кодексу України та відсутність у нього
права на отримання бюджетного
відшкодування ПДВ за серпень 2013 року на
суму 263 393грн. у зв'язку з тим, що обсяги
оподатковуваних операцій за останні 12
календарних місяців менші, ніж
заявлена сума бюджетного
відшкодування.

Як вбачається з акта перевірки (а.с.55-59),
підставою для таких висновків
відповідача стало те, що придбані за
контрактом від 07.06.2013 року у фірми «TRAXIM
B.V.» (Нідерланди) сідельні тягачі марки
DAF модель FT CF 85.460 оприбутковані на
рахунок 281 «Товари на складі» з метою
подальшого продажу, а не на рахунок 105
«Транспортні засоби», де обліковуються
основні фонди. Тобто застосовані
позивачем вищезазначені бухгалтерські
проводки свідчать, що транспортні
засоби не є основними фондами у
розумінні положень ст.139
Господарського кодексу України,
внаслідок чого згідно з вимогами
абзацу 2 пункту 200.5 ст.200 Податкового
кодексу України ТОВ «Агронордвест» не
має право на отримання бюджетного
відшкодування, оскільки обсяг його
оподатковуваних операцій за останні 12
календарних місяців є меншим, ніж
заявлена сума бюджетного
відшкодування.

Крім того, в акті зазначено, що сідельні
тягачі в подальшому не були
використані як основні фонди у межах
господарської діяльності платника
податку, як це передбачено п.198.3 ст.198 ПК
України, у зв'язку з тим, що в акті
приймання-передачі орендованого майна
(вантажних транспортних засобів) №1 від
26.07.2013 року відсутні необхідні
реквізити (дата та місце складання),
номенклатура переданого майна не
відповідає фактичному змісту операції,
та неправильно вказані прізвища
директора ТОВ СКБ «Вуглеавтоматика»
Куспісь А.І. та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.58,
зворотній бік). Враховуючи, що введення
транспортних засобів в експлуатацію
відбулося 24.07.2013 року, а їх реєстрація у
ВРЕР м. Конотоп УДАІ УМВС України в
Сумській області здійснена 25.07.2013 року,
посадова особа відповідача, яка
проводила перевірку, зробила висновок
про те, що акти введення в експлуатацію
транспортних засобів не відповідають
дійсності, оскільки не можуть бути
складені раніше державної реєстрації
сідельних тягачів в органах ДАІ (а.с.56,
зворотній бік). Також, Конотопською
ОДПІ встановлено, що до предмету
діяльності товариства відповідно до
його статуту не належить надання в
оренду транспортних засобів, чим
порушено ст. 44 Господарського кодексу
України та ст. 143 Цивільного кодексу
України (а.с.56).

На підставі вищевказаних висновків
контролюючим органом прийнято
повідомлення-рішення від 13.12.2013 року
№ про відмову у наданні
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 263 393грн.00коп.
за серпень 2013 року (а.с.4).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного правового акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд
виходить з наступного.

В липні 2013 року позивачем згідно з
контрактом від 07.06.2013 року
№UA/UGLEAVTO/2x85CF/07.06.13IB, укладеним з фірмою
«TRAXIM B.V.» (Нідерланди), імпортовано два
сідельні тягачі марки DAF модель FT CF 85.460
на загальну суму 1 291 451 грн.40коп.
(сплачено ПДВ митним органам в сумі 263
682грн.88коп), що підтверджується копією
відповідного контракту, специфікацією
до нього, рахунком на оплату (інвойсом),
формами МД-2 (а.с.15-21, 168-177).

Транспортування придбаного товару
здійснювалося згідно з угодами №1 від
01.07.2013 року та №2 від 01.07.2013 року,
укладеними з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.47-49),
які зобов'язувалися отримати на заводі
ДАФ в м. Єйндховен (Нідерланди),
доставити шляхом перегону із
Нідерландів до України (м. Конотоп
Сумської області) та передати
замовнику (ТОВ СКБ «Вуглеавтоматика»)
тягачі ДАФ 85 CF та відповідну
документацію до них.

Так, в акті перевірки зазначено (а.с.6-7),
що «ПДВ був сплачений митним органам
згідно з платіжними дорученнями №45 від
16.07.2013 року на суму 264 000 грн.»,
«розрахунки з постачальниками
вантажних автомобілів проведені в
повному обсязі», а «транспортування
тягачів здійснювалося на виконання
угод №1 та №2 від 01.07.2013 року», та
підтверджується актами
приймання-передачі транспортних
засобів №б/н від 23.07.2013 року.

Тобто податковий орган в акті
перевірки не ставив під сумнів
достовірність даних, які містять
вказані первинні бухгалтерські
документи, а також не зазначав про
невідповідність первинних
бухгалтерських документів вимогам
чинного податкового законодавства,
зокрема, відсутності у них обов'язкових
реквізитів.

Отже, позивачем надано суду первинні
бухгалтерські документи, які
підтверджують факт здійснення
господарських операцій щодо придбання
товарів у контрагента.

Вказані транспортні засоби було
зареєстровано в органах ДАІ, про що
видані свідоцтва про реєстрацію САТ
№0245463 (№ВМ6490ВА) та САТ №025461 (№ВМ6491ВА),
копії яких містяться в матеріалах
даної справи (а.с.25, 27).

Сплата митним органам за імпортовані
сідельні тягачі податку на додану
вартість в сумі 263 682грн.88коп. віднесена
до загальної суми податкового кредиту
липня 2013 року (а.с.108).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14, підпункту "а" пункту 198.1 статті
198 ПК України податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення визначених операцій,
зокрема, придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України
визначено, що для операцій із ввезення
на митну територію України товарів
датою виникнення права на віднесення
сум податку до податкового кредиту є
дата сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України (в редакції Закону № 408-VII від
04.07.2013 року) податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

-придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Порядок визначення суми податку на
додану вартість, яка підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
відшкодуванню з бюджету регулюється
правилами ст. 200 ПК України:

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду (пункт 200.1 статті
200 ПК України).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3 статті
200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Таким чином, згідно з нормами ПК
України право на отримання бюджетного
відшкодування мають суб'єкти
господарювання, зареєстровані
платниками ПДВ, за умови включення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту, нарахованих
(сплачених) у зв'язку з придбанням
транспортних засобів з метою
використання такого рухомого майна в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності та за
наявності належним чином
документального оформлення
підтвердження відповідних витрат з
відображенням їх у бухгалтерському й
податковому обліку.

Визначальним фактором для формування
податкового кредиту суб'єктами
господарювання при придбанні основних
засобів є взяття на облік такого майна
в якості основних фондів та подальше
використання таких товарів (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності таких
осіб - платників податку.

При цьому, згідно з пунктом 200.5 ст.200
Податкового кодексу України не мають
права на отримання бюджетного
відшкодування особи, які:

-були зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів);

-мали обсяги оподатковуваних операцій
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

З наданих представником відповідача
копій податкових декларацій з податку
на додану вартість по ТОВ
«Агронордвест» за період з серпня 2012
року до липня 2013 року вбачається, що
обсяг оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців по
підприємству склав лише 4692 грн., в тому
числі по декларації за липень 2013 року -
484грн. та по декларації за листопад 2012
року - 4208грн., та є меншим, ніж заявлена
сума бюджетного відшкодування у
розмірі 263 393грн.00коп. (а.с.76-130).

Проте, суд не погоджується із
висновками Конотопської ОДПІ,
викладеними в акті перевірки від 22.11.2013
року №147/15-03/31016136, щодо відсутності у
нього права на отримання бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за серпень 2013 року на 263 393грн.,
оскільки відбулося нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання основних фондів
підприємства (сідельних тягачів).

Визначення основних фондів закріплено
в ч.3 ст. 139 Господарського кодексу
України, де вказано, що «основними
фондами виробничого і невиробничого
призначення є будинки, споруди, машини
та устаткування, обладнання,
інструмент, виробничий інвентар і
приладдя, господарський інвентар та
інше майно тривалого використання, що
віднесено законодавством до основних
фондів».

Наказом Міністерства фінансів України
від 30.11.1999 року №291, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21.12.1999
року за №893/4186, затверджений «План
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій» (у редакції
наказу Міністерства фінансів України
від 09.12.2011 року №1591. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 28.12.2011
року за №1557/20295), який застосовується
підприємствами, організаціями та
іншими юридичними особами (крім банків
і бюджетних установ) незалежно від
форм власності,
організаційно-правових форм і видів
діяльності, а також виділених на
окремий баланс філій, відділень та
інших відособлених підрозділів
юридичних осіб.

Синтетичні рахунки (рахунки першого
порядку) і субрахунки до них (рахунки
другого порядку) у цьому Плані рахунків
згруповані у такі класи: 1. Необоротні
активи; 2. Запаси; 3. Кошти, розрахунки та
інші активи; 4. Власний капітал і
забезпечення зобов'язань; 5.
Довгострокові зобов'язання; 6. Поточні
зобов'язання; 7. Доходи і результати
діяльності; 8. Витрати за елементами; 9.
Витрати діяльності; 0. Позабалансові
рахунки.

Отже, рахунок 10 «Основні засоби»
призначений для обліку й узагальнення
інформації про наявність та рух
власних або отриманих на умовах
фінансової оренди об'єктів і
орендованих цілісних майнових
комплексів, які віднесені до складу
основних засобів, а також об'єктів
інвестиційної нерухомості, та має такі
субрахунки: 100 «Інвестиційна
нерухомість»;101 «Земельні ділянки»; 102
«Капітальні витрати на поліпшення
земель»; 103 «Будинки та споруди»; 104
«Машини та обладнання»; 105 «Транспортні
засоби»; 106 «Інструменти, прилади та
інвентар»; 107 «Тварини»; 108 «Багаторічні
насадження»; 109 «Інші основні засоби».

Посилання відповідача на те, що
придбані сідельні тягачі були
оприбутковані на рахунок 281 «Товари на
складі» з метою продажу в майбутньому,
внаслідок чого вони не є основними
фондами у розумінні ст.139
Господарського кодексу України,
спростовуються змістом самого ж акту
перевірки від 22.11.2013 року №147/15-03/31016136
(а.с.56-57), в якому відображені такі
бухгалтерські проводки: проведення
розрахунків з постачальниками Дт 632
«Розрахунки з іноземними
постачальниками» - Кт 312/2 «Поточні
рахунки в іноземній валюті» на суми 652
460 грн.20 коп. (в червні 2013 року) та 639
876грн.01 коп. (в липні 2013 року) - тягачі;
отримання товару від постачальників Дт
281 «Товари на складі» - Кт 632 «Розрахунки
з іноземними постачальниками» на суму 1
292 336грн.21 коп. (в липні 2013 року) - тягачі;
переведення товару зі складу в основні
засоби: Дт152 «Придбання основних
засобів» - Кт 281 «Товари на складі» на
суму 1 366 086грн.21 коп. (в липні 2013 року) -
напівпричепи та тягачі; введення в
експлуатацію транспортних засобів: Дт
«Транспортні засоби» - Кт 152 «Придбання
основних засобів» на суму 1 366 086грн.21
коп. (в липні 2013 року) - напівпричепи та
тягачі.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що відповідач вже перевіряв
достовірність нарахування бюджетного
відшкодування ПДВ за серпень 2013 року, в
тому числі і за наслідками
господарської операції за контрактом
від 07.06.2013 року (а.с.9-10), укладеним між
позивачем та фірмою «TRAXIM B.V.»
(Нідерланди), про що складена довідка
від 21.10.2013 року №108/15-01/31016136 (а.с.5-14) у
зв'язку із не встановленням порушень в
діяльності підприємства.

Таким чином, як зі змісту акту
перевірки від 22.11.2013 року №147/15-03/31016136
(а.с.56-57), так і зі змісту довідки від
07.06.2013 року (а.с.9-10) слідує, що податковим
органом не заперечується той факт, що
вартість отриманих сідельних тягачів
після введення їх в експлуатацію
правомірно віднесена на рахунок 105
«Транспортні засоби».

Доводи відповідача з приводу
неможливості оформлення актів
введення в експлуатацію транспортних
засобів до моменту їх реєстрації в
органах ДАІ не приймаються судом до
уваги, оскільки несвоєчасність
державної реєстрації транспортних
засобів не позбавляє права платників
податків на податковий кредит по
операціях з придбання транспортних
засобів, і така підстава для відмови в
отриманні права на бюджетне
відшкодування не передбачена
податковим законодавством України.

Так, зі змісту п.200.5 ст.200 ПК України
вбачається, що вказаною нормою
врегульовано відшкодування
податкового кредиту, який виникає
внаслідок придбання або спорудження
основних фондів. При цьому умова щодо
того, що на момент бюджетного
відшкодування ці основні фонди повинні
визнаватись активом (відображатись на
рахунку 10) та пройти державну
реєстрацію в органах ДАІ в зазначеному
пункті ПК України відсутня. Крім того,
податковий кредит при придбанні або
спорудженні основних фондів
визнається незалежно від дати їх
введення в експлуатацію, про що прямо
вказано в п.198.1 ПК України.

Крім того, зазначаючи термін
«нарахування податкового кредиту»
законодавець акцентує увагу, що
платник податку має право на отримання
відшкодування сплаченого у ціні
товарів та послуг ПДВ у випадку
правомірності нарахування податкового
кредиту в результаті придбання
основних фондів.

Висновки ж податкового органу щодо
того, що право на бюджетне
відшкодування у позивача в даній
ситуації виникає лише після
відображення придбаних сідельних
тягачів на балансі на рахунку «105», є
помилковим, оскільки взагалі виключає
можливість застосування п.200.5 ПК
України в тій частині, яка дозволяє
відшкодування з бюджету податкового
кредиту, нарахованого в результаті
фактичного придбання основних засобів.

Придбані позивачем транспортні засоби
були використані ним у власній
господарській діяльності шляхом
передачі їх в подальше орендне
використання ФОП ОСОБА_2 відповідно до
договору №1 від 26.07.2013 року (а.с.164-165).

Щодо тверджень відповідача про не
підтвердження факту використання
сідельних тягачів марки DAF модель FT CF
85.460 у власній господарській діяльності
позивача у зв'язку з допущенням окремих
помилок під час оформлення акту
приймання-передачі орендованого майна
(вантажних транспортних засобів), який
є додатком №1 до договору оренди
вантажних автомобілів від 26.07.2013 року
(а.с.166), суд зазначає, що сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Доводи Конотопської ОДПІ щодо
відсутності державної реєстрації ФОП
ОСОБА_2 як суб'єкта підприємницької
діяльності станом на день укладання
договору оренди рухомого майна №1 від
26.07.2013 року, на переконання суду, є
безпідставними, враховуючи, що жодним
діючим законодавчим або нормативним
актом України не передбачено обов'язку
суб'єктів господарювання, а також не
надано їм право перевіряти
правомірність діяльності контрагентів
за господарськими договорами, мету їх
діяльності, достовірність даних,
вказаних ними у первинних документах, а
також контролювати показники
податкової звітності іншого платника
податку.

Пов'язуючи господарську діяльність
позивача з придбаними у фірми «TRAXIM B.V.»
(Нідерланди) товарами, необхідно
відмітити, що відповідно до витягів з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.40-42, 148-150) видами діяльності
позивача є: виробництво машин і
устаткування для добувної
промисловості та будівництва;
виробництво інструментів і обладнання
для вимірювання, дослідження та
навігації; неспеціалізована оптова
торгівля; інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах; дослідження й
експериментальні розробки у сфері
природничих і технічних наук; надання в
оренду автомобілів і легкових
транспортних засобів; надання в оренду
вантажних автомобілів; ремонт і
технічне обслуговування машин і
устаткування промислового
призначення.

З вищенаведеного вбачається, що, окрім
надання в оренду автомобілів, легкових
і вантажних автотранспортних засобів,
господарська діяльність позивача може
полягати і в транспортуванні готової
продукції (інструментів, обладнання,
машин, устаткування, тощо) до місць
реалізації.

Отже, придбання позивачем у фірми «TRAXIM
B.V.» (Нідерланди) товарів - сідельних
тягачів та подальше здавання їх в
оренду ФОП ОСОБА_2 не суперечить
характерній господарській діяльності
позивача та його статутній діяльності.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Суд відмічає, що відповідно до вимог ч.2
ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії та
рішення.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що
податкове повідомлення рішення від
13.12.2013 року № про відмову у
наданні бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 263
393грн.00коп. за серпень 2013 року, винесене
Конотопською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, повинно бути скасованим, як
таке, що прийняте з порушенням ч.3 ст.2
КАС України.

З урахуванням викладених обставин, суд
вважає, що вимоги позивача правомірні,
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агронордвест" до Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
-задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 13.12.2013 року № про
відмову у наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 263 393грн.00коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агронордвест" (вул.
Червонозаводська,5, м. Конотоп, Сумська
область, 41600, ідентифікаційний код 31016136)
судовий збір у розмірі 458грн.81коп.
(чотириста п'ятдесят вісім грн.
вісімдесят одна коп.)

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 24.03.2014 року.