Справа № 654/335/14-а
Суддя: Сіянко В. М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/335/14-а
Провадження №2-а/654/17/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретареві Чухрай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Гола Пристань
Херсонської області в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до старшого державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища у Херсонській
області Соколенко Олени Олександрівни
про визнання нечинною та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до старшого державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища у Херсонській
області Соколенко О.О. про визнання
нечинною та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення. Позов мотивовано тим, що
30.01.2014р. отримав у виконавчій службі
копію постанови №04-12/1490 від 25.11.2013р.,
згідно якої був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.82 КУпАП та накладено штраф в розмірі
1700грн. 19.11.2013р. відповідачем було
складено відносно нього, як на посадову
особу Чорноморського біосферного
заповідника НАН України, чотири
протоколи про адміністративні
правопорушення в сфері охорони
навколишнього природного середовища.
Підставою для складання протоколів
стала перевірка дотримання вимог
природоохоронного законодавства ЧБЗ.
Позивач не згоден з даним протоколом
про адмінправопорушення №3865 та
постановою від 25.11.2013р., тому просить
визнати дії державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Соколенко О.О. такими, що не
відповідають вимогам Конституції
України, визнати нечинною та скасувати
постанову про накладення
адміністративного стягнення від
25.11.2013р. №04-12/1490.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з підстав, що
зазначені у позові, на полягав на його
задоволенні.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.4 ст.128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним причину
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

19.11.2013р. старшим державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища у Херсонській
області Соколенко О.О. відносно ОСОБА_1
складено протокол №3865 про
адміністративне правопорушення за
порушення вимог поводження з
відходами., що передбачено ст.82 КУпАП.

25.11.2013р. старшим державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища у Херсонській
області Соколенко О.О. винесено
постанову №04-12/1490 про накладення
адміністративного стягнення. Згідно
даної постанови, встановлено порушення
правил поводження з відходами під час
їх збирання, зберігання (дозвіл на
розміщення та ліміти на утворення та
розміщення на відходи І класу
небезпеки не отримано); журнал обліку
відходів за встановленою формою
здійснюється не по всім видам
утворюваних по заповіднику відходів;
порушено порядок здійснення викиду
забруднюючих речовин в атмосферу, а
саме викид забруднюючих речовин в
атмосферне повітря здійснюється без
дозволу спеціально уповноваженого
органу виконавчої влади; порушено
правила ведення первинного обліку вод
що забираються. Даною постановою
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст.82 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1700грн.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

Згідно ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про відходи» зберігання відходів
полягає у тимчасовому розміщенні
відходів у спеціально відведених
місцях чи об'єктах (до їх утилізації чи
видалення).

Статтею 17 Закону України «Про
відходи» передбачено, що суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані: а)
запобігати утворенню та зменшувати
обсяги утворення відходів; д)
забезпечувати повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування відходів, для утилізації яких
в Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам екологічної
безпеки; є) здійснювати організаційні,
науково-технічні та технологічні
заходи для максимальної утилізації
відходів, реалізації чи передачі їх
іншим споживачам або підприємствам,
установам та організаціям, що
займаються збиранням, обробленням та
утилізацією відходів, а також
забезпечувати за власний рахунок
екологічно обґрунтоване видалення тих
відходів, що не підлягають утилізації;
з) не допускати зберігання та видалення
відходів у несанкціонованих місцях чи
об'єктах; и) здійснювати контроль за
станом місць чи об'єктів розміщення
власних відходів; й) призначати
відповідальних осіб у сфері поводження
з відходами.

Відповідно до ст.8 Закону України
відходи є об'єктом права власності, а
згідно ст.9 цього ж Закону суб'єктами
права власності на відходи є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи
та організації усіх форм власності,
територіальні громади, Автономна
Республіка Крим і держава.

Згідно ст.13 Закону України «Про
відходи» суб'єктами у сфері поводження
з відходами є громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, а
також підприємства, установи та
організації усіх форм власності,
діяльність яких пов'язана із
поводженням з відходами.

З приписів ст.1 Закону України
«Про відходи» вбачається, що
поводження з відходами - це дії,
спрямовані на запобігання утворенню
відходів, їх збирання, перевезення,
сортування, зберігання, оброблення,
перероблення, утилізацію, видалення,
знешкодження і захоронення, включаючи
контроль за цими операціями та нагляд
за місцями видалення.

Відповідно до ст.32 Закону України
«Про відходи» з метою обмеження та
запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється: а) вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів. Ліміти на обсяги
утворення і розміщення побутових
відходів не встановлюються; б)
використовувати результати наукових
досліджень, впроваджувати в практику
винаходи, застосовувати нову техніку,
імпортне устаткування, технології та
системи, якщо вони не передбачають
запобігання чи мінімізацію обсягів
утворення відходів на всіх стадіях
технологічного процесу, їх утилізацію
та безпечне видалення; в) визначати
місця розміщення підприємств,
установок, полігонів, комплексів,
сховищ та інших об'єктів поводження з
відходами, проектувати та будувати
регіональні і міжрегіональні
комплекси оброблення, знешкодження,
утилізації та видалення відходів, якщо
вони не відповідають екологічним та
санітарно-гігієнічним вимогам; г)
приймати рішення про розміщення і
розвиток міст та інших населених
пунктів без визначення технічних та
інших заходів щодо створення умов для
утилізації чи видалення побутових
відходів; д) вводити в дію нові і
реконструйовані підприємства та інші
об'єкти, не забезпечені устаткуванням і
технологіями для безпечного
поводження з відходами, та в разі
відсутності даних, необхідних для
оцінки їх впливу на навколишнє
природне середовище та здоров'я людини,
згідно з установленим порядком; е)
передавати чи продавати небезпечні
відходи громадянам, підприємствам,
установам та організаціям, якщо вони не
забезпечують утилізації чи видалення
цих відходів екологічно безпечним
способом; є) залучати дітей і підлітків
до організованого збирання відходів
(як вторинної сировини), небезпечних
для здоров'я; ж) порушувати строки
переробки відходів, ввезених в Україну
відповідно до встановлених квотами
умов; з) порушувати встановлені квоти
на ввезення в Україну відходів як
вторинної сировини; и) ввезення в
Україну, за винятком транзитного
перевезення, будь-яких відходів з метою
їх зберігання чи видалення; і) з 1 січня
2018 року захоронення не перероблених
(необроблених) побутових відходів.

Законодавством України можуть
передбачатися й інші спеціальні заходи
щодо обмеження та запобігання
негативному впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини.

Відповідно до ст.33
вищезазначеного Закону зберігання та
видалення відходів здійснюються
відповідно до вимог екологічної
безпеки та способами, що забезпечують
максимальне використання відходів чи
передачу їх іншим споживачам (за
винятком захоронення).

З вказаних приписів Закону
вбачається, що обмеження та обов'язки
щодо порядку поводження з відходами, в
тому числі їх зберігання, стосуються
осіб, які є власниками цих відходів, чи
є відповідальним особами за поводження
з відходами.

Відповідальність за ст. 82 КУпАП
наступає в разі порушення вимог щодо
поводження з відходами під час їх
збирання, перевезення, зберігання,
оброблення, утилізації, знешкодження,
видалення або захоронення, а
відповідальність за ст.82-1 КУпАП -
порушення правил здійснення контролю
за операціями поводження з відходами.

Як вбачається із документів, які
були складені відповідачем під час
перевірки, жодного із зазначених в дані
статі порушення не виявлено.

Крім постанови по справі про
адміністративне правопорушення із
зазначенням суті виявленого
правопорушення, інших додаткових
доказів, свідчень або інших відомостей
до постанови, необхідних для вирішення
справи про наявність обставин
порушення законодавства про відходи з
боку ОСОБА_1, зібрано не було, постанова
таких доказів не містить, також, дані
які б спростовували свідчення позивача
та підтверджували правомірність
винесення постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 відповідачем в судове засідання
надано не було.

Враховуючи вищезазначене суд
дійшов висновку про те, що позивачем
здійснено всі необхідні заходи, щодо
виконання вимог Закону України «Про
відходи», у зв'язку з чим, в його діях
відсутній склад правопорушення,
передбачений ст.82 КУпАП.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 11, 71, 163 КАС України, суд, -

п о с т
а н о в и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову №04-12/1490 від
25.11.2013р. про накладення
адміністративного стягнення, винесену
старшим державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища у Херсонській області
Соколенко Оленою Олександрівною
відносно ОСОБА_1 за ст.82 КУпАП.

Провадження у адміністративній
справі відносно ОСОБА_1 у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
правопорушення, передбаченого ст. 82
КУпАП - закрити.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя: В. М. Сіянко