Справа № 804/10390/13-а
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 р. Справа № 804/10390/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Турової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Фоменко О.В.

представника позивача:
Данилова А.В.

представника відповідача:
Петрашку О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Славгородський арматурний
завод»

до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
«Славгородський арматурний завод»
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача
форми «Р» від 23 липня 2013 року №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 290216,25грн., та №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у сумі 245637,00грн.

19 листопада 2013 року позивачем було
подано заяву про відмову від позовних
вимог в частині щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «Р»
від 23.07.2013р. № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем в
сумі 30587,00грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013р.
відмову від адміністративного позову у
вказаній частині позовних вимог було
прийнято та закрито провадження у
справі щодо цієї частини позовних
вимог.

Таким чином, судом розглядаються
позовні вимоги відносно визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «Р»
від 23.07.2013р. № та податкового
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «Р»
від 23.07.2013р. № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
розмірі 199658,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 15392,00 грн.

В обґрунтування означених позовних
вимог, з урахуванням додаткових
пояснень, зазначалося, що відповідач за
результатами проведеної
документальної планової виїзної
перевірки позивача дійшов помилкового
висновку про порушення останнім
податкового законодавства та про
заниження ним внаслідок цього податку
на прибуток приватних підприємств та
податку на додану вартість, оскільки
позивач правомірно включив до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток приватних підприємств,
відповідні суми витрат за
господарськими операціями з ТОВ
«Служба Безпеки «Альянс-Гарант», ТОВ
«Сервісбуд», ТОВ «Арам», ТОВ «Нова
Українська проектна компанія», ТОВ
«Рентсервісторг», а також правомірно
відніс до складу податкового кредиту
суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними
цими контрагентами. Правочини з
вказаними суб'єктами господарювання
недійсними в судовому порядку не
визнавалися та є реальними, що
посвідчується відповідними первинними
документами, які були надані до
перевірки, а акт, складений за її
результатами, не містить фактів, які б
спростовували підтвердження цими
первинними документами відносин, виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між
сторонами даного правочину. Єдиними
підставами для визнання господарських
операцій з ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант», ТОВ «Сервісбуд», ТОВ
«Арам», ТОВ «Нова Українська проектна
компанія» та ТОВ «Рентсервісторг»
нереальними були акти перевірок цих
суб'єктів господарювання, отримані
відповідачем від інших органів доходів
і зборів, згідно яких встановлено
відсутність у вказаних контрагентів
позивача необхідних умов для ведення
господарської діяльності, а саме:
складських та торгівельних приміщень,
торгівельного та виробничого
обладнання, сировини та матеріалів для
здійснення основного виду діяльності,
що свідчить про порушення ними
приписів ст.185 Податкового кодексу
України в частині оподаткування
податком на додану вартість
безтоварних операцій по ланцюгу
постачання товару, робіт (послуг) з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями. Однак,
позивач не повинен відповідати за
будь-які порушення податкового
законодавства з боку своїх
контрагентів і наявність таких
порушень не є причиною для позбавлення
позивача права на податковий кредит та
віднесення відповідних сум витрат до
складу валових витрат. Також позивач
зазначав, що ним правомірно було
віднесено до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
приватних підприємств, відповідні суми
витрат за господарськими операціями з
ПП ОСОБА_4, ТОВ «Краматорський завод
«Станкомаш», ТОВ «НВП «Ексіком ЛТД»,
ТОВ «Промтехаудит», ТОВ
«Пневмотехнології», ТОВ «Термоліт»,
ТОВ «Євромет» та ТОВ АФ
«Веда-консалтінг», оскільки ці витрати
безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю позивача, що
посвідчується відповідними первинними
документами, складеними з дотриманням
вимог чинного законодавства. Зокрема,
ремонтні роботи, проведені ТОВ
«Краматорський завод «Станкомаш», ТОВ
«НВП «Ексіком ЛТД», ТОВ
«Пневмотехнології», ТОВ «Термоліт»,
ТОВ «Євромет», а також роботи з
експертного обстеження обладнання,
проведені ТОВ «Промтехаудит»,
стосувалися обладнання позивача, яке
він використовує у власній
господарській діяльності, при цьому
необхідність проведення таких
ремонтів підтверджена відповідними
аварійними та дефектними актами.
Транспортні послуги, що надавалися ПП
ОСОБА_4, також використовувалися
позивачем у власній господарській
діяльності при виконанні умов
договорів з постачання. Крім того
позивач вказував на те, що він не
погоджується з твердженням
відповідача, наведеним в акті
перевірки, відносно того, що податковий
кредит на суму 92039,00грн. безпідставно
сформовано позивачем на підставі
податкових накладних, складених з
порушенням вимог чинного
законодавства, а саме: у зв'язку із
заповненням цих податкових накладних
недержавною мовою. По-перше, всі
податкові накладні, на підставі яких
сформовано податковий кредит на суму
92039,00грн., складені державною мовою,
по-друге, господарські операції, в ході
яких складено ці податкові накладні, є
реальними та пов'язаними з
господарською діяльністю позивача, що
відповідачем не заперечується. Отже,
навіть, якщо податкові накладні і
містили певні формальні недоліки, це,
за наведених обставин, не є підставою
для позбавлення позивача права на
податковий кредит.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав пред'явлений
адміністративний позов у повному
обсязі та, посилаючись на викладені у
ньому доводи, просив повністю його
задовольнити.

Відповідач пред'явлений
адміністративний позов не визнав,
подав на нього письмові заперечення, в
яких просив повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що позивач
неправомірно завищив суму витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
приватних підприємств, а також суму
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант», ТОВ «Сервісбуд», ТОВ
«Арам», ТОВ «Нова Українська проектна
компанія» та ТОВ «Рентсервісторг»,
оскільки правочини, укладені з цими
контрагентами не спрямовані на реальне
настання наслідків, що обумовлені ними,
а складені за цими правочинами
первинні документи мають ознаки
юридичної дефектності. Крім того
позивачем не надано до перевірки
товарно-транспортні накладні,
подорожні листи, сертифікати про
походження матеріалів та акти їх
приймання-передачі, а також
довіреності на отримання цих
матеріалів та інструментів. Отже,
комплектуючі матеріали та інструменти,
які начебто придбано у ТОВ «Арам», ТОВ
«Нова Українська проектна компанія» та
ТОВ «Рентсервісторг», були безоплатно
отримані позивачем від невстановлених
осіб, а господарські операції по
ремонту покрівлі даху з ТОВ
«Сервісбуд» є нереальними. Щодо
взаємовідносин позивача з ТОВ «Служба
Безпеки «Альянс-Гарант» відповідач
зазначав, що ним від Лівобережної МДПІ
м. Дніпропетровська було отримано акт
перевірки цього контрагента позивача
від 28.11.2012р. №5543/22-7/35738711, яким
зафіксовано встановлену під час
проведеної перевірки відсутність
фактів реального вчинення
господарських операцій, оскільки
останні не підтверджені належними
первинними документами. Так, в актах
виконаних робіт зміст господарської
операції зазначено двома словами,
тобто ці акти не містять відомості про
господарську операцію та не
підтверджують її здійснення. Також
відповідач вказував на те, що позивачем
безпідставно було включено до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток приватних підприємств, суми
витрат за господарськими операціями з
ПП ОСОБА_4, ТОВ «Краматорський завод
«Станкомаш», ТОВ «НВП «Ексіком ЛТД»,
ТОВ «Промтехаудит», ТОВ
«Пневмотехнології», ТОВ «Термоліт»,
ТОВ «Євромет» та ТОВ АФ
«Веда-консалтінг», оскільки первинні
документи по цим операціям, надані до
перевірки, не відповідають вимогам
чинного законодавства та не доводять
пов'язаність понесених витрат з
господарською діяльністю. Крім того
відповідач зазначав, що позивачем
неправомірно було віднесено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість у розмірі 92039,00грн. на
підставі податкових накладних,
складених з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки ці податкові
накладні були заповнені недержавною
мовою.

Представник відповідача у судовому
засіданні також заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
посилаючись на доводи, викладені у
письмових запереченнях на нього.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази,
проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
суд приходить до висновку, що
пред'явлений адміністративний позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариства «Славгородський
арматурний завод» (далі - ПАТ
«Славгородський арматурний завод»)
(), зареєстроване
рішенням Синельниківської
райдержадміністрації від 15.01.1995р. №16,
перебуває на обліку в
Дніпропетровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області) як платник
податків та, зокрема, є платником
податку на прибуток приватних
підприємств та податку на додану
вартість.

На підставі наказу начальника
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 04.05.2013р.
№95 та відповідно до плану-графіку
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання працівниками
цього контролюючого органу було
проведено документальну планову
виїзну перевірку ПАТ «Славгородський
арматурний завод» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
01.07.2011р. по 31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011р. по
31.12.2012р.

За результатами означеної перевірки
було складено акт №606/222/14308859 від
08.07.2013р., яким, зокрема, зафіксовано
допущення позивачем порушення
приписів п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4 ст.137,
п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України в
результаті чого останнім занижено
податок на прибуток приватних
підприємств за ІІІ-ІV квартали 2011 року
та І-ІV квартали 2012 року на загальну
суму 231842,00грн., а також порушення
позивачем приписів п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України,
в результаті чого ним занижено податок
на додану вартість на загальну суму
344851,00грн. (т.1 а.с.17-66).

Наведені висновки акту перевірки
обґрунтовані тим, що позивач
неправомірно завищив суму витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
приватних підприємств, а також суму
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант», ТОВ «Сервісбуд», ТОВ
«Арам», ТОВ «Нова Українська проектна
компанія» та ТОВ «Рентсервісторг»,
оскільки правочини, укладені з цими
контрагентами не спрямовані на реальне
настання наслідків, що обумовлені ними,
а складені за цими правочинами
первинні документи мають ознаки
юридичної дефектності. Так, згідно
інформації, отриманої від інших
органів доходів і зборів, станом на час
проведення перевірки ТОВ «Сервісбуд»
припинено, відносно ТОВ «Арам»
порушено провадження у справі про
банкрутство, щодо ТОВ «Нова Українська
проектна компанія» до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесено
запис про відсутність за
місцезнаходженням, а ТОВ
«Рентсервісторг» - визнано банкрутом.
При цьому у всіх цих суб'єктів
господарювання відсутні основні фонди
та трудові ресурси, а, отже, відсутня
можливість фактичного здійснення
зазначених операцій. Крім того
позивачем не надано до перевірки
товарно-транспортні накладні,
подорожні листи, сертифікати про
походження матеріалів та акти їх
приймання-передачі, а також
довіреності на отримання цих
матеріалів та інструментів. Отже,
комплектуючі матеріали та інструменти,
які начебто придбано у ТОВ «Арам», ТОВ
«Нова Українська проектна компанія» та
ТОВ «Рентсервісторг», були безоплатно
отримані позивачем від невстановлених
осіб, а господарські операції по
ремонту покрівлі даху з ТОВ
«Сервісбуд» є нереальними. Щодо
взаємовідносин позивача з ТОВ «Служба
Безпеки «Альянс-Гарант» зазначалося,
що відповідачем від Лівобережної МДПІ
м. Дніпропетровська було отримано акт
перевірки цього контрагента позивача
від 28.11.2012р. №5543/22-7/35738711, яким
зафіксовано встановлену під час
проведеної перевірки відсутність
фактів реального вчинення
господарських операцій, оскільки
останні не підтверджені належними
первинними документами. Так, в актах
виконаних робіт зміст господарської
операції зазначено двома словами,
тобто ці акти не містять відомості про
господарську операцію та не
підтверджують її здійснення.
Відповідно за цими правовідносинами
відсутні об'єкти оподаткування. Також в
акті перевірки зазначено, що позивачем
безпідставно було включено до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток приватних підприємств, суми
витрат за господарськими операціями з
ПП ОСОБА_4, ТОВ «Краматорський завод
«Станкомаш», ТОВ «НВП «Ексіком ЛТД»,
ТОВ «Промтехаудит», ТОВ
«Пневмотехнології», ТОВ «Термоліт»,
ТОВ «Євромет» та ТОВ АФ
«Веда-консалтінг», оскільки первинні
документи по цим операціям, надані до
перевірки, не відповідають вимогам
чинного законодавства та не доводять
пов'язаність понесених витрат з
господарською діяльністю. Так,
товарно-транспортні накладні не
містять порядкових номерів, зазначені
в них первинні документи (видаткові
(прибуткові) накладні) до перевірки не
надано, не надано також довіреностей,
книги їх реєстрації, акти
приймання-передачі обладнання при
виконанні ремонтних робіт та кошториси
виконаних робіт тощо. Крім того
позивачем неправомірно було віднесено
до складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість у розмірі
92039,00грн. на підставі податкових
накладних, складених з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
ці податкові накладні були заповнені
недержавною мовою.

На підставі означеного акту перевірки
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області 23 липня 2013
року було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 290216,25грн.,
яких за основним платежем - 232173,00грн. та
за штрафними санкціями - 58043,25грн., а
також податкове повідомлення-рішення
форми «Р» №, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 245637,00грн.,
з яких за основним платежем - 230245,00грн.
та за штрафними санкціями - 15392,00грн.(т.1
а.с.15-16).

Як вбачається з розрахунку грошових
зобов'язань, нарахованих податковим
повідомленням-рішенням від 23.07.2013р.
форми «Р» №, сума цього
зобов'язання у розмірі 30587,00грн. була
нарахована позивачу у зв'язку із
порушенням ним приписів п.п.135.5.4, п.135.5
ст.135 Податкового кодексу України, що
виразилося у заниженні доходу, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, в наслідок не
віднесення до його складу суми
безнадійної кредиторської
заборгованості у розмірі 132985,42грн. за
експортними контрактами №SI-48/03 від
19.12.2003р. з Компанією «Stafford investments LLLC»
США, №SI-16/04 від 24.05.2004р. з Компанією
«Stafford investments LLLC» США та №003-03OR від
20.02.2003р. з Компанією «Orten Line LTD.Co» США, в
наслідок чого позивачем занижено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 30587,00грн. (т.3 а.с.23).

Позивачем означене вище порушення
податкового законодавства було
визнано, у зв'язку із чим ним 19.11.2013р.
була подана заява про часткову відмову
від позовних вимог в частині щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «Р»
від 23.07.2013р. № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем в
сумі 30587,00грн.

Як зазначалося вище ухвалою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013р.
відмову від адміністративного позову у
вказаній частині позовних вимог було
прийнято та закрито провадження у
справі щодо цієї частини позовних
вимог.

Отже, судом розглядаються позовні
вимоги відносно визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача
форми «Р» від 23.07.2013р. № в повному
обсязі та податкового
повідомлення-рішення відповідача
форми «Р» від 23.07.2013р. № в частині
щодо нарахування грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем у розмірі 199658,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 15392,00 грн.

Вирішуючи означені позовні вимоги, суд
зважає на наступне.

Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств, зокрема, є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодекс
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.4 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
20 травня 2009 року між ПАТ
«Славгородський арматурний завод» та
ТОВ «Служба Безпеки «Альянс-Гарант»
було укладено договір щодо надання
охоронних послуг №11, згідно якого ПАТ
«Славгородський арматурний завод», як
замовник, доручає, а ТОВ «Служба
Безпеки «Альянс-Гарант», як виконавець,
зобов'язувався забезпечити збереження
матеріальних цінностей та
контрольно-пропускний режим, а також
підтримання порядку на об'єкті, який
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
Синельниківський район, смт. Славгород,
вул. Заводська,1 (т.1 а.с.133-136).

Відповідно до п.1.2 та 3.1 Договору
виконавець зобов'язувався виконувати
цілодобову охорону об'єктів та
матеріальних цінностей на території
замовника згідно акта, при цьому
вартість послуг виконавця складає 14,00
грн./год. з ПДВ з одного охоронця.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що
строк його дії складає три місяці та
вступає в силу з моменту підписання.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Славгородський арматурний завод» та
ТОВ «Служба Безпеки «Альянс-Гарант»
було укладено додаткові угоди №1 від
20.08.2009р., №2 від 01.10.2010р. та №3 від 01.04.2012р.
до договору щодо надання охоронних
послуг №11 від 20.05.2009р., згідно яких
строк дії цього договору було
продовжено, а також змінено з 01.10.2010р.
вартість охорони, яка склала 12,60
грн./год., та запроваджено з 01.04.2012р. до
добової охорони один нічний піст,
вартість якого становить 2500,00грн. з ПДВ
(т.1 а.с.137-139).

Відповідно до актів прийому-здачі
виконаних робіт/послуг ТОВ «Служба
Безпеки «Альянс-Гарант» відповідно до
договору щодо надання охоронних послуг
№11 від 20.05.2009р. було надано позивачу
охоронні послуги протягом періоду з
липня 2011 року по грудень 2012 року
включно на загальну суму 355140грн., в тому
числі податок на додану вартість
59190,03грн. (295950,00грн. без ПДВ) Означені
послуги були оплачені ПАТ
«Славгородський арматурний завод» у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.94-132).

На суму наданих послуг ТОВ «Служба
Безпеки «Альянс-Гарант» було виписано
податкові накладні №65 від 31.07.2011р., №67
від 31.08.2011р., №37 від 30.09.2011р., №40 від
31.10.2011р., №50 від 30.11.2011р., №44 від 31.12.2011р.,
№50 від 31.01.2012р., №29 від 29.02.2012р., №46 від
31.03.2012р., №43 від 30.04.2012р., №40 від 31.05.2012р.,
№44 від 30.06.2012р., №44 від 31.07.2012р., №42 від
31.08.2012р., №45 від 30.09.2012р., №40 від 31.10.2012р.,
№42 від 30.11.2012р. та №56 від 31.12.2012р.

На підставі цих податкових накладних
ПАТ «Славгородський арматурний завод»
віднесло до складу податкового кредиту
відповідного звітного періоду суму
податку на додану вартість у
загальному розмірі 59190,00грн.

Вартість отриманих охоронних послуг на
суму 295950,00грн. була віднесена позивачем
до складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток приватних
підприємств, відповідних звітних
періодів.

На підтвердження наявності у ТОВ
«Служба Безпеки «Альянс-Гарант» права
на надання послуг, пов'язаних з
охороною державної та іншої власності,
з охорони громадян, позивачем були
надані суду копії ліцензій серії АВ
№393413 від 15.08.2008р. та серії АЕ №262940 від
04.08.2013р., виданих ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант» Міністерством
внутрішніх справ України (т.2 а.с.182-183).

Також позивачем було надано до огляду
судом оригінали журналів реєстрації
в'їзду та виїзду автотранспорту на
територію ПАТ «Славгородський
арматурний завод» та журнал реєстрації
відвідування сторонніми особами
території позивача, яка проводиться
охоронцями ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант» відповідно до договору
щодо надання охоронних послуг №11 від
20.05.2009 року. Означені журнали скріплені
печатками ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант».

Крім того позивачем надано розроблений
згідно договору щодо надання охоронних
послуг №11 від 20.05.2009р. маршрут руху
охоронців (т.3 а.с.28-29).

Допитаний судом у якості свідка
заступник директора ТОВ «Служба
Безпеки «Альянс-Гарант» ОСОБА_5 суду
показав, що ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант» дійсно надаються
охоронні послуги ПАТ «Славгородський
арматурний завод» згідно укладеного з
ним договору №11 від 20.05.2009р. Він є
куратором по охороні цього об'єкту.
Згідно договору був розроблений
маршрут руху охоронців. На об'єкті
встановлено відеоспостереження,
здійснюється контрольно-пропускний
режим. Сторонні особи на територію ПАТ
«Славгородський арматурний завод»
впускаються лише за домовленістю і їх
захід на територію фіксується у
відповідному журналі. Також ведеться
журнал реєстрації в'їзду та виїзду
транспортних засобів на територію
заводу. Станом на теперішній час
договір №11 від 20.05.2009р. також діє і
послуги з охорони продовжують
надаватися. З 01.04.2012р. на об'єкті крім
двох охоронців, що чергують цілодобово,
працює ще один нічний піст. До цього
було лише два охоронця цілодобово. У
охоронців оплата почасова,
розраховується за фактично
відпрацьований час. Рахунки за надані
послуги виставляються в кінці кожного
місяця, по ним і здійснюється оплата.

Таким чином, свідок ОСОБА_5 своїми
показаннями також підтвердив факт
реальності господарських операцій
позивача з ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант» згідно договору №11 від
20.05.2009р.

Отже, реальність цих господарських
операцій посвідчується наявними в
матеріалах справи копіями первинних
документів, а саме: договору №11 від
20.05.2009р., додаткових угод до нього, актів
прийому-здачі виконаних робіт/послуг,
податкових накладних, та платіжних
доручень, а також показаннями свідка та
наданими до огляду у судовому
засіданні доказами, а саме: журналами
реєстрації в'їзду та виїзду
транспортних засобів на територію
заводу, та журналом реєстрації
відвідування сторонніми особами
території позивача.

Щодо взаємовідносин ПАТ
«Славгородський арматурний завод» з
ТОВ «Сервісбуд» судом встановлено, що
між цими суб'єктами господарювання
05.08.2011р. було укладено договір підряду
№0508, згідно якого ПАТ «Славгородський
арматурний завод», як замовник,
доручає, а ТОВ «Сервісбуд», як
підрядник, зобов'язується виконати з
використанням своїх виробничих
ресурсів та у відповідності з умовами
та положеннями цього договору ремонт
крівлі цеху №2 на території замовника в
смт. Славгород по вул. Заводській,1(т.1
а.с.140-141).

Відповідно до п.1.2 Договору перелік та
об'єм робіт, що виконуються згідно
цього Договору, визначається у
кошторисній документації, яка є
невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.1 та п.2.3 Договору передбачено,
що загальна вартість виконаних робіт
підрядником складає 149713,00грн., у тому
числі ПДВ - 24952,17грн., при цьому замовник
сплачує підряднику аванс у розмірі
99415,00грн. протягом десяти календарних
днів від дати підписання договору.

Згідно п.3.1 цього Договору
здача-приймання після виконання робіт
здійснюється у відповідності до діючих
будівельних норм та правил,
оформляється актом приймання-передачі
виконаних робіт.

Як вбачається з довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати) за липень 2011 року, договірної
ціни на ремонт крівлі із руберойду у 2011
році, розрахунку №1-4, локального
кошторису №2-1-1 та кінцевої відомості
ресурсів до нього, розрахунку
загальновиробничих витрат до
кошторису та кінцевої відомості
ресурсів, а також акту приймання
виконаних будівельних робіт за липень
2011 року, ТОВ «Сервісбуд» на виконання
умов договору підряду №0508 05.08.2011р. було
надано ПАТ «Славгородський арматурний
завод» послуги з ремонту крівлі цеху
№2, розташованого на території
позивача, на загальну суму 149713,00грн., в
тому числі ПДВ - 24952,17грн. (т.1 а.с.144-152).

На суму наданих послуг згідно договору
підряду №0508 від 05.08.2011р. ТОВ
«Сервісбуд» було виписано податкові
накладні №161 від 16.08.2011р., №223 від
22.11.2011р. та №183 від 18.10.2011р. на загальну
суму 149713,00 грн., у тому числі податок на
додану вартість - 24952,17грн.(т.1 а.с.177,179-180).

Означені послуги були оплачені ПАТ
«Славгородський арматурний завод» у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.174-176).

Судом також встановлено, що між ПАТ
«Славгородський арматурний завод» та
ТОВ «Сервісбуд» також було укладено
договір підряду №3008 від 30.08.2011р., згідно
якого ПАТ «Славгородський арматурний
завод», як замовник, доручає, а ТОВ
«Сервісбуд», як підрядник,
зобов'язується виконати з
використанням своїх виробничих
ресурсів та у відповідності з умовами
та положеннями цього договору монтаж
лівневої каналізації цеху №2 на
території замовника в смт. Славгород по
вул. Заводській, 1(т.1 а.с.142-143).

Відповідно до п.1.2 вказаного Договору
перелік та об'єм роботи визначається у
кошторисній документації, яка є
невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.1 та п.2.30 Договору передбачено,
що загальна вартість виконаних робіт
підрядником складає 89985,00грн., у тому
числі ПДВ - 14997,50грн., при цьому замовник
сплачує підряднику передплату у
розмірі 100% протягом десяти календарних
днів від дати підписання договору.

Згідно п.3.1 цього Договору
здача-приймання після виконання робіт
здійснюється у відповідності до діючих
будівельних норм та правил,
оформляється актом приймання-передачі
виконаних робіт.

Як вбачається з довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати) за вересень 2011 року,
договірної ціни на будівництво у 2011
році, розрахунку №1-4, локального
кошторису №2-1-1 на будівництво лівневої
каналізації цеху та кінцевої відомості
ресурсів до нього, розрахунку
загальновиробничих витрат до
локального кошторису та кінцевої
відомості ресурсів, а також акту
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2011 року, ТОВ «Сервісбуд» на
виконання умов договору підряду №3008
від 30.08.2011р. було надано ПАТ
«Славгородський арматурний завод»
послуги з монтажу лівневої каналізації
цеху №2 на території заводу на загальну
суму 89985,00грн., у тому числі податок на
додану вартість - 14997,50грн. (т.1 а.с.153-172).

На суму наданих послуг згідно договору
підряду №3008 від 30.08.2011р. ТОВ
«Сервісбуд» була виписана податкова
накладна №22 від 02.09.2011р. на загальну
суму 89985,00грн., у тому числі податок на
додану вартість - 14997,50грн. (т.1 а.с.178).

Означені послуги були оплачені ПАТ
«Славгородський арматурний завод» у
безготівковій формі згідно платіжного
доручення, копія якого міститься в
матеріалах справи (т.1 а.с.173).

Сума податку на додану вартість у
загальному розмірі 39949,67 грн. згідно
перелічених вище податкових накладних,
виписаних ТОВ «Сервісбуд» за
господарськими операціями відповідно
до договорів підряду №0508 05.08.2011р. та
№3008 від 30.08.2011р., була включена ПАТ
«Славгородський арматурний завод» до
складу податкового кредиту в наступних
періодах: у вересні 2011 року у сумі
31567,00грн., у січні 2012 року у сумі 3380,00грн.,
у квітні 2012 року у сумі 5003,00грн.

Придбання послуг у ТОВ «Сервісбуд» за
означеними договорами (на суму
199748,00грн. без ПДВ) віднесено позивачем
до складу валових витрат в частині суми
амортизації у загальному розмірі
10816,00грн., з урахуванням того, що метод
амортизації, що використовується
позивачем на даний об'єкт, -
прямолінійний, за яким річна сума
амортизації визначається шляхом
ділення вартості, яка амортизується, на
строк корисного використання об'єкта
амортизації.

Оскільки об'єкт амортизації було
введено в експлуатацію в листопаді 2011
року, відповідно амортизація
проводилася з грудня 2011 року.

Сума амортизації, враховуючи, що строк
корисного використання будівлі, яка
відноситься до 3 групи, становить 20
років, склала із розрахунку
199748,00грн./240міс.=832,00грн.

Отже, позивачем до складу витрат
віднесено амортизацію у 4 кварталі 2011
року у сумі 832,00грн., у 1 кварталі 2012 року
у сумі 2496,00грн., у 2 кварталі 2012 року у
сумі 2496,00грн., у 3 кварталі 2012 року у сумі
2496,00грн. та у 4 кварталі 2012 року у сумі
2496,00грн.

Реальність господарських операцій
позивача з ТОВ «Сервісбуд»
підтверджується первинними
документами, копії яких наявні в
матеріалах справи, а саме: договорами
підряду №0508 05.08.2011р. та №3008 від 30.08.2011р.,
довідками про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати),
договірними цінами на ремонт крівлі із
руберойду та на будівництво у 2011 році,
розрахунками №1-4, локальними
кошторисами №2-1-1 та кінцевими
відомостями ресурсів до них,
розрахунками загальновиробничих
витрат до кошторисів та кінцевих
відомостей ресурсів, а також актами
приймання виконаних будівельних робіт
за липень та вересень 2011 року,
податковими накладними та платіжними
дорученнями.

Щодо взаємовідносин ПАТ
«Славгородський арматурний завод» та
ТОВ «Арам» (на час взаємовідносин з
позивачем це підприємство мало назву
ТОВ «МТ1») судом встановлено, що між
цими суб'єктами господарювання 25
листопада 2011 року було укладено
договір поставки №25/11, згідно якого ТОВ
«Арам», як постачальник, згідно із
заявкою ПАТ «Славгородський
арматурний завод», як покупця, передає
останньому у власність, а позивач
приймає та оплачує комплектуючі в
асортименті та кількості згідно
специфікацій та інших еквівалентних
документів (видаткових накладних,
рахунків-фактур тощо), які є невід`ємною
частиною даного договору (т.1 а.с.181-183).

Відповідно до витратних накладних
№1212/5 від 12.12.2011р. та №0112/5 від 01.12.2011р.
ТОВ «Арам» на виконання вимог договору
поставки №25/11 від 25.11.2011р. поставило ПАТ
«Славгородський арматурний завод» у
грудні 2011 року комплектуючі до клапану
СА21250ДУ20 та до клапану СА21373ДУ20 на
загальну суму 204000,48грн., в тому числі
податок на додану вартість у сумі
34000,08грн. (т.1 а.с.185,189).

На вказану суму вартості товару ТОВ
«Арам» було виписано податкові
накладні №70 від 12.12.2011р. та №4 від
01.12.2011р., на підставі яких позивачем
віднесено до складу податкового
кредиту грудня 2011 року суму ПДВ у
розмірі 34000грн. (т.1 а.с.187,191).

Оплата за поставлений товар здійснена
ПАТ «Славгородський арматурний завод»
у безготівковій формі відповідно до
платіжних доручень від 22.12.2011р. №1556 та
від 08.12.2011р. №1484 (т.1 а.с.188,192).

Вартість отриманих матеріалів у
розмірі 148000,00грн. включено до складу
витрат 4 кварталу 2011 року.

Оприбуткування та рух товару,
отриманого від ТОВ «Арам», на складі
позивача підтверджується відомостями
реєстру №6 надходження матеріалів по
центральному складу за грудень 2011 року,
приймальними актами №1006 та №1007,
відомостями реєстру витрат матеріалів
по центральному складу за грудень 2011
року, лімітними картками №1193 та №1192 за
грудень 2011 року (т.3 а.с.132-136).

Щодо транспортування товару від ТОВ
«Арам» до позивача, то з наданих
останнім товарно-транспортних
накладних від 01.12.2011р. та від 12.12.2011р.
вбачається, що перевезення
здійснювалось за замовленням ТОВ
«Арам» вантажоперевізником ПП «Гранд»,
а вантажоодержувачем є ПАТ
«Славгородський арматурний завод».
Крім того у вказаних
товарно-транспортних накладних
значилося, що приймання товару від
імені позивача здійснювалося
уповноваженою особою за довіреністю
№683 від 01.12.2011р. (т.1 а.с.186,190).

При цьому позивачем надано витяг з
журналу реєстрації довіреностей за 2011
рік, в якому міститься запис про
реєстрацію довіреності №683 від 01.12.2011р.
на працівника ПАТ «Славгородський
арматурний завод» - ОСОБА_6 на отримання
товару від ТОВ «МТ1» (ТОВ «Арам») (т.1
а.с.184).

Таким чином, факт здійснення реальних
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом ТОВ «Арам»
підтверджується відповідними
первинними документами, копії яких
наявні в матеріалах справи, а саме:
договором поставки №25/11 від 25.11.2011р.,
витратними та податковими накладними,
платіжними дорученнями, а також
товарно-транспортними накладними,
реєстрами надходження та витрат
матеріалів по центральному складу за
грудень 2011 року, приймальними актами,
лімітними картками, відомостями
журналу реєстрації довіреностей за 2011
рік.

Судом також встановлено, що ПАТ
«Славгородський арматурний завод»
мало взаємовідносини з ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» щодо
постачання останнім на адресу позивача
метизної продукції - гвинтів
установочних, шайб та болтів стопорних.

Відповідно до виписаних ТОВ «Нова
Українська проектна компанія»
рахунків-фактур №СФ-000108 від 28.05.2012р.,
№СФ-000296 від 17.10.2012р., №СФ-346 від 06.11.2012р.,
№СФ-000209 від 17.07.2012р., №СФ-000211 від 18.07.2012р.
та видаткових накладних №РН-0000045 від
01.06.2012р., №РН-0000173 від 18.10.2012 р., №РН-00000200
від 07.11.2012р., №РН-0000108 від 10.08.2012р.,
№РН-0000081 від 12.07.2012р., №РН0000073 від
06.07.2012р., №РН-000092 від 23.07.2012р., №РН-0000060
від 18.06.2012р. означене підприємство
поставило на адресу позивача протягом
червня-листопада 2012 року метизну
продукцію на загальну суму 20097,00грн., в
тому числі податок на додану вартість
3349,50грн. (т.1
а.с.218-219,224-225,232-233,238-239,243,246,249-250, т.2 а.с.3).

На суму поставленого товару ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» було
виписано податкові накладні, які
оформлені належним чином та з
дотриманням вимог ст.201 Податкового
кодексу України, що не заперечується
відповідачем (т.1а.с.220,226,234,240,247).

На підставі цих податкових накладних
ПАТ «Славгородський арматурний завод»
віднесло до складу податкового кредиту
відповідних звітних податкових
періодів суму податку на додану
вартість у загальному розмірі 3349,50грн.

З наданих позивачем приймальних актів
вбачається, що товар, поставлений ТОВ
«Нова Українська проектна компанія»,
отримувався працівниками ПАТ
«Славгородський арматурний завод» -
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі
відповідних довіреностей,
зареєстрованих в журналі реєстрації
довіреностей, витяги з якого долучено
до матеріалів справи (т.1
а.с.217,222-223,230,236-237,241-242,244-245,248, т.2 а.с.1-2,4).

Розрахунки за поставлений ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» товар
були здійснені позивачем у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень, копії яких містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.221,227-229,235).

Вартість отриманої від ТОВ «Нова
Українська проектна компанія»
метизної продукції у загальному
розмірі 16748,00грн. було включено
позивачем до складу витрат відповідних
звітних податкових періодів.

Оприбуткування та рух товару,
отриманого від ТОВ «Нова Українська
проектна компанія», на складі позивача
підтверджується відомостями реєстрів
надходження та витрат матеріалів по
центральному складу, а також лімітними
картками та зведеними реєстрами витрат
(т.3 а.с.158-211).

Отже, реальність господарських
операцій ПАТ «Славгородський
арматурний завод» з ТОВ «Нова
Українська проектна компанія»
підтверджується відповідними
первинними документами, копії яких
наявні в матеріалах справи, а саме:
рахунками-фактурами, видатковими та
податковими накладними, приймальними
актами та платіжними дорученнями, а
також витягами з журналу реєстрації
довіреностей, реєстрами надходження та
витрат матеріалів по центральному
складу, лімітними картками та
зведеними реєстрами витрат.

Щодо взаємовідносин ПАТ
«Славгородський арматурний завод» з
ТОВ «Рентсервісторг» судом
встановлено, що між цими суб'єктами
господарювання було укладено договори
купівлі-продажу матеріалів, згідно
яких ТОВ «Рентсервісторг» постачав на
адресу позивача датчик руху «Кемрос»,
датчик кутових переміщень ВЕ-178А,
датчик ВЕ 178А та плати.

Згідно рахунків-фактур №09706 від
09.07.2012р., №22037 від 22.03.2012р., №10057 від
10.05.2012р., №23127 від 23.12.2011р. та видаткових
накладних №300710 від 30.07.2012р., №30036 від
30.03.2012р., №14058 від 14.05.2012р., №271212 від
27.12.2011р. ТОВ «Рентсервісторг» поставило
ПАТ «Славгородський арматурний завод»
означений вище товар на загальну суму
21862,00грн., в тому числі податок на додану
вартість - 3643,67грн. (т.1
а.с.194-195,199-200,204-205,209-210).

На суму поставленого товару ТОВ
«Рентсервісторг» було виписано
податкові накладні, які оформлені
належним чином та з дотриманням вимог
ст.201 Податкового кодексу України, що не
заперечується відповідачем (т.1
а.с.196,201,206,211).

На підставі цих податкових накладних
ПАТ «Славгородський арматурний завод»
віднесло до складу податкового кредиту
відповідних звітних податкових
періодів суму податку на додану
вартість у загальному розмірі 3643,67грн.

З наданих позивачем приймальних актів
вбачається, що товар, поставлений ТОВ
«Рентсервісторг», отримувався
працівниками ПАТ «Славгородський
арматурний завод» - ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на
підставі відповідних довіреностей,
зареєстрованих в журналі реєстрації
довіреностей, витяг з якого долучено до
матеріалів справи (т.1 а.с.193,198,203,208,213-216).

Щодо перевезення товару, отриманого
від ТОВ «Рентсервісторг», представник
позивача суду пояснив, що товар
транспортувався контрагентом на
територію ПАТ «Славгородський
арматурний завод», де і був
безпосередньо отриманий за
вищеозначеними довіреностями.
Товарно-транспортні накладні у
позивача відсутні.

Розрахунки з ТОВ «Рентсервісторг» були
здійснені позивачем у безготівковій
формі згідно платіжних доручень, копії
яких містяться в матеріалах справи
(т.1а.с.197,202,207,212).

Вартість отриманого від ТОВ
«Рентсервісторг» товару у загальному
розмірі 18218,00грн. було включено
позивачем до складу витрат відповідних
звітних податкових періодів.

Оприбуткування та рух товару,
отриманого від ТОВ «Рентсервісторг»,
на складі позивача, а також його
використання у власній господарській
діяльності підтверджується
відомостями реєстрів надходження та
витрат матеріалів по центральному
складу, а також вимогами на списання
матеріалів для використання в ремонті
обладнання (т.3 а.с.141-157).

Необхідність закупівлі позивачем
означених матеріалів підтверджується
відомостями аварійних актів щодо
наявності несправностей обладнання
через вихід з ладу певних деталей, які
слід закупити для усунення поламок (т.3
а.с.137-140).

Таким чином, реальність господарських
операцій ПАТ «Славгородський
арматурний завод» з ТОВ
«Рентсервісторг» підтверджується
відповідними первинними документами,
копії яких наявні в матеріалах справи,
а саме: рахунками-фактурами,
видатковими та податковими накладними,
приймальними актами та платіжними
дорученнями, а також журналом
реєстрації довіреностей, аварійними
актами, реєстрами надходження та
витрат матеріалів по центральному
складу та вимогами на списання
матеріалів для використання в ремонті
обладнання.

З наведеного вбачається, що факт
здійснення реальних господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант», ТОВ «Сервісбуд», ТОВ
«Арам», ТОВ «Нова Українська проектна
компанія» та ТОВ «Рентсервісторг»
підтверджується відповідними
первинними документами, які надавалися
до перевірки та копії яких наявні в
матеріалах справи, а також документами,
оформленими на виконання умов
укладених договорів, які повністю
відображають зміст та обсяг цих
господарських операцій, а також
свідчать про рух отриманих товарів та
зміни в майновому стані позивача, що
відбувалися у зв'язку із здійсненням
оплати отриманих товарів (робіт,
послуг).

Доводи відповідача про нереальність
цих угод спростовуються вищенаведеним
та судом не приймаються, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження факту розірвання,
визнання недійсними чи неукладеними
вказаних правочинів. Також
відповідачем не було надано належних
та допустимих доказів нікчемності
означених договорів, фіктивної
господарської діяльності контрагентів
позивача, відсутності зв'язку
укладених угод з господарською
діяльністю позивача, притягнення до
кримінальної відповідальності
посадових осіб вказаних підприємств за
ухилення від сплати податків або інші
податкові правопорушення, а також, що
укладені правочини порушують
публічний порядок відповідно до ч.2
ст.228 Цивільного кодексу України.

Необхідними умовами для визнання угоди
нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного
кодексу України є її укладання з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства та наявність умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних протиправних наслідків.
При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо. Проте, існування відповідних
обставин у даній справі податковим
органом не доведено.

Зміст договорів, укладених ПАТ
«Славгородський арматурний завод» з
ТОВ «Служба Безпеки «Альянс-Гарант»,
ТОВ «Сервісбуд», ТОВ «Арам», ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» та ТОВ
«Рентсервісторг», не суперечить актам
цивільного законодавства, а
відповідачем не надано доказів, які б
підтверджували, що зміст цих угод не
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов'язків чи
свідчить про намір сторін ухилитися
від оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання договорів або
приховування дійсного об'єкту
оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо. В межах
спірних правовідносин позивач не
складав податкових накладних, а
отримував такі податкові накладні від
контрагентів та згідно них і формував
податковий кредит за відповідні
періоди.

Посилання відповідача на те, що
правочини, укладені позивачем з ТОВ
«Сервісбуд», ТОВ «Арам», ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» та ТОВ
«Рентсервісторг», не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними, підтвердженням чого є
інформація, отримана від інших органів
доходів і зборів відносно того, що
станом на час проведення перевірки ТОВ
«Сервісбуд» припинено, відносно ТОВ
«Арам» порушено провадження у справі
про банкрутство, щодо ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
внесено запис про відсутність за
місцезнаходженням, а ТОВ
«Рентсервісторг» - визнано банкрутом;
при цьому у всіх цих суб'єктів
господарювання відсутні основні фонди
та трудові ресурси, а, отже, відсутня
можливість фактичного здійснення
зазначених операцій, не спростовують
факту реальності господарських
операцій ПАТ «Славгородський
арматурний завод» з вказаними
контрагентами, оскільки наведені
відповідачем обставини щодо порушення
справ про банкрутство та визнання
банкрутами цих підприємств мали місце
вже після виконання угод з цими
суб'єктами господарювання.

При цьому, як на час укладення угод між
позивачем та його означеними вище
контрагентами, так і на час їх
виконання, останні знаходилися в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також, були платниками податку на
додану вартість, що відповідачем не
заперечується.

Крім того, жодною нормою законодавства
України не передбачається обов'язку
платників податків - одержувачів
товарів - вимагати від
контрагентів-постачальників будь-яких
відомостей щодо повноти сплати ними
податків за окремою операцією
придбання товарів, відомостей щодо
третіх осіб (постачальників у ланцюгу),
перевіряти додержання чи порушення
ними законодавчих приписів, а також
наявність у цих контрагентів умов для
належного здійснення господарської
діяльності, оскільки податкове
законодавство не ставить в залежність
податковий облік певного платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати контрагентом податку до
бюджету, а також від господарських та
виробничих можливостей контрагента.

Навіть, якщо контрагент (постачальник
по ланцюгу) і порушив вимоги
податкового законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку (покупця
товарів, робіт, послуг) права на
відшкодування ПДВ та віднесення до
складу витрат відповідного звітного
періоду вартості отриманих послуг за
правочином з таким контрагентом у разі,
якщо платник податку виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування,
сплатив за виконані послуги і має
документальне підтвердження розміру
свого податкового кредиту та
здійснених витрат.

Посилання відповідача на те, що
відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних на
перевезення товару від ТОВ «Нова
Українська проектна компанія» та ТОВ
«Рентсервісторг» свідчить про
нереальність укладених між ними
правочинів, судом також не приймаються,
оскільки реальність цих господарських
операцій підтверджена всіма
первинними документами
бухгалтерського обліку та звітності,
які у своїй сукупності дають підстави
для висновку про реальність факту
придбання ПАТ «Славгородський
арматурний завод» товару у цих
суб'єктів господарювання. При цьому
товарно-транспортна накладна є
обов'язковою саме для підтвердження
витрат господарської діяльності, у
разі віднесення до них витрат на
транспортування товару, що у даному
разі позивачем не здійснювалося, при
формуванні ж податкового кредиту за
операціями з постачання товару з
віднесенням до його складу сум ПДВ,
включених у вартість цього товару,
даний документ не є обов'язковим.

Щодо доводів відповідача відносно
нереальності господарських операцій
позивача з ТОВ «Служба Безпеки
«Альянс-Гарант» з посиланням на
отриманий від Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська акт перевірки цього
контрагента позивача від 28.11.2012р.
№5543/22-7/35738711, яким зафіксовано
встановлену під час проведеної
перевірки відсутність фактів
реального вчинення господарських
операцій, оскільки останні не
підтверджені належними первинними
документами (в актах виконаних робіт
зміст господарської операції
зазначено двома словами, тобто ці акти
не містять відомості про господарську
операцію та не підтверджують її
здійснення) суд зазначає наступне.

Зі змісту наведених вище приписів
ст.ст.138,139,198 Податкового кодексу
України вбачається, що у платника
податку виникає право на включення
суми податку на додану вартість до
складу податкового кредиту та на
віднесення до складу витрат
відповідного звітного періоду
вартості отриманого товару (робіт,
послуг) лише за умови підтвердження
відповідними первинними документами
здійснення господарських операцій, на
підставі яких платником податків було
сформовано податковий кредит та
здійснено такі витрати.

Наявність незначних недоліків
первинних документів є обставинами,
які самі по собі не позбавляють
правового значення виданих
контрагентом підприємства актів
виконаних робіт та інших первинних
документів, що виключає
відповідальність платника податків. У
разі підтвердження дійсного виконання
операції недоліки правореалізуючих
документів є порушенням порядку
заповнення цих документів, допущених
постачальником, а відтак такі недоліки
не можуть слугувати перешкодою для
реалізації платником податків
законного права на податковий кредит
та на віднесення до складу витрат, що
враховуються при визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
відповідного звітного періоду
вартості отриманого товару (робіт,
послуг). Тим більше, що податкові
накладні, на підставі яких сформовано
податковий кредит, та інші первинні
документи за правочинами з означеним
вище контрагентом складені з
дотримання обов'язкових вимог до
первинних документів, встановлених ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність». Крім
того реальність цих господарських
операцій також підтверджена
показаннями свідка.

Щодо віднесення ПАТ «Славгородський
арматурний завод» до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
приватних підприємств, сум витрат за
господарськими операціями з ПП ОСОБА_4
ТОВ «Краматорський завод «Станкомаш»,
ТОВ «НВП «Ексіком ЛТД», ТОВ
«Промтехаудит», ТОВ
«Пневмотехнології», ТОВ «Термоліт»,
ТОВ «Євромет» та ТОВ АФ
«Веда-консалтінг», судом встановлено
наступне.

Так, позивач перебував у господарських
взаємовідносинах з вказаними
контрагентами відповідно до таких
договорів:

- з ПП ОСОБА_4 усний договір щодо надання
транспортних послуг, на виконання
якого у межах перевіряємого періоду ПП
ОСОБА_4 здійснював перевезення товарів
для ПАТ «Славгородський арматурний
завод» згідно договорів, укладених
позивачем з ТОВ ДСВП «РАОС-Техно»
(договір постачання від 10.01.2011р. №001/11)
та з ТОВ «Стимул и М, ЛТД» (договір
постачання №32/11 від 11.11.2011р.). На
підтвердження цього позивачем надано
акти приймання-передачі виконаних ПП
ОСОБА_4 робіт, товарно-транспортні
накладні, в яких замовником
перевезення та вантажоодержувачем
вказано ПАТ «Славгородський
арматурний завод», автопідприємством -
ПП ОСОБА_4 а вантажовідправниками - ТОВ
ДСВП «РАОС-Техно» та ТОВ «Стимул и М,
ЛТД». Також позивачем надано суду
платіжні доручення щодо оплати ПП
ОСОБА_4 за надані транспортні послуги,
та накладні, приймальні акти та виписки
із журналу реєстрації довіреностей на
підтвердження реальності
господарських операцій з ТОВ ДСВП
«РАОС-Техно» та ТОВ «Стимул и М, ЛТД», в
межах яких і відбувалося надання
транспортних послуг ПП ОСОБА_4 щодо
перевезення закуплених у цих суб'єктів
господарювання інструментів та
запчастин для обладнання позивача (т.2
а.с.27-67, 184-191);

- з ТОВ «Краматорський завод
«Станкомаш» договір №32 від 24.03.2011р., на
виконання умов якого останнє
виконувало роботи з ремонту обладнання
позивача (верстатів), що
підтверджується вказаним договором та
специфікацією до нього, актами щодо
необхідності ремонту, графіком
планових ремонтів обладнання, актами
приймання-передачі
токарно-гвинторізних верстатів та
накладними на них, протоколами іспитів,
актами передачі-приймання наданих
послуг, подорожнім листом та
відрядженням водія на поїздку у м.
Краматорськ для відправки верстатів на
ремонт 07.04.2011р., що здійснювалося
транспортом замовника; накладною від
03.08.2011р. щодо повернення верстатів з
ремонту за рахунок виконавця та його
транспортом; платіжним дорученням щодо
оплати ТОВ «Краматорський завод
«Станкомаш» за надані послуги та
податковими накладними (т.2
а.с.103-115,192-205);

- з ТОВ «НВП «Ексіком» договір від
08.08.2011р. №26/1/311, на виконання умов якого
останнє виконувало роботи з
діагностики обладнання позивача
(системи Siеmens), що підтверджується
вказаним договором та специфікацією до
нього, аварійним актом верстату Sinumerik
802, листом-замовленням,
листом-переліком виконаних робіт,
викликом спеціалістів ТОВ «НВП
«Ексіком» для виконання діагностичних
робіт на території замовника від
29.07.2011р. (оскільки обладнання на
діагностику не транспортувалося,
товарно-транспортні накладні
відсутні), актом виконаних робот від
08.08.2011р., платіжним дорученням щодо їх
оплати та податковою накладною (т.2
а.с.128-134, 206-208);

- з ТОВ «Промтехаудит» договір від
20.07.2011р. №24, на виконання умов якого
останнє виконувало для позивача роботи
щодо експертного обстеження
(технічного діагностування),
технічного освідування (часткового та
повного), неруйнівного контролю,
паспортизації, хімічного аналізу
структури матеріалу, механічних
випробувань, нівелювання підкранових
шляхів, електровимірювання обладнання
позивача, що підтверджується вказаним
договором, додатковою угодою до нього,
протоколом узгодження договірної ціни
та додатком до цього договору з
переліком обладнання, що підлягає до
проведення технічного діагностування,
часткового та позачергового повного
технічного освідування, податковою
накладною, платіжним дорученням, актом
наданих послуг, а також витягом з
правил будови і безпечної експлуатації
вантажо-підіймальних кранів,
експертним висновком, протоколами
досліджень та геодезичної зйомки
підкранових шляхів мостових кранів,
які проводилися на території позивача,
паспортами на крани, в яких проставлено
відмітку про надання дозволу на
експлуатацію, який надається лише за
наявності експертизи (при цьому, як
пояснив представник позивача, акти
виконаних робіт за договором від
20.07.2011р. складено лише після отримання
такого дозволу, оскільки у разі не
надання такого дозволу ТОВ
«Промтехаудит» переробляв би
експертизу, як неналежну) (т.2
а.с.135-143,211-217, т.3 а.с.27, 30-74);

- з ТОВ «Пневмотехнології» договір від
вересня 2011 року №2940-11, на виконання
умов якого останнє надавало позивачу
послуги з ремонту обладнання позивача,
а саме: повітряного компресора EWA132, що
підтверджується вказаним договором та
додатком до нього з переліком
виконуваних робіт та цін за кожну з них,
аварійним актом щодо аварійної зупинки
компресора EWA132, подорожніми листами та
посвідченнями про відрядження водія на
перевезення цього компресору на ремонт
до м. Дніпропетровська та повернення на
територію ПАТ «Славгородський
арматурний завод», що здійснювалося
транспортом замовника; рахунком на
оплату, актом здачі-прийняття
виконаних робіт, податковими
накладними та платіжними дорученнями
(т.2 а.с.116-127);

- з ТОВ АФ «Веда-консалтинг» договір від
05.06.2012р. №2620, на виконання умов якого
останнє надавало позивачу
консультаційні послуги з питань
організації управлінського бухобліку
для забезпечення аналізу
фінансово-господарської діяльності
підприємства в цілому та в розрізі
договорів на внутрішньому рівні та у
зовнішньоекономічній діяльності, з
метою підвищення їх ефективності, що
підтверджується вказаним договором,
актом виконання консультаційних
послуг, звітом про надані консультації.
При цьому представник позивача суду
пояснив, що консультаційні послуги
надавалися дистанційно (листування
електронною поштою, спілкування за
телефоном тощо). Фактично ТОВ АФ
«Веда-консалтинг» було надано
консультаційні послуги вартістю
3000,00грн., хоча договір передбачав
надання послуг на суму 6000,00грн., однак,
за відсутністю потреби послуги були
надані лише на вказану суму (т.2
а.с.11-13,209);

- з ТОВ «Термоліт» договір від 11.07.2012р.
№116, на виконання умов якого останнє
надавало позивачу послуги з ремонту
реактору ТПЧ-320, що підтверджується
вказаним договором, актами
здачі-прийняття наданих послуг,
податковою накладною, платіжним
дорученням щодо оплати наданих послуг,
аварійним актом щодо поламки реактору,
технічним актом №5 з переліком
проведених робіт по його полагодженню,
протоколом іспитів №358/12 та актом
передачі відремонтованого реактору,
подорожніми листами та посвідченнями
на відрядження водія на перевезення
реактору 21.06.2011р. на ремонт до м.
Мелітополь та повернення з ремонту на
територію позивача 26.07.2011р. (т.2 а.с.5-10,
218-221);

- з ТОВ «Євромет» договір від 19.11.2011р.
№440, на виконання умов якого останнє
надавало позивачу послуги з ремонту
електродвигуна постійного струму МР-160,
30кВт, що підтверджується вказаним
договором, рахунком-фактурою, актом
здачі-прийняття наданих послуг
податковою накладною, платіжним
дорученням щодо оплати наданих послуг,
дефектним актом від 19.12.2011р. №307 щодо
поламки електродвигуна, накладною на
вантаж №ЗП2038081 щодо перевезення
електродвигуна на ремонт до м. Києва
перевізником ФОП ОСОБА_11 та накладною
на вантаж №КВ-9713258 щодо його повернення
з ремонту ПП «Нічний експрес» (т.2
а.с.14-20,210).

Витрати на перевезення обладнання за
вищевказаними договорами
обліковувалися позивачем на підставі
подорожніх листів за авансовими
звітами та розрахунковими документами,
копії яких долучені до матеріалів
справи (т.3 а.с.75-95).

Вказані витрати були віднесені
позивачем до загальновиробничих
витрат поточного періоду та у кінці
місяця - до собівартості продукції
відповідно до ПСБУ №16 «Витрати» п.15.4.

Як пояснив представник позивача у
судовому засіданні, наведені документи
по взаємовідносинам з ПП ОСОБА_4 ТОВ
«Краматорський завод «Станкомаш», ТОВ
«НВП «Ексіком ЛТД», ТОВ «Промтехаудит»,
ТОВ «Пневмотехнології», ТОВ
«Термоліт», ТОВ «Євромет» та ТОВ АФ
«Веда-консалтінг» надавалися до
перевірки, проте не були враховані
перевіряючим, у зв'язку із чим вони були
додані до заперечень на акт перевірки
із зазначенням їх у переліку додатків
до цих заперечень (т.1 а.с.67-77).

Висновок відповідача про
неправомірність включення позивачем
витрат за цими господарськими
операціями до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, ґрунтується на тому, що, за
твердженням органу доходів і зборів,
первинні документи по цим операціям, не
відповідають вимогам чинного
законодавства та не доводять
пов'язаність понесених витрат з
господарською діяльністю, оскільки
товарно-транспортні накладні не
містять порядкових номерів, зазначені
в них первинні документи (видаткові
(прибуткові) накладні) до перевірки не
надано, не надано також довіреностей,
книги їх реєстрації, актів
приймання-передачі обладнання при
виконанні ремонтних робіт та кошториси
виконаних робіт тощо.

Однак, суд не погоджується з таким
висновком відповідача, тому що, як
зазначалося вище, наявність незначних
недоліків первинних документів, а
також товарно-транспортних накладних,
не може слугувати перешкодою для
реалізації платником податків
законного права на віднесення до
складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, відповідного
звітного періоду вартості отриманого
товару (робіт, послуг). Тим більше, що
іншими документами, складеними
відповідно до вимог чинного
законодавства, в повній мірі
розкривається та підтверджується
зміст проведених господарських
операцій та їх безпосередня
пов'язаність з господарською
діяльністю позивача.

За таких обставин, висновок
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
заниження ПАТ «Славгородський
арматурний завод» податку на прибуток
приватних підприємств на суму 41312,00грн.
у зв'язку із завищенням позивачем
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування цим податком,
через віднесення до їх складу сум
витрат за господарськими операціями з
ПП ОСОБА_4 ТОВ «Краматорський завод
«Станкомаш», ТОВ «НВП «Ексіком ЛТД»,
ТОВ «Промтехаудит», ТОВ
«Пневмотехнології», ТОВ «Термоліт»,
ТОВ «Євромет» та ТОВ АФ
«Веда-консалтінг», які не пов'язані з
господарською діяльністю позивача, є
безпідставним та спростовується
вищенаведеним.

Також суд не погоджується з
твердженням відповідача про завищення
позивачем податкового кредиту на суму
92039,00грн. у зв'язку із віднесенням до
його складу сум податку на додану
вартість на підставі 28 податкових
накладних, складених з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
ці податкові накладні були заповнені
недержавною мовою.

Так, з податкових накладних, виписаних
ПП «Фірма «НВ» №205 від 18.05.2012р., ТОВ
«Сервісбуд» №183 від 18.10.2011р., ТОВ ДСПП
«РАОС Техно» №37 від 08.08.2011р., №25 від
23.06.2011р., №24 від 17.06.2011р., №17 від 12.05.2011р.,
№39 від 19.04.2012р., копії яких наявні в
матеріалах справи, вбачається, що,
дійсно, деякі найменування товарів, що
постачалися вказаними підприємствами
позивачу, в цих податкових накладних
вказані російською мовою. При цьому
інші обов'язкові реквізити, визначені
приписами п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України, як-то порядковий номер
податкової накладної, дата виписування
податкової накладної, повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи - продавця
товарів/послуг, податковий номер
платника податку (продавця та покупця),
місцезнаходження юридичної
особи-продавця, повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи - покупця
(отримувача) товарів/послуг, ціна
постачання без урахування податку,
ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні, загальна
сума коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку, вид
цивільно-правового договору у вказаних
податкових накладних наявні та
прописані державною мовою. Інші
податкові накладні, означені
відповідачем, як такі, що складені не
державною мовою, спростовують дане
твердження своїм змістом, оскільки
вони складені державною мовою (т.2
а.с.68-92).

З урахуванням того, що єдиною підставою
для невизнання сформованого позивачем
на підставі наведених податкових
накладних податкового кредиту є саме
заповнення їх не державною мовою, при
цьому відповідачем не заперечується
реальність господарських операцій, в
ході яких такі податкові накладні були
складені, а також з огляду на те, що
допущення наведених незначних
недоліків цих податкових накладних при
їх складанні контрагентами позивача -
постачальниками товарів (робіт,
послуг), не є підставою для позбавлення
позивача права на податковий кредит,
сформований ним з сум податку на додану
вартість, фактично сплачених позивачем
у складі вартості таких товарів (робіт,
послуг), та зважаючи на те, що частина
вище перелічених податкових накладних
повністю складена державною мовою, суд
приходить до висновку про
неправомірність висновків відповідача
про заниження позивачем податку на
додану вартість на суму 92039,00грн.

За таких обставин, позовні вимоги щодо
визнання протиправними та скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
позивачем при подачі позову до суду
понесені судові витрати у вигляді
сплати судового збору у сумі 2294 грн. 00
коп., що підтверджується платіжним
дорученням, наявним в матеріалах
справи (т.1 а.с.2), а відповідно до ч.1 ст.94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати, понесені
позивачем та підтверджені
вищенаведеними належними доказами
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача у
розмірі 2294 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
«Славгородський арматурний завод» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «Р»
від 23.07.2013р. №.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «Р»
від 23.07.2013р. № в частині щодо
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
розмірі 199658,00грн. (сто дев'яносто
дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят вісім
гривень 00 копійок) та за штрафними
санкціями у сумі 15392,00грн. (п'ятнадцять
тисяч триста дев'яносто дві гривні 00
копійок).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Славгородський арматурний
завод» () судові витрати
із сплати судового збору у розмірі
2294грн. 00коп. (дві тисячі двісті
дев'яносто чотири гривні 00 копійок).

Постанова суду набирає законної
сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова