Справа № 2-а-10451/09/4/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ К/9991/1252/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Борисенко І.В.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05.11.2009

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2010

у справі № 2-а-10451/09/4/0170

за позовом Державного
підприємства «Кримські генеруючі
системи»

до Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим

про визнання
протиправними дій щодо здійснення
розподілу
сплачених сум та їх зарахування у
погашення податкового боргу та
пені, зобов'язання вчинити
певні дії

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Кримські
генеруючі системи» (далі по тексту -
позивач, ДП «Кримські генеруючі
системи») звернулось до суду з позовом
(із врахуванням уточнень) до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у м.
Сімферополі АРК) про визнання
протиправними дії щодо здійснення
розподілу сум, сплачених згідно
платіжному дорученню №1130 від 13.08.2009 у
сумі 37,00 грн. та їх зарахування у
погашення податкового боргу та пені,
зобов'язати відповідача відобразити в
особовому рахунку платника податків ДП
«Кримські генеруючі системи» суми,
перераховані згідно платіжному
дорученню №1130 від 13.08.2009 відповідно до
призначенню платежу, як сплата податку
на прибуток за 2 квартал 2009 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05.11.2009, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2010, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем подано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємств за І квартал 2009 року, в
якому за рядком 20 визначено суму
податкового зобов'язання зі сплати
авансових внесків, нарахованих на суму
дивідендів та прирівняних до них
платежів у розмірі 413,00 грн. В
податковій декларації за І півріччя 2009
року, яка складається наростаючим
підсумком з початку року, платником
податку визначена сума податкового
зобов'язання зі сплати авансових
внесків, нарахованих на суму
дивідендів та прирівняних до них
платежів у розмірі 450,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається,
що платіжним дорученням №1130 від 12.08.2009
позивачем перераховано до Держбюджету
м. Сімферополя 37,00 грн. із призначенням
платежу «авансовий платіж з податку на
прибуток за ІІ квартал 2009 року».
Перерахування коштів відображено
також за даними облікової картки
платника податку.

Відповідно до повідомлення від 13.08.2009
№15609 сплачена сума розподілена
наступним чином: на погашення
податкового боргу 32,91 грн., на погашення
пені 4,09 грн.

Судова колегія погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що дії відповідача по розподілу суми
сплаченого авансового внеску з податку
на прибуток необґрунтованими і такими,
що порушують права позивача з
наступних підстав.

Відповідно до пп. 16.3.3 п. 16.3 ст. 16 Закону
України від 21.12.2000 №2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (далі по тексту -
Закон №2181-III) при частковому погашенні
податкового боргу сума такої частки
визначається з урахуванням пені,
нарахованої на таку частку. Податковий
борг, що погашається частково,
сплачується разом зі сплатою пені,
нарахованої відповідно до такої
частки, єдиним платіжним документом, в
якому суми такого податкового боргу та
такої пені визначаються окремо.
Платіжні документи, які не містять
окремо виділену суму податкового боргу
та суму пені, не приймаються до
виконання.

Судами зазначено, якщо платник
податків не сплачує пеню разом зі
сплатою податкового боргу (його
частини) або не визначає її окремо у
платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеної пропорції), то
податковий орган самостійно здійснює
розподіл такої сплаченої суми на суму,
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Сума податкового зобов'язання у
розмірі 37,00 грн., сплачена за платіжним
дорученням №1130 від 12.08.2009 не є сумою
податкового боргу.

Згідно із п. 1.3 ст. 1 Закону №2181-III
податковий борг (недоїмка) податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Податковим органом не надано доказів
пропуску позивачем строку сплати
податкового зобов'язання зі сплати
авансових внесків, нарахованих на суму
дивідендів та прирівняних до них
платежів за ІІ квартал 2009 року.

Судами вірно зазначено, що орган
державної податкової служби України,
відповідно до ст. 11 Закону України від
04.12.1990 №509-ХІІ «Про державну податкову
службу в Україні» не має права
визначати або змінювати призначення
платежу при сплаті платником податків
узгоджених сум податкових зобов'язань.

Згідно з п. 7.7 ст. 7 Закону №2181-III
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) і у
рівних пропорціях. Проте порядок
такого погашення в Законі не
визначений, та не зазначено про те, що
вказана заборгованість може
погашатись за рахунок інших платежів
платника податків.

Аналіз норм Закону №2181-III та Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 18.07.2005 N276,
свідчить, що контроль за справлянням
податкових зобов'язань, що
здійснюється органами державної
податкової служби України, не
передбачає прав податкового органу
змінювати призначення платежу,
визначеного платником податку у
платіжних документах та направляти ці
суми на погашення податкового боргу
попередніх податкових періодів при
веденні оперативного обліку платежів
до бюджету.

Судами також вірно зазначено, що жодна
норма податкового законодавства не
наділяє органи державної податкової
служби правом розпоряджатися коштами
платника податків всупереч його волі,
вираженій у призначеннях платежів в
платіжних дорученнях, на свій власний
розсуд.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» банк виконує доручення
клієнта у точній відповідності з
інформацією, що міститься в
розрахунковому документі.

З метою обліку нарахованих і сплачених
сум платежів до бюджету органами
державної податкової служби на кожний
поточний рік відкриваються особові
рахунки за кожним платником та кожним
видом платежу, які повинні
сплачуватися такими платниками (п. 3.1
Інструкції).

Податковий борг платника податків,
зборів (обов'язкових платежів)
обліковується в картках особових
рахунків, що ведуться підрозділом
адміністрування облікових показників
та звітності органу державної
податкової служби у порядку,
визначеному цією Інструкцією. Під
погашенням податкового боргу за певним
видом платежу слід розуміти зменшення
абсолютного значення від'ємного сальдо
розрахунків платника з бюджетом та
пені, підтверджене відповідним
документом (п. п. 11.1, 11.4 Інструкції).

Наведені положення законодавства
надають підставу для висновку про
наявність у платника податків
матеріально-правового інтересу в тому,
щоб дані карток особових рахунків
правильно відображали фактичний стан
платежів до бюджету.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що позовні вимоги про визнання
протиправними дії відповідача щодо
здійснення розподілу сум, сплачених
згідно платіжному дорученню №1130 від
13.08.2009 у сумі 37,00 грн. та їх зарахування у
погашення податкового боргу та пені,
зобов'язання відповідача відобразити в
особовому рахунку платника податків ДП
«Кримські генеруючі системи» суми,
перераховані згідно платіжному
дорученню №1130 від 13.08.2009 відповідно до
призначенню платежу, як сплата податку
на прибуток за 2 квартал 2009 року
підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
05.11.2009 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)І.В. Борисенко (підпис)Т.М.
Шипуліна