Справа № 817/3397/13-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" квітня 2014 р.
Справа № 817/3397/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "18" грудня
2013 р. у справі за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 до
Гощанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про скасування податкових
повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний
суд постановою від 18 грудня 2013 року
позов задовольнив частково.

Скасував податкове повідомлення -
рішення Гощанської ОДПІ ГУ Міндоходів
і Рівненській області від 19.09.2013 року
№ на суму 4850,01 грн.

Скасував податкове повідомлення -
рішення Гощанської ОДПІ ГУ Міндоходів
і Рівненській області від 19.09.2013 року
№ в частині основного платежу в
сумі 8029,23 грн. та штрафної (фінансової)
санкції на суму 4014,62 грн.

Скасував податкове повідомлення -
рішення Гощанської ОДПІ ГУ Міндоходів
і Рівненській області від 19.09.2013 року
№ в частині штрафної (фінансової)
санкції на суму 7320,16 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовив.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
в частині задоволених позовних вимог
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить постанову в цій частині
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що скарга
належить частковому задоволенню,
враховуючи таке.

Позивач звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Гощанської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Рівненській області про скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.09.2013 року за №, від 19.09.2013 року за
№, часткового скасування
податкового повідомлення - рішення від
19.03.2013 року за № на суму 450,00 грн. та
часткового скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.03.2013 року за
№ на суму 7320,16 грн.

Відповідно до ст.137 КАС України під час
розгляду справи судом першої інстанції
позивач зменшив позовні вимоги і з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог просив скасувати
податкові повідомлення-рішення
Гощанської об'єднаної державної
податкової інспекції від 19.03.2013 року
№ на суму 4850,01 грн., № на суму
15 369,39 грн., частково скасувати
податкове повідомлення-рішення від
19.03.2013 року № на суму 7320,16 грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав, що висновки податкового органу
про заниження валового доходу
внаслідок невключення надходжень на
розрахунковий рахунок готівкової
виручки спростовуються копією
банківської виписки, в якій як
призначення платежу зазначено
«Поповнення обігових коштів». Грошові
кошти, які внесенні позивачем на
власний розрахунковий рахунок, як
поповнення обігових коштів, не є її
виручкою. Стосовно висновків
представників податкового органу про
завищення валових витрат з підстав
включення вартості автозапчастин
зазначив, що вартість автозапчастин
включено до складу валових витрат лише
в частині підтвердженій первинними
документами. Висновки податкового
органу про включення до складу валових
витрат вартості запчастин, що не
використовувались в господарській
діяльності базуються лише на
припущеннях працівників податкового
органу та спростовуються долученими до
матеріалів справи первинними
документами. Зазначив, що позивач на
законних підставах і правильно
сформував податковий кредит з ПДВ, а
висновки податкового органу вважає
безпідставними.

Стосовно визначення штрафних санкцій
за порушення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» вказав, що висновки
представників податкового органу в
частині здійснення реалізації не
оприбуткованих товарів спростовуються
не взятим до уваги актом
пересортування бензину.

В ході розгляду справи суд першої
інстанції встановив, що позивач
зареєстрована в Гощанській районній
державній адміністрації Рівненської
області 17 листопада 1997 року, свідоцтво
про державну реєстрацію, номер запису
192, перебуває на обліку в органах
податкової служби з 17 листопада 1997
року, на податковому обліку в
Гощанській ОДПІ в Рівненській області,
зареєстрована як платник податку на
додану вартість з 26.11.1997 року.

Згідно з реєстраційними даними видами
господарської діяльності за КВЕД є 47.30
Роздрібна торгівля пальним, 46.71 Оптова
торгівля пальним.

Гощанською об'єднаною Державною
податковою інспекцією ГУ Міндоходів в
Рівненській області проведено планову
виїзну документальну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01 січня 2012року по 31 грудня 2012
року.

За результатами перевірки складено акт
перевірки від 03.09.2013р.

Згідно висновків до даного акту
встановлено порушення позивачем :

П. 177.10 ст.177 Податкового Кодексу
України, п.6 ст. 128 «Господарського
кодексу», а саме неналежне ведення
обліку доходів та витрат;

П.167.1, ст. 167, п. 177.1, п 177.2, п.177.6 ст. 177
Податкового Кодексу в результаті чого
донарахований податок на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 3 233,34
грн. за 2012 рік.

П. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187, п.198.6 ст. 198
Податкового Кодексу в результаті чого
донараховано податок на додану
вартість в сумі 10 246,26 грн. в тому числі
за березень 2012 року 3204,39 грн., за квітень
2012 року в сумі 6132,67 грн., за серпень 2012
року в сумі 909,20 грн.

Пп.14.1.47, пп.14.1.56 п. 14.1 ст.14, пп.163.1.1 п .163.1
ст.163 абз. «а» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп. 165.1.9,
п. 165.1 ст. 165, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1пп168.1.2, пп.
168.1.5, пп.168.4.1 п. 168.4, ст. 168, абз. «а», п 171.2
ст.171 п.168.1 ст.168, п. 1762 ст. 176, Податкового
Кодексу.

порушення п.176.2 ст. 176 Податкового
Кодексу України, а саме подача
податкових розрахунків по формі 1-ДФ за
1 кв. 2012 року та за 2 кв. 2012 року та 4 кв.2012
року не в повному обсязі та в
перекрученому вигляді.

порушення п.1,2,12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме в книзі обліку доходів і
витрат не оприбутковано
товарно-матеріальні цінності на суму
3660,08 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
Гощанською ОДПІ винесено податкові
повідомлення - рішення від 19 вересня 2013
року за №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб на суму
849,84 грн., в тому числі 300,00 грн. за
основним платежем та 849,84 грн. за
штрафними санкціями, податкове
повідомлення - рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на доходи фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності на суму 4850,01 грн. в тому
числі 3 233,34 грн. за основним платежем та
1616,67 грн. за штрафними санкціями,
податкове повідомлення - рішення
№, яким застосовано штрафну
санкцію за порушення п.1,2,12 ст. з Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» в сумі 7321,16 грн.,
податкове повідомлення - рішення
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на суму 15369,39 грн. в тому
числі 10246,26 грн. за основним платежем та
5123,13 грн. за штрафними санкціями.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність скасування податкового
повідомлення-рішення Гощанської ОДПІ
від 19 вересня 2013р. №, враховуючи
таке.

У висновках акта перевірки зазначено
про порушення позивачем п.167.1, ст. 167, п.
177.1, п. 177.2, п.177.6 ст. 177 Податкового
Кодексу в результаті чого
донарахований податок на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 3 233,34
грн. за 2012 рік.

Вказані висновки зроблені з підстав на
думку податкового органу заниження
валового доходу на суму 47 021,28 грн., а
саме невключення до складу валових
доходів надходжень на розрахунковий
рахунок готівкових коштів не
проведених через касовий апарат.

Частково вказані висновки податкового
органу спростовуються наданою
позивачем копією банківської виписки з
розрахункового рахунку №82
відкритого в Ощадбанку. З призначень
платежів за 18.04.2012 року на суму 100 грн.,
за 20.04.2012 року на суму 15481,91 грн., за 28.04.2012
року на суму 12800,00 грн., за 26.03.2012 року на
суму 7 100,00 грн., за 26.03.2012 року на суму
3000,00 грн., за 30.03.2012 року на суму 6300,00 грн.
вбачається призначення платежу
«Поповнення обігових коштів».

Згідно до п.20.1 ст.20, п.21.1 ст.21 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» ініціатором
переказу може бути платник,
ініціювання переказу проводиться
шляхом подання ініціатором до банку, в
якому відкрито його рахунок,
розрахункового документа.

Пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№ 377/8976 встановлено, що реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає саме платник з урахуванням
вимог законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу».

Отже, суд правильно вказав, що виключно
господарюючому суб'єкту надано право
визначати призначення платежів, які
здійснюються на його банківському
рахунку, а для цілей оподаткування
дохід характеризується не лише
приростом активів платника, але й
джерелом його формування, тобто
операціями, наслідком виконання яких
стало отримання доходу, та за
відсутності доказів, що зазначені в
акті перевірки грошові кошти є
виручкою позивача від реалізації
товарів, робіт або послуг, у
податкового органу не було підстав для
кваліфікації цих коштів як доходу
позивача та, відповідно, для обкладення
їх податком.

Крім того, підставою для визначення
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб був висновок податкового
органу про завищення валових витрат на
суму 15307,65 грн. з підстав включення
вартості автозапчастин, які не
використовувались в господарській
діяльності.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України №2755-ІУ від 02.12.10р. із
змінами і доповненнями витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визначаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Відповідно до п.138.2. ст.138 витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.177.3 ст.177 Податкового
кодексу для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг). До п. 177.4. до переліку
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, належать
документально підтверджені витрати, що
включаються до витрат операційної
діяльності згідно з розділом III цього
Кодексу.

Валові витрати в сумі 4546,00 грн.
підтверджені актом надання послуг №160
від 21.08.2012 року на суму 1728,00 грн. (а. с. 31),
актом списання (а. с. 30), видатковою
накладною (а. с. 189) та податковою
накладною від 21.08.2012 року (а. с. 29).
Представлення вказаних документів для
перевірки підтверджується і актом
перевірки та листом від 09.09.2013 року,
наданим позивачем в податковий орган.

Стосовно віднесення до складу валових
витрат вартості придбаних у ТОВ
«Шимчук» запасних частин на суму 10 761,65
грн. (видаткова накладна на а. с. 32), то
вказана обставина спростовується
наданою позивачем копією «Книги обліку
доходів і витрат», з якої не вбачається
віднесення до складу валових витрат в
жовтні місяці 2012 року вартості
запасних частин в сумі 10 761,65 грн..

Відповідачем в процесі розгляду справи
як в суді першої інстанції так і в суді
апеляційної інстанції не надано
доказів, які б підтверджували
віднесення суми 10 761, 65 грн. до складу
валових витрат.

Фактично з врахуванням призначень
платежів, а також тієї обставини, що в
позовній заяві позивач визнає
заниження валового доходу за
березень-квітень 2012 року в сумі 11 084,95
грн. висновки податкового органу про
заниження оподаткованого доходу в сумі
62328,93 грн. спростовується матеріалами
справи.

Що стосується визнаного позивачем
заниження валового доходу за
березень-квітень 2012 року в сумі 11 084,95
грн., то вказане заниження не призвело
до нарахування позивачу податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб.

Як вбачається з акту перевірки позивач
є платником збору за провадження
деяких видів діяльності. З акту
перевірки вбачається що відповідачем
підтверджено сплату позивачем збору за
провадження деяких видів діяльності в
сумі 5148,00 грн.

Відповідно до пп.139.1.10. п. 139.1 ст. 139 сума
збору за провадження деяких видів
підприємницької діяльності, яка
враховується у зменшення податкового
зобов'язання платника податку в
порядку, передбаченому пунктами 152.1 і
152.2 статті 152 цього Кодексу. до пп. 177.5.3.
Остаточний розрахунок податку на
доходи фізичних осіб за звітний
податковий рік здійснюється платником
самостійно згідно з даними,
зазначеними в річній податковій
декларації, з урахуванням сплаченого
ним протягом року податку на доходи
фізичних осіб та збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності на підставі
документального підтвердження факту
їх сплати.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення Гощанської ОДПІ
від 19 вересня 2013р. №, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на суму 15369,39 грн. в тому
числі 10246,26 грн. за основним платежем та
5123,13 грн. за штрафними санкціями,
колегія суддів зазначає таке.

Підставою для визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість були висновки податкового
органу про заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 3204,39 грн. за березень
місяць 2012 року та в сумі 6132,67 грн. за
квітень місяць 2012 року внаслідок не
включення до складу податкових
зобов'язань надходження на
розрахунковий рахунок коштів, які не
проведені через касовий апарат.

З тексту акту перевірки не вбачається
порушень, що призвели до нарахування
податкових зобов'язань в сумах
визначених в оскаржуваному
повідомленні-рішенні. Так на ст. 14 акту
перевірки зазначено, що протягом
березня місяця 2012 року поступило
виручки через касовий апарат в сумі
17901,47 грн., в банк здано 16021,94 грн., за
квітень 2012 року поступило через
касовий апарат 31978,57 грн., здано в банк
47160,00 грн.

Вказані порушення не відповідають
сумам визначеного податкового
зобов'язання. Суд критично відноситься
до коригувань тексту акту перевірки на
підставі листа від 17.09.2013 року за №178/17-15
за підписом начальника Гощанської
ОДПІ, з огляду на ту обставину, що
такого права не надано відповідачу ні
податковим кодексом ні зокрема
Порядком оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами затвердженого наказом від
14.03.2013 № 395 Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 квітня
2013 р. за № 607/23139

Крім того, з наявних в матеріалах
справи копій банківської виписки
вбачається з призначень платежів за
18.04.2012 року на суму 100 грн., за 20.04.2012 року
на суму 15481,91 грн., за 28.04.2012 року на суму
12800,00 грн., за 26.03.2012 року на суму 7 100,00
грн., за 26.03.2012 року на суму 3000,00 грн., за
30.03.2012 року на суму 6300,00 грн. призначення
платежу «Поповнення обігових коштів».
А отже, стверджувати про заниження
податкового зобов'язання на вказані
суми в податкового органу підстав не
було.

З тексту позовної заяви вбачається, що
позивач визнає факт заниження
податкового кредиту в сумі 2217,03 грн. за
квітень місяць, а отже в цій частині
позовні вимоги про скасування
податкового повідомлення-рішення
рішення Гощанської ОДПІ від 19 вересня
2013р. № та в частині нарахування
штрафної санкції в сумі 1108,51 грн. до
задоволення не підлягають.

Щодо збільшення податкового
зобов'язання внаслідок завищення
податкового кредиту з податку на
додану вартість в сумі 909,20 грн. за
рахунок вартості запасних частин та
вартості їх встановлення, колегія
суддів зазначає таке.

З матеріалів перевірки вбачається факт
подання позивачем заперечень до акту
перевірки та надання до податкового
органу первинних документів, а саме
акту списання та податкових накладних,
що підтверджують правомірність
формування позивачем податкового
кредиту.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про скасування податкового
повідомлення - рішення Гощанської ОДПІ
ГУ Міндоходів і Рівненській області
від 19.09.2013 року № в частині
основного платежу в сумі 8029,23 грн. та
штрафної (фінансової) санкції на суму
4014,62 грн.

Що стосується визначення штрафних
санкцій на підставі податкового
повідомлення - рішення №, яким
застосовано штрафну санкцію за
порушення п.1,2,12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в сумі 7321,16 грн., то колегія
суддів не погоджується з висновком
суду першої інстанції про скасування
вказаного податкового повідомлення -
рішення в частині нарахування
фінансової санкції на суму 7320, 16 грн.,
враховуючи наступне.

Вказане повідомлення-рішення
позивачем оскаржується в частині
визначення штрафної санкції в розмірі
7320,16 грн. за порушення п. 12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме
здійснення реалізації товарів , які не
обліковані у встановленому порядку, а
саме: не оприбутковано
товарно-матеріальні цінності 345,61 л.
бензину А-92 на суму 3660,08 грн.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу податкового органу
09.09.2013 року надавався акт про
пересортування бензину від 30.10.2012 року
(а. с. 26).

Проте, колегія суддів не розцінює
вказаний акт як належний доказ.

Так, в акті зазначено, що комісія склала
акт про те, що внаслідок зливу
нафтопродуктів у резервуар ємністю 8500
л було проведено пересортування
бензину, а саме: бензин А-76 у кількості
2428 л та бензин А - 95 у кількості 5667 л,
всього: сумішевий бензин А-92 у
кількості 8095 л.

Однак, позивач не надала висновків
компетентних органів, які могли б
підтвердити, що в результаті зливу
нафтопродуктів утворився бензин А-92.

Колегія суддів погоджується в цій
частині з доводами апеляційної скарги,
що позивачу необхідно було надати
сертифікати якості та відповідності на
бензин А-92.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
підтвердження відповідності" виробник
зобов'язаний:

сприяти проведенню всіх процедур
підтвердження відповідності,
встановлених для конкретного виду
продукції;

наносити на продукцію національний
знак відповідності в законодавчо
регульованій сфері;

компенсувати споживачам продукції
завдані їм збитки в разі виявлення
невідповідності продукції вимогам,
зазначеним у декларації про
відповідність та/або сертифікаті
відповідності чи свідоцтві про
визнання відповідності;

надавати постачальнику інформацію про
сертифікацію продукції шляхом
зазначення реєстраційних номерів
сертифікатів відповідності в
документах, згідно з якими передається
відповідна продукція;

супроводжувати продукцію декларацією
про відповідність, якщо це встановлено
технічним регламентом на відповідний
вид продукції;

надавати на вмотивовану вимогу
органів, яким відповідно до законів
України належать повноваження щодо
перевірки якості та безпеки продукції,
завірені виробником або імпортером
копії сертифікатів відповідності або
свідоцтв про визнання відповідності
та/або декларації про відповідність,
якщо її наявність у виробника
передбачена технічним регламентом на
відповідний вид продукції.

Постачальник зобов'язаний:

реалізовувати продукцію за умови
наявності у документах, згідно з якими
йому передано відповідну продукцію,
реєстраційних номерів сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
визнання відповідності;

припиняти реалізацію продукції, якщо
вона не відповідає вимогам нормативних
документів, зазначеним у декларації
про відповідність або у сертифікаті
відповідності чи свідоцтві про
визнання відповідності.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками відповідача
про реалізацію позивачем товарів, які
не обліковані у встановленому порядку,
а саме: не оприбутковано
товарно-матеріальні цінності 345,61 л.
бензину А-92 на суму 3660,08 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
скасування податкового
повідомлення-рішення № в частині
штрафної (фінансової) санкції на суму
7320.16 грн.

Таким чином, постанову суду першої
інстанції слід скасувати в частині
скасування податкового повідомлення -
рішення Гощанської ОДПІ ГУ Міндоходів
і Рівненській області від 19.09.2013 року
№ в частині штрафної (фінансової)
санкції на суму 7320,16 грн., прийнявши в
цій частині нову постанову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанову слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "18" грудня
2013 р. скасувати в частині скасування
податкового повідомлення - рішення
Гощанської ОДПІ ГУ Міндоходів і
Рівненській області від 19.09.2013 року
№ в частині штрафної (фінансової)
санкції на суму 7320,16 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2,3 - позивачу Фізична особа -
підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_1;
представнику

4- відповідачу Гощанська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Незалежності,31,смт.Гоща,Рівненська
область,35400

- ,