Справа № 2-4443/11
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р. Справа № 2-4443/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Андрощук В.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Зуєвої Л.Є.

- Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва на постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 14
грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов`язання вчинити певні дії,
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва про
визнання дій неправомірними, зобов`
язання вчинити певні дії, стягнення
коштів.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 14 грудня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2 -
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва та зобов'язано
перерахувати і виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 01.11.2010 року по 31.03.2011 року у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
яка встановлена ч. 1 ст.28 Закону України
від 09 липня 2003 року «Про загальнообов
'язкове державне пенсійне
страхування».

Повернуто з місцевого бюджету -
Управління Державного Казначейства у
м. Миколаєві ОСОБА_2 понесені судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3,40 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва не згодне з
рішенням суду в частині задоволених
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 14
грудня 2011 року - скасувати, прийняти
нову постанову якою відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» в розумінні ст.1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни», з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок доплати до пенсії
в розмірі передбаченому Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Така бездіяльність Управління
призвела до порушення права позивача
на своєчасне нарахування та отримання
доплати до пенсії, а тому в цій частині
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає та вважає, що
вона повністю спростовується
встановленими обставинами по справі та
обґрунтованими висновками суду першої
інстанції про часткове задоволення
позову, зробленими з урахуванням
приписів ст.2 КАС України та відповідно
до норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, відповідно,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає .

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, ст. 198, ст. 200, п.1
ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва залишити без
задоволення, постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 14
грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: