Справа № 805/1956/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р.
Справа №805/1956/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі Шерстюк Н.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-38У від 05.02.2014р. на суму 11051,41 грн. та
зобов'язання припинити нарахування
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, -

В С Т А Н О
В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька ГУ Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-38У від
05.02.2014р. на суму 11051,41 грн. та
зобов'язання припинити нарахування
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вона є пенсіонером за
віком та є платником єдиного внеску.
Позивач є фізичною особою-підприємцем
та перебуває на спрощеній системі
оподаткування. ОСОБА_2 отримала від ДПІ
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-38У від 05.02.2014 року на суму 11051,41 грн.
Позивач вважає вищевказану вимогу
відповідача незаконною, оскільки з
06.08.2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деякі
інші законодавчі акти України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI,
яким внесені доповнення до ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Внесення
зазначених змін звільняє позивача, як
фізичну особу - підприємця та
пенсіонера за віком, від сплати за себе
єдиного внеску. Вважає, що оскаржувана
вимога відповідача суперечать чинному
законодавству України та підлягає
скасуванню. У зв'язку з чим позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
надав пояснення аналогічно
викладеному у позовній заяві, просив
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання, яке призначено на 25.03.2014р. не
прибув, повідомлений про дату та час
розгляду справи належним чином. У
попередніх судових засіданнях
заперечував проти позовних вимог,
посилаючись на те, що відповідно до
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визначення її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 60 років, жінками - 55 років.
Іншого терміну «пенсіонер» або
«пенсіонер за віком» законодавством не
передбачено, у тому числі Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
згідно якого призначаються пенсії на
пільгових умовах, та законом України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», згідно якого,
зокрема, призначаються пенсії за
вислугу років. Вважає, що позивач
тільки після досягнення пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», набуде
право приймати участь в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на
добровільній основі. На даний час
позивач зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до ч.
1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Просив
відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
нього, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців 18.02.2004р.,
ідентифікаційний номер фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію (а.с. 10). Позивач
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом платника єдиного податку
(а.с. 11). ОСОБА_2 є пенсіонером за віком з
17.12.2008 року з терміном дії - довічно, що
підтверджується пенсійним
посвідченням (а.с. 12) та отримує пенсію
по втраті годувальника (а.с. 42), є
платником єдиного внеску.

Суд зазначає, що позивачу призначена
пенсія за віком, статус якої у ОСОБА_2
залишається довічно, а отримує пенсію
остання по втраті годувальника, при
цьому статус пенсії «за віком» є
непорушним.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відповідно до п. 191-1.8 Податкового
кодексу України, забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

05 лютого 2014 року відповідачем прийнята
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-38У про сплату заборгованості зі
сплати єдиного внеску у розмірі 11051,41
грн. (а.с. 8).

Згідно із статтею 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№ 2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведений
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами та отримують пенсію
за віком на пільгових умовах. Крім того,
звільняють від сплати за себе єдиного
внеску фізичні особи-підприємці, які є
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

З системного аналізу положень ст. ст.
12-18 Закону № 1788 слідує, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Суд дійшов висновку, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону №1058.

Таким чином, з 06.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Оскільки, позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, є
пенсіонером за віком, він у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позивач, ОСОБА_2,
звільнена від сплати за себе єдиного
внеску як фізична особа - підприємець,
який обрав спрощену систему
оподаткування та є пенсіонером за
віком.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку ст. 10
Закону України № 2464.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодних договорів про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
між сторонами укладено не було.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд вважає, що вимога
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-38У від 05.02.2014 року є
протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, аналогічна позиція
викладена в ухвалі Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2013 року у справі №
805/13644/13-а, ухвалі Вищого
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року (а.с. 53-58, 59-60) та в ухвалі Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2013 року у справі №
805/14739/13-а (а.с. 70-75).

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання припинити нарахування
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, суд вважає їх
необґрунтованими з огляду на наступне.

Оскільки вимоги позивача стосуються
спонукання відповідача вчинити певні
дії щодо припинити проведення
нарахування ОСОБА_2 єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, то у суду на
теперішній час відсутній предмет
розгляду у справі (рішення, дія чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень), який б можливо було
перевірити на предмет відповідності
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Таким чином, вимоги позивача щодо
зобов'язання припинити нарахування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, не
підлягають задоволенню.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька ГУ Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-38У від
05.02.2014р. на суму 11051,41 грн. та
зобов'язання припинити нарахування
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110, 121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька ГУ Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-38У від
05.02.2014р. на суму 11051,41 грн. та
зобов'язання припинити нарахування
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - задовольнити
частково.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій
області про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-38У від 05.02.2014р. на суму 11051,41 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 понесені судові
витрати пропорційно заявленим вимогам
у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 25 березня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
31 березня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Кірієнко В.О.