Справа № 2а-5030/11/0124
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року м.
Київ К/9991/2251/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 30 березня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Ялтинської міської
ради Автономної Республіки Крим, тертя
особа - ОСОБА_2, про визнання дій
протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Ялтинської міської
ради Автономної Республіки Крим, тертя
особа - ОСОБА_2, про визнання
протиправними дій Ялтинської міської
ради щодо прийняття рішення від 13.02.2006
№347 «Про надання ОСОБА_2 дозволу на
розробку проекту землеустрою з відводу
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0050 га для будівництва і
обслуговування індивідуального гаражу
по адресу: АДРЕСА_2, на землях
Ялтинської міської ради» та рішення
Ялтинської міської ради від 18.12.2008 №201
«Про надання ОСОБА_2 у власність
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0050 га для будівництва і
обслуговування індивідуального гаражу
по адресу: АДРЕСА_2, на землях
Ялтинської міської ради» та скасування
зазначених рішень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржувані рішення прийняті з
порушенням діючого законодавства та
порушують її права, оскільки на
переданій ОСОБА_2 земельній ділянці
розташований сарай літ. «И», який
перебуває у користуванні позивача, що
підтверджується актом від 10 березня
1984 року, складеним
техніком-інвентаризатором Ялтинського
бюро технічної інвентаризації та
технічним паспортом на квартиру
АДРЕСА_1.

Ухвалою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 04
березня 2011 року задоволено клопотання
ОСОБА_3 про поновлення строку звернення
до суду з даним позовом.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 30
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2011 року, позовні вимоги
задоволено: визнано неправомірними дії
Ялтинської міської ради щодо
прийняття на 39-й сесії 4-го скликання
рішення №347 від 13.02.2006 «Про надання
ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки орієнтовною площею 0,0050 га для
будівництва і обслуговування
індивідуального гаражу за адресою:
АДРЕСА_2, на землях Ялтинської міської
ради» та на 22-й сесії 5-го скликання
рішення №201 від 18.12.2008 «Про надання
ОСОБА_2 у власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,0050 га для
будівництва і обслуговування
індивідуального гаражу за адресою:
АДРЕСА_2, на землях Ялтинської міської
ради», а також визнано протиправними та
скасовано зазначені вище рішення
Ялтинської міської ради.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та направити
справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що Ялтинська міська рада
Автономної Республіки Крим всупереч
вимог чинного законодавства своїми
рішенням без згоди власника квартири
АДРЕСА_1 - позивача по справі, у якої в
сумісному користуванні знаходиться
сарай лит. «И» надала ОСОБА_2 земельну
ділянку, яка знаходиться під вказаним
сараєм, для будівництва гаражу,
зазначивши, що надана ОСОБА_2 земельна
ділянка знаходиться на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_2, хоча за
матеріалами справи належить до будинку
АДРЕСА_1.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що рішенням 39-ї сесії 4-го
скликання Ялтинської міської ради
Автономної Республіки Крим від 13.02.2006
№347 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0050 га для будівництва і
обслуговування індивідуального гаражу
за адресою: АДРЕСА_2, на землях
Ялтинської міської ради.

Рішенням 22-ї сесії 5-го скликання
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим від 18.12.2008 №201 ОСОБА_2
передано у власність земельну ділянку
орієнтовною площею 0,0050 га для
будівництва і обслуговування
індивідуального гаражу за адресою:
АДРЕСА_2, на землях Ялтинської міської
ради.

Разом з цим, як вбачається з листа
Управління Держкомзему у місті Ялта
Автономної Республіки Крим від 11.11.2011
№6460 2/10-25-4 земельна ділянка площею
0,0050га за адресою: АДРЕСА_2 розташована
на прибудинковій території
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
зокрема, сараю літ. «И».

Аналогічні відомості містяться і у
довідках Комунального підприємства
Ялтинської міської ради
«Ремонтно-експлуатаційна організація
№3» від 22.09.2011 та Комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації» від
05.09.2011.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є співвласницею
квартири АДРЕСА_1, на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№786 1994 року. За даними технічних
паспортів на квартири АДРЕСА_1 та №7
сарай літ «И», довжиною 20,5 м та шириною
3,45 м., розташований на прибудинковій
території та належить до квартир
АДРЕСА_1 та №7. Зазначене
підтверджується також актом
конкретного користування від 10.03.1994.

У відповідності до статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та
інші акти у формі рішень.

За приписами статті 12 Земельного
кодексу України розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян і
юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до положень пункту 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів відповідні органи
виконавчої влади.

Статтею 116 Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни і юридичні
особи здобувають право власності й
права користування земельними
ділянками із земель державної, або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади, або органів
місцевого самоврядування в межах їхніх
повноважень.

Надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення її в порядку передбаченому
цим кодексом.

Оскільки Ялтинська міська рада
Автономної Республіки Крим своїм
рішенням без згоди власника квартири
АДРЕСА_1, у якої в користуванні
знаходиться сарай лит. «И», надала
ОСОБА_2 земельну ділянку, яка
знаходиться під сараєм лит. «И», для
будівництва гаражу, а також зважаючи на
те, що зазначена земельна ділянка
знаходиться на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_1, колегія
суддів погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій щодо
необґрунтованість дій міської ради при
прийнятті спірних рішень та
протиправність самих рішень
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим як таких, що прийнято
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 30
березня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: