Справа № 257/1814/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лях М.Ю.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року справа №257/1814/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів Юрко І.В.,Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Київського районного суду м. Донецька
від 21 лютого 2014 року у справі № 257/1814/14-а
за позовом ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції в м. Донецьку, треті особи:
суб'єкт оціночної діяльності, фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, суб'єкт
оціночної діяльності, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про
скасування звіту про оцінку вартості
майна та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.02.2014 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції в м. Донецьку, яким просив
визнати протиправною оцінку майна
(звіт про незалежну оцінку
арештованого майна - квартири АДРЕСА_1
та скасувати її; зобов'язати
відповідача повторно визначити
вартість арештованого майна.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 21 лютого 2014 року
відмовлено у відкритті провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції в м. Донецьку, треті особи:
суб'єкт оціночної діяльності, фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, суб'єкт
оціночної діяльності, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про
скасування звіту про оцінку вартості
майна та зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснено позивачу, що вимоги,
викладені в позовній заяві, слід
вирішувати в порядку цивільного
судочинства.

Не погодившись з судовим рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відмова у відкритті
адміністративного провадження з
підстав того, що вимоги, викладені в
позовній заяві, слід вирішувати в
порядку цивільного судочинства, є
незаконною.

02.04.2014 року ОСОБА_2 через канцелярію
суду подано заяву, в якій вона просить
залишити її скаргу без розгляду з
огляду на те, що змінилися обставини
(а.с. 77-78).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 193 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка подала апеляційну скаргу,
має право відкликати її до початку
розгляду справи судом апеляційної
інстанції, а друга сторона має право
визнати апеляційну скаргу
обґрунтованою в повному обсязі чи в
певній частині.

При відкликанні апеляційної
скарги суддя-доповідач, який
здійснював підготовку даної справи до
апеляційного розгляду, постановляє
ухвалу про повернення скарги.

Особа, яка подала апеляційну
скаргу, має право протягом усього часу
розгляду справи відмовитися від неї
повністю або частково. Питання про
прийняття відмови від апеляційної
скарги і закриття у зв'язку з цим
апеляційного провадження вирішується
судом апеляційної інстанції, що
розглядає справу, в судовому засіданні
за участі сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Про прийняття
відмови від скарги та закриття у
зв'язку з цим апеляційного провадження
суд постановляє ухвалу. Повторне
апеляційне оскарження рішення, ухвали
суду першої інстанції з тих самих
підстав не допускається.

Проаналізувавши зазначене,
колегія суддів вважає, що наведена
норма не передбачає залишення без
розгляду апеляційної скарги на
підставі заяви апелянта, а тому справу
колегія суддів розглядає у
відповідності до правил глави 1
розділу IV КАС України.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовив у
відкритті провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки вимоги сторони
виконавчого провадження розглядаються
не у позовному провадженні, а як
оскарження рішення державного
виконавця про оцінку майна в
процесуальному порядку, передбаченому
розділом VII Цивільного процесуального
кодексу України, оскільки є
процесуальною дією державного
виконавця незалежно від того, яка
конкретно особа здійснювала
відповідні дії, так як
виконавчо-процесуальні відносини
виникли між сторонами виконавчого
провадження та державним виконавцем і
між державним виконавцем та суб'єктом
оціночної діяльності. Колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку із здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 5 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» визначено, що суб'єкти
господарювання - зареєстровані в
установленому законодавством порядку
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, а також
юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють
господарську діяльність, у складі
яких працює хоча б один оцінювач, та
які отримали сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності відповідно до
цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» звіт про оцінку майна є
документом, що містить висновки про
вартість майна та підтверджує
виконані процедури з оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання відповідно до
договору. Звіт підписується
оцінювачами, які безпосередньо
проводили оцінку майна, і скріплюється
печаткою та підписом керівника
суб'єкта оціночної діяльності.

Крім того, відповідно п. 16
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року № 5 Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», «судам при розгляді справ з
приводу оскарження дій державного
виконавця стосовно арешту майна
боржника потрібно враховувати, що в
межах статті 181 КАС України
розглядаються вимоги щодо арешту
(опису) майна, які не пов'язані зі спором
про право на це майно.

Перевіряючи законність дій
державного виконавця, пов'язаних з
оцінкою майна боржника, суд повинен
перевірити відповідність цих дій
положенням статті 58 Закону України
«Про виконавче провадження».

При цьому необхідно враховувати,
що визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

У разі якщо визначити вартість
майна (окремих предметів) складно або
якщо боржник чи стягувач заперечує
проти передачі арештованого майна
боржника для реалізації за ціною,
визначеною державним виконавцем,
державний виконавець залучає суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для проведення оцінки
майна.

У разі якщо сторони не згодні з
результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю заперечення, що є
підставою для призначення
рецензування звіту про оцінку майна. У
разі незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку.

Судам необхідно враховувати, що
суб'єкт оціночної діяльності є
учасником виконавчого провадження, а
не посадовою особою державної
виконавчої служби, і висновки експерта
є результатом практичної діяльності
фахівця-оцінювача, а не актом
державного органу. Тому вимоги
заявника в частині оскарження оцінки
майна, визначеної за результатами
рецензування, не підлягають розгляду
адміністративними судами.

У разі якщо експерт, суб'єкт
оціночної діяльності - фізична особа,
висновок експерта слід оскаржувати в
порядку цивільного судочинства, якщо
експерт, суб'єкт оціночної діяльності -
юридична особа - у порядку
господарського судочинства».

Доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для відмови у
відкритті апеляційного провадження є
помилковими.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
199, ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у
справі № 257/1814/14-а - залишити без
задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 21 лютого 2014 року у справі
№ 257/1814/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції в м. Донецьку, треті особи:
суб'єкт оціночної діяльності, фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, суб'єкт
оціночної діяльності, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про
скасування звіту про оцінку вартості
майна та зобов'язання вчинити дії -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Міронова
Г.М.

Судді Судді

Юрко І.В.

Блохін А.А.