Справа № 805/1944/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 березня 2014 р.
Справа № 805/1944/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул.50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Волгіної Н.П.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії
в разі втрати годувальника, -

В С Т А Н О
В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд стягнути з ОСОБА_1
суму переплати пенсії в разі втрати
годувальника у розмірі 653,32 грн. Позовні
вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 червня 2009 року
перебував на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська та
отримував пенсію у разі втрати
годувальника.

Наказом ректора ЛДУВС № 398 від 29 липня
2008 року з 5 серпня 2008 року відповідач
був зарахований курсантом денного
відділення Луганського державного
університету внутрішніх справ імені
Е.О. Дідоренко зі строком навчання 4
роки і знаходиться на повному
державному забезпеченні. Строк
закінчення навчання - липень 2012 року.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається дітям
померлого, які навчаються за денною
формою навчання у загальноосвітніх
навчальних закладах системи загальної
середньої освіти, а також
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах, - до закінчення такими дітьми
навчальних закладів, але не довше ніж
досягнення ними 23 років.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» дітям, які перебувають на
повному державному забезпеченні,
виплачується 50% призначеної пенсії у
зв'язку з втратою годувальника та
перераховується на їхні особові
рахунки у банку. При цьому частина
пенсії, що залишилася після виплати
суми пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, перераховується на
банківський рахунок установи, де ця
дитина перебуває на повному державному
утриманні, і спрямовується виключно на
поліпшення умов проживання дітей у цих
установах.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 своєчасно не
повідомив про перебування на повному
державному забезпеченні у період з 5
серпня 2008 року по 31 травня 2009 року у
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
утворилась переплата пенсії у розмірі 3
793,49 грн.

Рішенням Міжвідомчої комісії з
інвентаризації пенсійних справ № 177
від 16 жовтня 2009 року вирішено, що
переплата підлягає поверненню по 20 %
від розміру пенсії. Однак, у зв'язку із
закінченням строку навчання ОСОБА_1 31
липня 2012 року, сума переплати була
стягнута управлінням не в повному
обсязі і станом на 23 грудня 2013 року
залишок переплати складав 653,32 грн.
Оскільки відповідач більше не отримує
пенсію в разі втрати годувальника,
подальше стягнення, передбачене ст. 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду не є можливим (а.с. 2-5).

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
повідомлено судом належним чином. 20
березня 2014 року до канцелярії суду
представник позивача надала
клопотання про розгляд справи без
участі представника Управління (а.с. 24).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся судом
належним чином. Причини неявки
відповідача суду не повідомлені.

Відповідно до п. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС України) якщо не має перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
порядку письмового провадження у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду
справи, передбачених ст. 128 КАС України
не має (відсутня потреба
заслуховування свідка чи експерта),
відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся судом
належним чином, а представник позивача
надав клопотання про розгляд справи
без участі представника управління,
суд вважає за можливе розглянути
справу у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши зібрані
по справі докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1)
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська та з
27 жовтня 1991 року отримує (отримував)
пенсію по втраті годувальника
(померлого батька) (а.с. 4, 5, 25, 27-28, 29).

Як вбачається з довідки Луганського
університету внутрішніх справ імені
Е.О. Дідоренка № 121 від 18 травня 2009 року,
рядовий міліції ОСОБА_1 з 5 серпня 2008
року є курсантом денного відділення
Луганського університету внутрішніх
справ імені Е.О. Дідоренка (наказ
ректора ЛДУВС № 398 від 29 липня 2008 року)
із строком навчання 4 роки та
знаходиться на повному державному
забезпеченні. Строк закінчення
навчального закладу - липень 2012 року
(а.с. 30).

1 липня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська із
заявою про переведення пенсії по
втраті годувальника з його матері
ОСОБА_4, яка отримувала пенсію до
повноліття сина, на його ім'я. В цій
заяві ОСОБА_1 вказано, що він навчається
в Луганському Державному університеті
внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка
(а.с. 6, 32).

Відповідно до розпорядження від 9 липня
2009 року № 475 ОСОБА_1 перераховано розмір
пенсії по втраті годувальника, як
особі, яка не досягла 23 років та
навчається в учбовому закладі, який
склав 391,16 грн (50% від 782,31 грн) (а.с. 7, 33).

16 жовтня 2009 року міжвідомча комісія з
інвентаризації пенсійних справ та
особових рахунків і списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги
прийняла рішення № 177, яким,
перевіривши пенсійну справу ОСОБА_1,
який отримує пенсію по втраті
годувальника у розмірі 398,26 грн, виявила
переплату у розмірі 3 793,48 грн, яка
утворилась за період з 5 серпня 2008 року
по 31 травня 2009 року у зв'язку з
навчанням та знаходженням ОСОБА_1 на
повному державному забезпеченні та
отриманням ним повного розміру пенсії.
Комісія вирішила, що сума переплати у
розмірі 3 793,49 грн підлягає поверненню
по 20 % від розміру пенсії (а.с. 9, 41).

20 жовтня 2009 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
прийнято розпорядження, яким на
підставі п. 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та рішення № 177 від 16
жовтня 2009 року, вирішено утримати з
ОСОБА_1 переплату в сумі 3 793,49 грн шляхом
щомісячного утримання 20% від розміру
призначеної пенсії (а.с. 41).

13 вересня 2013 року Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
листом № 245/Т-12 повідомило ОСОБА_1 про
необхідність відшкодування управлінню
залишку переплати суми пенсії у
розмірі 653,32 грн (а.с. 11).

Згідно відомості про відрахування на
момент звернення до суду залишок
переплати суми пенсії по втраті
годувальника у розмірі 653,32 грн ОСОБА_1
управлінню не відшкодував (а.с. 69, 70).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлено
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України
суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках, передбачених
Конституцією та законами України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.
Таким чином, звернення до суду суб'єкта
владних повноважень є способом
реалізації його компетенції, а тому
відбувається з урахуванням ч. 2 ст. 19
Конституції України, тобто, лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-IV від 9
липня 2003 року визначені принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом, а
також визначений порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.
Зазначеним Законом не передбачено
звернення органів Пенсійного фонду
до із зазначеними вище позовними
вимогами.

Наявність обов'язкової передбаченості
законами України випадків, коли органи
Пенсійного фонду мають право
звертатись до суду із позовами про
стягнення певних сум передбачена і ч. 4
ст. 50 КАС України, відповідно до
приписів якої громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства, їх
об'єднання, юридичні особи, які не є
суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян;
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); в інших випадках,
встановлених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди
розглядаються адміністративним судом
тільки якщо, по-перше, ця шкода є шкодою,
заподіяною протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин
та якщо вимоги про відшкодування цієї
шкоди заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір. Інакше вимоги про відшко-дування
шкоди вирішуються судами в порядку
цивільного або господарського
судочинства.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов
висновку про неможливість розгляду
даної справи в порядку
адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України №
21-15а13 від 14 березня 2013 року, № 204а13 від 18
червня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В підтвердження обґрунтованості
вищевказаної позиції суд вважає
необхідним звернути увагу також на те,
що постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2014 року № 2 було внесено зміни до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів",
відповідно до яких виключено із тексту
Постанови № 8 пункт 16.2, в якому
зазначалося, що вищевказана категорія
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Згідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд
закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов
висновку про необхідність закрити
провадження у даній справі.

Разом із цим суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

На підставі статей 22, 1166, 1167 Цивільного
кодексу України майнова шкода підлягає
відшкодуванню у повному обсязі винною
особою.

Відповідно положень ч.1 ст. 1166
Цивільного кодексу України шкода,
завдана неправомірними діями, підлягає
відшкодуванню у повному об'ємі особою,
яка її завдала шляхом подання
самостійної цивільно-правової вимоги
про відшкодування шкоди.

У спорах, що виникають із відносин
відшкодування шкоди, сторонами є як
юридичні, так і фізичні особи.

Відповідно до ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Законом
може бути передбачено розгляд інших
справ за правилами цивільного
судочинства.

З урахуванням вимог Цивільного
процесуального кодексу України при
визначенні судової юрисдикції суди
мають виходити з того, що такі справи
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що даний
адміністративний позов підлягає
розгляду в рамках цивільного
процесуального судочинства.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 17, 157, 160, 165, ст.ст.
185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л
И В:

Закрити провадження у
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,
призначеної у зв'язку із втратою
годувальника.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадження або згідно з ч. 3
ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не було
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного перегляду.

Копію ухвали про закриття провадження
у справі направити особам, які беруть
участь у справі.

Суддя
Волгіна Н.П.