Справа № 2а-1144/09/8/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року м.
Київ К/9991/13656/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Бившевої Л.І.

Муравйова О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ялта
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.09.2009

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2011

у справі № 2а-1144/09/8/0170

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції
у м. Ялта Автономної Республіки Крим

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Ялта Автономної Республіки Крим (далі
по тексту - відповідач, ДПІ у м. Ялта) про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 27.06.2008
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.09.2009, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2011, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі направлень
№000688 та №000687 від 10.06.2008 податковими
інспекторами ДПІ у м. Ялта була
проведена перевірка з контролю за
здійсненням розрахункових операцій в
сфері готівкового та безготівкового
обігу кафе «Урарту», розташованого за
адресою: м.Ялта, смт.Лівадія, вул.
Батуріна,7а, яке належить позивачу, за
результатами якої складено акт №000362
від 20.06.2008.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 27.06.2008, згідно з яким
ФОП ОСОБА_2 визначено суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 3314,00 грн.

Підставою для застосування штрафних
(фінансових) санкцій слугував висновок
про порушення позивачем п. 13 ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі по тексту - Закон №265/95-ВР),
а саме: невідповідність готівкових
грошових коштів на місці проведення
розрахунків сумі, визначеній у денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій у розмірі 662,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 15 Закону №265/95-ВР
контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи податкової служби
України шляхом проведення планових або
позапланових перевірок згідно
законодавства України.

Статтею 16 вказаного Закону
встановлено, що контролюючі органи
мають право відповідно до
законодавства здійснювати планові та
позапланові перевірки осіб, які
підпадають під дію цього Закону.

Статтею 111 Закону України від 04.12.1990
№509-XII «Про державну податкову службу в
Україні» (далі по тексту - Закон №509-XII)
передбачені підстави та порядок
проведення органами державної
податкової служби планових та
позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів).

За змістом ч. 7 ст. 111 Закону №509-ХІІ
перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених
Законами України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
тилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а в інших випадках - за
рішенням суду, вважаються
позаплановими перевірками.

Таким чином, ст. 111 Закону №509-ХІІ хоча і
містить ч. 7, проте не визначає підстави,
порядок проведення планових та
позапланових перевірок суб'єктів
господарювання, що застосовують РРО, а
відтак усі перевірки РРО (як планові,
так і позапланові), передбачені Законом
№265/95-ВР, з метою застосування Закону
України №509-ХІІ віднесені до
позапланових перевірок, на які
поширюються «процедурні» правила
проведення таких перевірок.

Згідно ст. 112 Закону №509-ХІІ право на
здійснення позапланової перевірки
працівники податкового органу
отримують за умови надання платнику
податків під розписку направлення на
перевірку та копії наказу керівника
податкового органу про проведення
позапланової виїзної перевірки,
оформлених відповідно до вимог
зазначеної норми Закону. Ненадання цих
документів або їх надання з порушенням
встановлених вимог є підставою для
недопущення працівників податкового
органу до проведення виїзної
перевірки.

За результатом розгляду справи було
встановлено, факт відсутності наказу
начальника ДПІ у м. Ялта АРК про
проведення перевірки і зазначений факт
відповідачем не заперечується.

При вирішенні питання про допуск
посадових осіб відповідача до
перевірки відповідачем були надані
лише направлення на проведення
планової перевірки.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
матеріального права, колегія суддів
касаційної інстанції звертає увагу на
те, що ненадання вищезазначених
документів платнику податків або їх
надання з порушенням вимог,
передбачених ч. 1 ст. 112 Закону України
№509-ХІІ може бути підставою для
недопущення посадових осіб органу
державної податкової служби до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки, але не є підставою
для визнання перевірки протиправною.

Більш того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем було допущено
працівників відповідачів до
проведення перевірки.

Пункт 13 ст. 13 Закону №265/95-ВР покладає на
суб'єктів підприємницької діяльності
безумовний обов'язок забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій.

У разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова
санкція у п'ятикратному розмірі суми,
на яку виявлено невідповідність (ст. 22
Закону №265/95-ВР).

Як вбачається з матеріалів справи, в
кафе встановлений зареєстрований та
опломбований у встановленому порядку
реєстратор розрахункових операцій
МИНИ-500.02МЕ, заводський номер ПБ 57117487,
фіскальний номер , що належить
позивачу та підтверджується
реєстраційним посвідченням № від
27.06.2008, виданим ДПІ в м. Ялта АРК та
довідкою про опломбування реєстратора
розрахункових операцій №1143/03-08,
виданою ТОВ «Дімір-Електронікс».
Грошові кошти за розрахунки з
покупцями зберігаються на відкритій
полиці у коробці біля касового апарату,
що підтверджується фото таблицею.

Також, позивачем було надано для огляду
суду книгу обліку розрахункових
операцій №р/1, зареєстровану в ДПІ
у м. Ялта 05.05.2006, для використання з
реєстратором розрахункових операцій
МИНИ-500.02МЕ, яку було закрито 01.07.2008 у
зв'язку з закінченням, а також Х-звіт,
який було роздруковано о 14:40 год. 20.06.2008,
відповідно до якого вбачається, що на
цей час було проведено продаж товару на
196,20грн., ця ж сума знаходилась у
коробці, де зберігається готівка,
отримана за розрахунковими операціями.

Порядком провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування населення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №833 від 15.06.2006
визначено, що місцем проведення
розрахунку - є каса, грошовий ящик, сейф
тощо. Забороняється зберігання на
місці проведення розрахунку (в касі,
грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що
не належить суб'єкту господарювання, а
також особистих речей касира чи інших
працівників.

В розумінні норм чинного законодавства
України місцем проведення розрахунків
в кафе «Урарту», є саме каса та грошовий
ящик (коробка) позивача, які зображені
на фототаблицях, а грошові кошти,
знайдені представниками податкового
органу за межами каси та грошового
ящику (коробки), а саме під барною
стійкою не можуть бути розцінені
судом як грошові кошти, які знаходились
на місці проведення розрахунків, з
огляду на те, що сума, яка визначена в
акті перевірки як різниця між сумою
грошових коштів на місці проведення
розрахунків та сумою коштів, яка
зазначена у Х-звіті реєстратора
розрахункових операцій та під час
проведення перевірки знаходилась на
полиці під барною стійкою, є сумою
призначеною для проведення розрахунку
з постачальниками за будівельні
матеріали.

Відповідно до ст. 2 Закону №265/95-ВР місце
проведення розрахунків - місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові
кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг)
із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Оскільки, грошові кошти, на які
виявлено невідповідність, є грошовими
коштами, призначеними для проведення
розрахунку з постачальниками за
будівельні матеріали та знаходились
під барною стійкою, дана сума не може
відноситись до суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків.

Крім того, в акті перевірки не вказано,
де саме знаходиться місце проведення
розрахунків в кафе «Урарту», яке
перевірялося.

З пояснень позивача вбачається, що
представниками податкового органу
було оглянуто всю барну стійку та
особисті речі позивача. представниками
податкового органу було знайдено
грошові кошти, призначені для
проведення розрахунку з
постачальниками за будівельні
матеріали. Ці гроші були переміщені та
перераховані разом з коштами,
вилученими з грошового ящика (коробки).

Отже, судами попередніх інстанцій
вірно зазначено, що особисті речі
працівників суб'єктів підприємницької
діяльності та інші речі і грошові
кошти, що знаходяться за межами місця
проведення розрахункових операцій - не
можуть бути предметом огляду та оцінки
працівниками податкового органу при
проведенні перевірок суб'єктів
підприємницької діяльності щодо
дотримання вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», оскільки приписами п. 4 ст. 10 та
п. 2 ст. 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» не
передбачено таких повноважень органів
державної податкової служби.

Враховуючи вищезазначене, суди
попередніх інстанцій дійшли вірно
висновку, що викладені в акті висновки
перевірки не відповідають фактичним
обставинам справи, у зв'язку з чим,
прийняте рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 25.05.2009, є протиправним.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Ялта Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
14.09.2009 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис)О.В.
Муравйов