Справа № 802/759/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 квітня 2014 р.
Справа № 802/759/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Томчука
Андрія Валерійовича, розглянувши у
порядку письмового провадження
матеріали справи

за позовом: Козятинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Козятинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Козятинська ОДПІ)
звернулась в суд з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що станом на
дату звернення до суду за відповідачем
рахується заборгованість з орендної
плати за землю у сумі 4012,43 грн. (основний
платіж - 3981,05 грн., пеня - 31,98 грн.), яка в
добровільному порядку не сплачена, що і
стало підставою для звернення до суду
з даним позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
вих. №1166/10-011 від 31.03.2014р. про розгляд
справи без участі представника
Козятинської ОДПІ.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про дату, час та місце судових
засідань повідомлялась завчасно та
належним чином, згідно повідомлень про
вручення рекомендованих поштових
відправлень.

В силу частини 4 статті 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, суд, у
відповідності до частини 6 статті 128 КАС
України, визнав можливим проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Повно, всебічно, об'єктивно дослідивши
надані у справу докази, надавши їм
юридичну оцінку, суд прийшов до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до самостійно поданої
податкової декларації з орендної плати
за землю за 2013 рік, фізична особа
підприємець ОСОБА_1 задекларував 19130,16
грн. зобов'язання з орендної плати за
землю за 2013 рік, при цьому розмір
щомісячного внеску з даного виду
платежу становить 1594,18 грн. (а.с.3-4).

Згідно витягу з облікової картки
платника станом на дату звернення до
суду з даним позовом непогашена
заборгованість відповідача складає
4012,43 грн. (основний платіж - 3981,05 грн.,
пеня - 31,98 грн.) (а.с. 5-8).

В силу п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу
України, платники плати за землю (крім
фізичних осіб) самостійно обчислюють
суму податку щороку станом на 1 січня і
не пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України, не підлягає
оскарженню грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищезазначеному, відповідач
податкове зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної і
комунальної власності в повному обсязі
не сплатив.

Судом встановлено, що 24.10.2013р.
податковим органом сформовано та
направлено відповідачеві податкову
вимогу №103-15 від 24.10.2013р. на суму 1593,05
грн., яка отримана ФОП ОСОБА_1 25.10.2013р.
(а.с.9), проте у встановленому порядку не
оскаржувалась.

Сума заборгованості у розмірі 4012,43 грн.
також підтверджується наявними в
матеріалах справи та дослідженими
доказами, а саме: розрахунком
податкового боргу (а.с.29), витягом з
облікової картки платника податків
(а.с.5-8).

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

У відповідності до ст.38 Податкового
кодексу України, виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Згідно п.41.2 ст.41 Податкового кодексу
України, органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту п.п.20.1.34 п.20.1
статті 20 Податкового кодексу України,
контролюючим органам надано право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 КАС України оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги про стягнення
податкового боргу обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи, а
також те, що на час розгляду справи
відповідач не надала суду жодних
доказів погашення заборгованості
перед бюджетом по орендної плати за
землю, суд приходить до висновку щодо
задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на
користь Держави в дохід місцевого
бюджету податковий борг з орендної
плати за землю в сумі 4012,43 грн. (чотири
тисячі дванадцять грн. 43 коп.) з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Томчук Андрій
Валерійович