Справа № 811/3292/13-а
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
( в порядку письмового провадження)
04 березня 2014 року
Справа №
Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Чубара Н.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом
Олександрійського учбово-виробничого
підприємства Українського товариства
сліпих до Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
про скасування податкового
повідомлення - рішення, -
09.03.2010 року Олександрійське
учбово-виробниче підприємство
Українського товариства сліпих (далі
за текстом - позивач, Олександрійське
УВП УТОС) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової служби про визнання
правомірним застосування нульової
ставки з податку на додану вартість до
послуг по наданню в оренду приміщень та
автостоянки, а також скасування
податкового повідомлення - рішення
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення, винесені на підставі актів
позапланових виїзних перевірок
підприємства з питань достовірності
нарахування сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за листопад-грудень 2009 року та
січень-лютий 2010 року, вирахувано суми
бюджетного відшкодування з посиланням
на неправомірність застосування
нульової ставки ПДВ щодо надання
послуг по оренді приміщень та
автостоянки.

Позивач не погоджується з висновками
податкового органу, оскільки вважає, що
застосування нульової ставки з податку
на додану вартість до послуг, що
надаються Олександрійським УВП УТОС, в
тому числі по оренді приміщень та
автостоянки, такими, що відповідають
пп.6.2.8 ст.6 Закону України «Про податок
на додану вартість».

Таким чином, позивач вважає дії
відповідача є неправомірними, а
податкові повідомлення - рішення
винесеними з порушенням вимог чинного
законодавства, тому підлягають
скасуванню.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 01.07.2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2011 року,
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкові
повідомлення-рішення Олександрійської
ОДПІ №/0 від 01.03.2010 року та №
/0 від 14.05.2010 року. В задоволені
решти позовним вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08.10.2013 року касаційну
скаргу Олександрійської ОДПІ -
задоволено частково. Постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 01.07.2010 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного окружного
адміністративного суду від 31.01.2011 року -
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляд.

В результаті автоматичного розподілу,
адміністративній справі присвоєно
новий номер - №811/3292/13-а та призначено
судді Кіровоградського окружного
адміністративного суду Чубарі Н.В.

Ухвалою суду здійснено заміну
неналежного відповідача
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області ДПС на належного відповідача -
Олександрійську ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області (т.2,а.с.88).

Представниками позивача та
відповідача до суду надано клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження (т.2,а.с.78,81).

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України
розгляд справи проведено в порядку
письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
дійшов наступних висновків.

Олександрійське УВП УТОС з 17.02.1992 р.
зареєстровано як юридична особа
виконавчим комітетом Олександрійської
міської ради Кіровоградської області,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №237542 (т.1,а.с.5), перебуває на
податковому обліку в Олександрійській
ОДПІ та є платником податку на додану
вартість відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №15507978 від 28.06.1997 р. (т.1, а.с.6).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що працівниками
Олександрійської ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку
Олександрійського УВП УТОС з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за листопад, грудень 2009 року, за
результатами якої встановлені,
зокрема, порушення пп.6.2.8 п.6.2 ст.6, пп.
7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР),
п.5.11 п.5.12 розділу 5 Порядку заповнення
та подання декларації з ПДВ,
затвердженого наказом ДПА України від
30.05.1997 року №166, за рахунок
оподаткування на нульовою ставкою
операцій з надання в оренду приміщення
та автомобільної стоянки, що призвело
до завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування на суму 2387,00 грн. в
податковій декларації з ПДВ за
листопад 2009 року, та на суму 2598,00 грн. в
податковій декларації з ПДВ за грудень
2009 року.

На підставі висновків перевірки
Олександрійською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення - рішення
№/0 від 01.03.2010 року, яким
позивачеві зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 4985,00 грн.

Крім того, працівниками
Олександрійської ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку
Олександрійського УВП УТОС з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за січень, лютий 2010 року.

Перевіркою встановлено аналогічні
порушення Закону № 168/97-ВР, що призвело
до завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування на суму 1599,00 грн. в
податковій декларації з ПДВ за січень
2010 року, на суму 5496,00 грн. в податковій
декларації по ПДВ за лютий 2010 року.

На підставі висновків перевірки
Олександрійською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення - рішення
№/0 від 14.05.2010 року, яким
позивачеві зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за деклараціями за січень 2010
року в сумі 1599,00 грн., за лютий 2009 року - в
сумі 5469,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суди виходили того, що позивач має
право на застосування нульової ставки
з податку на додану вартість до послуг
по наданню в оренду приміщень та
автостоянки.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи документи, суд дійшов наступних
висновків.

Частиною першою статті 141 Закону
України від 21 березня 1991 року № 875-XII
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено, що
підприємства та організації
громадських організацій інвалідів
мають право на пільги зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) відповідно до законів
України з питань оподаткування.
Застосовувати зазначені пільги такі
підприємства та організації мають
право за наявності дозволу на право
користування пільгами з оподаткування,
який надається на квартал, півріччя,
три квартали, рік міжвідомчою Комісією
з питань діяльності підприємств та
організацій громадських організацій
інвалідів.

Відповідно до підпункту 6.2.8 пункту 6.2
статті 6 Закону № 168/97-ВР (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин). Відповідно до абзаців
першого-другого підпункту 6.2.8 пункту 6.2
статті 6 Закону № 168/97-ВР
оподатковуються на нульовою ставкою
операції з поставки товарів (крім
підакцизних товарів) та послуг (крім
грального і лотерейного бізнесу та
послуг з поставки підакцизних товарів,
отриманих у межах договорів комісії
(консигнації), поруки, доручення,
довірчого управління, інших
цивільно-правових договорів, що
уповноважують такого комісіонера
здійснювати поставку товарів від імені
та за дорученням комітента без
передання права власності на такі
товари), що безпосередньо
виготовляються підприємствами та
організаціями громадських організацій
інвалідів, які засновані громадськими
організаціями інвалідів і є їх
власністю, де кількість інвалідів, які
мають там основне місце роботи,
становить протягом попереднього
звітного періоду не менше 50 відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу, і за
умови, що фонд оплати праці таких
інвалідів становить протягом звітного
періоду не менше 25 відсотків суми
загальних витрат на оплату праці, що
відносяться до складу валових витрат
виробництва.

Безпосереднім вважається виготовлення
товарів, внаслідок якого сума витрат,
понесених на переробку (обробку, інші
види перетворення) сировини,
комплектуючих, складових частин, інших
покупних товарів, які використовуються
у виготовленні таких товарів,
становить не менше 8 відсотків
продажної ціни таких виготовлених
товарів.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що під операціями з поставки
товарів та послуг, які безпосередньо
виготовляються підприємствами та
організаціями громадських організацій
інвалідів і підлягають оподаткуванню
за нульовою ставкою відповідно до
підпункту 6.2.8 пункту 6.2 статті 6 Закону
№ 168/97-ВР слід розуміти такі, що є
результатом трудової діяльності
працівників зазначених підприємств.

До таких операцій не можна віднести
надання послуг щодо передання у найм
майна (нерухомості), що належить третім
особам. Ці послуги не є результатом
безпосереднього їх виготовлення
(надання) підприємством громадської
організації інвалідів, тобто
результатом праці його працівників.
Вони є наслідком передання в найм
майна, створеного іншими учасниками
цивільних правовідносин, які не мають
відповідних преференцій з
оподаткування.

З метою встановлення правомірності
застосування позивачем нульової
ставки з податку на додану вартість до
послуг з надання в оренду приміщень та
автостоянки, судом було зроблено запит
до Державного реєстратора речових прав
на нерухоме майно для встановлення
правового статусу майна, що було
предметом договорів оренди в межах
спірних правовідносин (т.2,а.с. 98).

Відповідно до інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого
майна, розташованого за адресою -
Кіровоградська область, м. Олександрія,
вул. Пролетарська,17 встановлено, що у
Державному реєстрі речових прав
відомості про право власності, інші
речові права, іпотеки та обтяження -
відсутні (т.2.а.с.99).

За таких обставин, судом
встановлено, що позивачем не
підтверджено право власності на
нежитлові будівлі, що розташовані за
адресою - вул.. Пролетарська,17, м.
Олександрія, Кіровоградська область.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до п.6.5 ст. 6 Статуту
підприємства зазначено, що
підприємство має право на
взаємовигідних умовах, шляхом
укладення господарських угод надавати
стороннім організаціям в тимчасове
користування об'єкти не промислової
сфери (будинки культури, клуби, бази
відпочинку та спортивні споруди)
(т.1,а.с.31).

При цьому, в даному переліку
відсутні нежитлові приміщення,
розташовані за адресою - вул..
Пролетарська,17, м. Олександрія,
Кіровоградська область, які передані в
оренду позивачем.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що
Олександрійське учбово-виробниче
підприємство Українського товариства
сліпих не мало права на застосовувати
нульову ставку оподаткування операцій
з надання в оренду адміністративних
приміщень та автомобільної стоянки.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного

Документами, наявними в матеріалах
справи, не спростовуються висновки
податкового органу, а, отже, і
обґрунтованість прийнятих ним
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Таким чином, позовні вимоги є
необґрунтованими, та такими, що
задоволенню не підлягають.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також відсутності витрат позивача,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України -протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Н.В.
Чубара