Справа № 818/328/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.Справа № 818/328/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 12.02.2014р. по справі № 818/328/14

за позовом ОСОБА_1

до Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі по тексту - відповідач,
Конотопська ОДПІ), в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від 30
квітня 2013 року № про визначення
суми податкового зобов'язання за
платежем: орендна плата з фізичних осіб
в сумі 36189, 48 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
р. позовні вимоги задоволенні у повному
обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: Податкового кодексу України,
КАС України та не відповідність
висновків суду обставинам справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 КАС України, справа розглядається в
письмовому провадженні за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
01 серпня 2012 року між позивачем та
Конотопською міською радою були
укладені: договір оренди землі площею
0,0450 га і договір оренди землі площею
0,0980 га, умовами якого передбачено, що
орендодавець - Конотопська міська рада
на підставі рішення міської ради від 25
липня 2012 року (22 сесія 6 скликання)
надає, а позивач приймає в строкове
платне користування земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
- землі комерційного використання за
адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0450 га та
земельна ділянка площею 0,0980 га за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.8-13, 14-19).

30 квітня 2013 р. Конотопською ОДПІ
прийнято податкове повідомлення -
рішення № , яким позивачу
визначено сума грошового зобов'язання
з орендної плати з фізичних осіб в
розмірі 36189, 48 грн. (а.с.21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
орендна плата сплачується виключно в
порядку та розмірі, передбачених
договором оренди, питання щодо
встановлення розміру орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності вирішується за
згодою сторін договору оренди
земельної ділянки із закріпленням
розміру орендної плати в такому
договорі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України, використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Згідно п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата).

Відповідно до ст. 269 Податкового
Кодексу України, платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв), землекористувачі.
Розміри та порядок плати за
використання земельних ресурсів, а
також відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
визначаються Податковим Кодексом
України. Згідно ст. 270 Податкового
Кодексу України зазначено, що об'єктом
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, а також земельні частки
(паї), які перебувають у власності.

Законом України «Про оренду землі"
регулюються орендні відносини, статтею
1 якого визначено, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності. Відповідно до статті
13 Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. За змістом
ст. 18 Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу
України передбачено право власності
на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами, а
право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

Відповідно п. 289.1 ст. 289 Податкового
кодексу України, для визначення
розміру податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Згідно п. 288.4 ст. 288 Податкового Кодексу
України, розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем, але річна сума
платежу, відповідно до п. 288.5 ст. 288
Податкового Кодексу України, не може
бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється розділом XIII Кодексу та
для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом
ХІІІ Кодексу.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288
Податкового кодексу України, підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Пунктом 288.4 статті 288 Податкового
кодексу України, передбачено, що
розмір та умови внесення орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності встановлюються
у договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

Відповідно до ст.. 15 Закону України
«Про оренду землі», істотною умовою
договору оренди землі є, зокрема,
орендна плата із зазначенням її
розміру. При цьому, згідно зі статтею 21
вказаного Закону, орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що розмір орендної плати
встановлюється саме в договорі оренди,
який є єдиною визначеною
законодавством підставою для
нарахування орендної плати, а жодної
іншої форми встановлення розміру
орендної плати ніж договір оренди не
існує.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Умови договору оренди земельної
ділянки (включаючи і умову щодо розміру
орендної плати) є обов'язковими для
виконання сторонами, у зв'язку з чим
позивач зобов'язаний сплачувати
орендну плату за користування
земельною ділянкою, що є предметом
вказаних договорів, у визначеному
договорами розмірі, а саме - в розмірі 1%
від нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
орендодавець, власник земельної
ділянки - Конотопська міська рада,
питання щодо збільшення орендної плати
не ставить.

Органи державної податкової служби як
контролюючі органи з питань
правильності визначення та сплати
податків мають право перевіряти
правильність визначення та сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
лише на підставі договорів оренди
таких земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що діючим
законодавством не передбачено
обов'язок орендаря автоматично
перераховувати орендну плату
(сплачувати її в більшому розмірі) в
разі законодавчої зміни граничного
розміру цієї плати. Особа зобов'язана
буде сплачувати більший розмір
орендної плати лише у випадку внесення
відповідних змін до договору оренди
земельної ділянки.

Згідно ч. 2 статті 632 Цивільного кодексу
України - зміна ціни після укладення
договору допускається лише у випадках
і на умовах, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
оренду землі", орендна плата за
земельні ділянки, що перебувають у
власності фізичних та юридичних осіб,
переглядається за згодою сторін.

Згідно ч. 1 статті 30 Закону України "Про
оренду землі", зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 188 Господарського
кодексу України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Статтею 654 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Згідно ч. 3 статті 653 Цивільного кодексу
України, у разі зміни договору
зобов'язання змінюється з моменту
досягнення домовленості про зміну
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Щодо договорів, укладених до внесення у
законодавство відповідних змін, то
така зміна можлива лише на умовах та з
підстав, передбачених договором, або
якщо законом встановлена відповідна
умова, при настанні якої орендна плата
підлягає перегляду.

Аналіз наведених законодавчих
приписів дає підстави для висновку про
те, що зміна коефіцієнтів до ставок
земельного податку може бути підставою
для перегляду установленого розміру
орендної плати шляхом укладення
сторонами додаткової угоди до
договору.

Судовим розглядом встановлено, що
зміни у договори від 01 серпня 2012 року
внесені не були, а тому, позивач
нараховував та сплачував орендну плату
за землю в порядку передбаченому
статтею 286 Податкового кодексу України
та відповідно до вимог статті 288
Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014р. по
справі № 818/328/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б.