Справа № 872/13685/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 185/8136/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління
праці та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області про стягнення боргу з виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області щодо
виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі різниці між прожитковим
мінімумом встановленим для
працездатних осіб та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень починаючи з 01
січня 2011 року, зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити на користь
ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років на час виплати починаючи
з 01 січня 2011 року з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач - ОСОБА_1 та відповідач -
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області звернулися з апеляційними
скаргами.

Позивач просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою повністю
задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскарженого рішення, не знаходить
підстав для задоволення апеляційних
скарг.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 має малолітню дочку - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
знаходилася на обліку у відповідача та
отримувала допомогу по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку.

Ухвалою суду першої інстанції позовні
вимоги за період з 01.01.2009 року по 31.05.2010
року залишені без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
позивач має право на виплату
відповідної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.01.2011 року.

Як слідує із правових норм, що
регулюють спірні правовідносини, до 1
січня 2008 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися як
Законом України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, до
яких відноситься позивач, (стаття 13) так
і Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-XII було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ, а саме: дію статті 13
Закону № 2811-ХІІ з 01 січня 2008 року
поширено і на застрахованих осіб, а ст.
15 Закону № 2811-ХІІ викладено в наступній
редакції: допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Проте, пунктом 2 розділу ІІІ Закону №
107-VI було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01.01.2009 року, діють
положення ст.13 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", якою
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною та
положення ст.15 цього Закону, відповідно
до якої допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Проте, статтею 46 Закону України від 26
грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» та статтею 45
Закону України від 27 квітня 2010 року №
2154-VI «Про Державний бюджет України на
2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінету Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ.

Тому, у 2009 та 2010 році допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачувалася
відповідно до зазначеного Порядку.

Закон України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» № 2857 від 23.10.2010 не
містить будь-яких положень щодо
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

За таких обставин, у 2011 році, виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам
не застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування повинні
здійснюватися у розмірі визначеному
статтею 15 Закону № 2811-ХІІ, а саме - у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

З урахуванням наведеного, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку стосовно часткового
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційних
скарг.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко