Справа № 808/7712/13-а
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2013-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2013 року Справа № 808/7712/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.

при секретарі Корольові О.О.

за участю:

представників позивача Стеценко А.В.,
Шепель А.С.

представника відповідача Волжина Т.Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Берті»

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

28.09.2013 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства "Берті" (далі -
позивач) до Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач),
в якому позивач просить скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача форми «Р» від 12.08.2013 №
.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
оскаржуваним податковим повідомленням
- рішенням від 12.08.2013 № позивачу
визначено суму податкових зобов'язань
з податку на прибуток у розмірі 551845 грн.
та штрафні (фінансові) санкції у сумі 1
грн.

Вказане податкове повідомлення -
рішення прийнято на підставі Акту від
26.04.2013 № 066/22.11-06/00152359 "Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ПрАТ "Берті", ()
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період 01.04.2011 по 31.12.2012,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 по 31.12.2012.

Позивач вважає оскаржуване податкове
повідомлення - рішення відповідача
необґрунтованим та незаконним у
повному обсязі.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги у
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив з підстав викладених у
письмових запереченнях, зокрема
зазначивши, що висновки, яких дійшов
відповідач в Акті перевірки, свідчать
про нереальність угод позивача із ПП
"Спецстанкострой" ()
постачання за якими відбувалося в 2
кварталі 2011 року. Вважає, що оскільки
наведені у договорах товари чи послуги
фактично не поставлялись, то придбання
таких товарів або послуг не
відбувалось. Відповідно право на
віднесення сум до валових витрат у
платника податків не виникає, оскільки
не дотримано обов'язкових умов для
виникнення такого права - придбання
товарів (послуг) з метою їх
використання у господарській
діяльності. Тому, вважає оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
правомірним, через що просив відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд повідомляє
наступне.

20.04.2011 між позивачем та ПП
"Спецстанкострой" було укладено
договір поставки №20/04.

На виконання умов зазначеного договору
ПП "Спецстанкострой" 29.04.2011 25.05.2011
поставило в адресу позивача товар на
суму 777440,02 грн., у т.ч. ПДВ 129573,34 грн. та
відповідно на суму 1033200,06 грн., у т.ч. ПДВ
172200,01 грн.

Відповідачем було винесено податкові
повідомлення рішення від 25.08.2011 №
, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 129573,34 грн. та
податкове повідомлення рішення від
24.01.2012 № , яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 172200 грн.

Зазначені податкові повідомлення
рішення були скасовані Постановою
Запорізького окружного
адміністративного суду від 16.02.2012 у
справі № 2а-0870/12108/11 (згідно з ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
набрала законної сили 22.05.2012) та
Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21.08.2012 у
справі № 0870/5383/12 (згідно з ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
набрала законної сили 01.08.2013).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі наказу відповідача від
27.02.2013, згідно п. 77.1 ст. 77 ПК України було
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період
01.04.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.12.2012. За наслідками перевірки
відповідачем було складено Акт
перевірки.

Згідно із висновками Акту перевірки
перевіркою встановлено, що в
результаті порушення п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст.
135, п. 137.1 , п. 137.4 ст. 137, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138,
п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України позивачем завищено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 551845 грн.

В обґрунтування висновків Акту
перевірки відповідач посилається на
те, що позивачем суми нарахованих
відсотків за кредитами віднесено до
складу3 собівартості напівфабрикатів у
наступних сумах: 139226 грн. за 3-ій квартал
2011 року, 127109,64 грн. за 4-ий квартал 2011
року. Дані суми нарахованих відсотків
за кредитами включені до складу рядка
06.4 інші витрати декларації з податку на
прибуток за 2-ий квартал та 4-ий квартал
2011 року, тому відповідачем зроблено
висновок, що ПрАТ «Берті» у порушення п.
138.8 ст. 138 ПК України завищено
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів на 226336 грн.

Крім того в акті перевірки зазначено,
що у березні 2011 року ПрАТ «Берті» на
виконання умов контракту, укладеного з
ООО «Уральський промишлений Центр» на
підставі ВМД № 599 від 17.03.2011
відвантажило стрічку конвеєрну з
гумотканним пошаровим тяговим
каркасом і гумовими обкладками з
плоскими поверхнями на основі тканини,
загальною вартість 624123,78 грн., тому
відповідачем зроблено висновок про
порушення п. 137.1, п. 137.4 ст. 137 ПК України.

На підставі Акту перевірки 12.08.2013
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №
відповідно до якого позивачу визначено
суму податкових зобов'язань з податку
на прибуток у розмірі 551845 грн. та
штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Для повного та всебічного дослідження
обставин справи необхідною є оцінка
правильності висновків Акту перевірки.

Оцінюючи висновки Акту перевірки, суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем та
ООО «Уральський Промышленный Центр»
було укладено контракт № 10 від 17.02.2011.

У березні 2011 року ПрАТ «Берті» на
виконання умов контракту, укладеного з
ООО «Уральський Промышленный Центр» на
підставі ВМД № 599 від 17.03.2011
відвантажило стрічку конвеєрну з
гумотканним пошаровим тяговим
каркасом і гумовими обкладками з
плоскими поверхнями на основі тканини,
загальною вартість 624123,78 грн.

На підтвердження виконання умов
контракту № 10 від 17.02.2011, позивачем
надані суду специфікацію №1 до
контракту № 10 від 17.02.2011, ВМД № 599 від
17.03.2011, видаткову накладну № РН-0000109 від
16.03.2011, рахунок до контракту № 10 від
17.02.2011 від 18.02.2011, копії платіжних
доручень, виписка по рахунку станом на
20.05.2011.

Крім того, 06.05.2011 між позивачем та ПАТ ДП
«Банк Сбербанку Росії» було укладено
договір про відкриття кредитної лінії
в сумі 3000000 грн. на умовах 20 % річних.
02.11.2011 також було укладено договір про
відкриття кредитної лінії в сумі 4000000
грн. на умовах 18 % річних. Нараховані за
зазначеними вище договорами відсотки у
ІІ-ІV кварталах 2011 року включено
позивачем до складу рядка 06.4
декларації з податку на прибуток
підприємства, що не заперечується
сторонами та підтверджується актом
перевірки та випискою по рахунку ПАТ ДП
«Банк Сбербанку Росії».

Надаючи оцінку описаним вище первинним
документам, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язані з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-IV від
16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (зі
змінами та доповненнями) (далі - Закон №
996-IV) передбачено, що бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-IV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-XIV визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704 (далі - Положення), первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону
та п.2.4 Положення, первинні документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях та повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документа на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні",
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Документи, які надані позивачем суд
вважає достатніми та такими, що
підтверджують факт використання
товару у господарській діяльності ПрАТ
«Берті».

Тобто, надані первинні бухгалтерські
документи по формі та за змістом
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" та Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПК
України до складу інших витрат
включаються фінансові витрати, до яких
належать витрати на нарахування
процентів (за користування кредитами
та позиками, за випущеними облігаціями
та фінансовою орендою) та інші витрати
підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

Пунктом 137.1 ст. 137 ПК України
передбачено, що дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Згідно із п. 137.4 ст. 137 ПК України датою
отримання доходів, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування, є
звітний період, у якому такі доходи
визнаються згідно з цією статтею,
незалежно від фактичного надходження
коштів (метод нарахувань), визначений з
урахуванням норм цього пункту та
статті 159 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
товар було прийнято ООО «Уральський
Промышленный Центр» 16.03.2011, що
підтверджується видатковою накладною.

Позивачем надані всі необхідні
документи (специфікацію №1 до
контракту № 10 від 17.02.2011, ВМД № 599 від
17.03.2011, видаткову накладну № РН-0000109 від
16.03.2011, рахунок до контракту № 10 від
17.02.2011 від 18.02.2011, копії платіжних
доручень, виписка по рахунку станом на
20.05.2011) на підставі яких у позивача
виникло право на формування валових
витрат та були сформовані валові
витрати.

З урахуванням вище зазначеного
позивачем доведено правомірність
формування валових витрат по
господарським операціям з ООО
«Уральський Промышленный Центр».

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
відповідачем не доведено законність
висновків зроблених в акті перевірки
та обґрунтованість податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від
12.08.2013 № , тому позовні вимоги слід
задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 186 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 12.08.2013 винесене
Бердянською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

Стягнути з державного бюджету на
користь Пприватного акціонерного
товариства «Берті» (ЄДРОПУ 00152359) суму
судового збору у розмірі 2294 грн. 00 коп.
(дві тисячі двісті дев'яносто чотири
гривні).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
А.В. Сіпака