Справа № 2а-11955/11/1270
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/26921/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу П'ятого
воєнізованого гірничорятувального
загону на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Красний Луч Луганської
області до П'ятого воєнізованого
гірничорятувального загону про
стягнення витрат,

встановила:

У грудні 2011 року управління Пенсійного
фонду України в м. Красний Луч
Луганської області звернулось до суду
з позовом до П'ятого воєнізованого
гірничорятувального загону, в якому
просило стягнути з відповідача
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах за списками №1 з 01 червня 2011 року
по 30 листопада 2011 року в сумі 934187,28
грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року, позовні вимоги управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області задоволено.
Стягнуто з П'ятого воєнізованого
гірничорятувального загону на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Красний Луч Луганської області суми
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком 1 в розмірі
934187,23 грн.

У касаційній скарзі П'ятий
воєнізований гірничорятувальний загін
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а за
справою ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга П'ятого воєнізованого
гірничорятувального загону
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що П'ятий воєнізований
гірничорятувальний загін є юридичною
особою, зареєстрований як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в управління Пенсійного
фонду України в м. Красний Луч
Луганської області та є спеціальною
організацією, що організує в
установленому порядку
гірничорятувальне обслуговування
вугільних шахт, розривів,
збагачувальних та брикетних фабрик,
інших підприємств з видобутку та
переробки вугілля незалежно від форми
власності.

На П'ятому воєнізованому
гірничорятувальному загоні працювали
особи, які були зайняті на роботах, що
дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах, відповідно до
пунктів «а» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» і яким
призначено пенсію на пільгових умовах
за Списком №1.

Відповідно до пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком №1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

Відповідач відноситься до підприємств
та організацій, які повинні вносити до
Пенсійного фонду плату з коштів,
призначених на оплату праці, що
покривають фактичні витрати на виплату
і доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Також, в абзаці п'ятому цього ж
підпункту зазначено, що виплата пенсій
особам, які були безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в»
-«є» та «ж» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 01 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
працівники, безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних і
відкритих гірничих роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) по видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт і рудників та в
металургії мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Отже, з системного аналізу
вищезазначених норми закону
вбачається, що порядок за якого витрати
на доставку пільгових пенсій
покривається до 01 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України, стосується
лише витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених особам за умов,
передбачених статтею 14 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої та апеляційної
інстанцій про те, що оскільки
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
працівникам гірничорятувального
загону відповідно до пункту «а»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (список
№1), то П'ятий воєнізований
гірничорятувальний загін зобов'язаний
покрити витрати на виплату та доставку
пенсій таким особам.

Аналогічний висновок щодо
застосування зазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України від
23 квітня 2013 року №21-113а13.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року необхідно
залишити без змін, оскільки вони є
законними і обґрунтованими та
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу П'ятого воєнізованого
гірничорятувального загону залишити
без задоволення, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області до П'ятого
воєнізованого гірничорятувального
загону про стягнення витрат - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
А.Ф. Загородній

І.В. Штульман