Справа № 2а-6001/12/0170/27
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/66668/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора № 4" на
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 2.07.2012р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 2.10.2012р. у
справі

за позовом Кримського
республіканського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до відповідача Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
контора № 4"

про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

5.06.2012р. до суду з позовом про
стягнення з комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора № 4"
(далі ЖЕК) 26952,00грн. звернулось Кримське
республіканське відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі
Фонд). Свої вимоги позивач обґрунтував
тим, що відповідачем, в порушення вимог
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», не
забезпечено створення робочих місць
для інвалідів у відповідності до
нормативів. На цій підставі позивач
просив стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
в сумі 26952,00грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
2.07.2012р., залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 2.10.2012р.,
позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
ЖЕК звернувся з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та відмовити в
задоволенні позову. При цьому,
відповідач зазначив, що суди дійшли
помилкового висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Рішення судів попередніх інстанцій є
законними та обґрунтованими, оскільки
ухвалені відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених залученими до справи
доказами.

Під час розгляду справи судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

Відповідача зареєстровано у Фонді як
роботодавця - юридичну особу, що
використовує найману працю. Відповідно
до звіту ЖЕК про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2011р.,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу складає
42 особи, отже, згідно зі ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
Закон №875-XII), для відповідача норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів складає 2 робочих місця. В той
же час, станом на подання відповідачем
звіту, на підприємстві працював 1
інвалід.

Частиною першою статті 20 Закону
№875-XII встановлено, що підприємства, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин
відповідає, зокрема, за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
всіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону
України від 1.03.1991р. №803-XII «Про
зайнятість населення» підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.

Так, протягом 2011 року ЖЕК інформувала
державну службу зайнятості населення
про наявність вакантних посад для
працевлаштування інвалідів шляхом
подачі звітів про наявність вільних
робочих місць та потреби в працівниках
всупереч встановленому порядку лише
13.04.2011р. та 15.06.2011р., що підтверджується
повідомленням Феодосійського міського
центру зайнятості від 18.05.2012р. №04-04/1953
про надання інформації щодо наявності
вакансій для працевлаштування
інвалідів за період з 1.01.2011р. (а.с.17).

Тобто, відповідачем не було в повному
обсязі виконано обов'язку по
інформуванню щодо утворення
(пристосування) робочих місць та
наявності вакансій для
працевлаштування інвалідів.

За таких обставин, відповідачем не
виконані вимоги, встановлені діючим
законодавством щодо обов'язку надання
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, центрам зайнятості.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону
№875-XII та Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р.
№70 адміністративно-господарські
санкції розраховуються та сплачуються
роботодавцями самостійно в строк до 15
квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу,
встановленого частиною 1 статті 19
Закону. На підприємствах, де працює
більш як 15 чоловік, суми штрафних
санкцій визначаються у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, не зайняте інвалідом, а на
підприємствах, де працює від 8 до 15
чоловік, - у розмірі половини середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, не зайняте інвалідом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач самостійно
у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2011 рік
визначив суму
адміністративно-господарських
санкцій, що становить 26952,00грн.

З огляду на це, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
контора № 4" залишити без задоволення,
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 2.07.2012р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 2.10.2012р. - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз