Справа № П/811/319/14
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
12 березня 2014 року
Справа №
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого -судді - Чубари
секретар судового засідання - Черна О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач,
ОСОБА_1) звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
(далі - ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області, відповідач) з вимогою визнати
дії відповідача в частині ненадання
позивачу невикористаної відпустки за
2010-2013 роки протиправними та зобов'язати
відповідача надати позивачу
невикористану відпустку за 2010-2013 року
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що за період 2010-2013 роки має 105
днів невикористаної відпустки, в тому
числі 57 днів основної відпустки та 43
Позивач зазначає, що він неодноразово
звертався з заявами до начальника
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області, якою просив
надати невикористані дні відпустки за
2010- 2013 роки, у зв'язку з погіршенням
стану здоров'я та необхідністю
санаторно-курортного лікування.
Проте, за його заявами надано лише 3
календарні дні невикористаної
додаткової оплачуваної відпустки
державного службовця з 25 по 27 січня за
період роботи з 01.01.2010 року по 31.12.2010
року та 7 календарних днів
невикористаної додаткової оплачуваної
відпустки державного службовця з 28
січня по 03 лютого 2014 року за період
роботи з 01.01.2011 по 21.12.2011 року. При цьому,
24.01.2014 року за наказом начальника ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
№27-в від 25.01.2014 року позивача було
відкликано із додаткової відпустки з
Позивач вважає, що ненаданням щорічних
відпусток у строки, визначені Законом
України «Про відпустки» та Кодексом
законів про працю України, є грубим
порушенням законодавства про працю, що
і стало підставою для звернення до
суду.
Представник відповідача подав
письмові заперечення проти позову та в
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги в повному обсязі з тих підстав,
що дії відповідача щодо надання
відпусток позивача є правомірними та
здійснено у відповідності з нормами
трудового законодавства. Просив
відмовити у задоволенні позову з
підстав, викладених у письмових
запереченнях та поясненнях, наданих в
судовому засіданні.
В судовому засіданні 12.03.2014 р. на
підставі ст. 160 КАС України було
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови. Складення постанови
в повному обсязі відкладено до 18.03.2014 р.
Розглянувши позовну заяву, долучені до
справи документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 3 КАС України публічна служба це
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.
Базовим (загальним) законом, що регулює
суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, є Закон України «Про державну
службу». Згідно з вимогами статті 9
цього Закону, правовий статус окремих
категорій державних службовців
регулюється Конституцією,
спеціальними законами України та
Кодексом законів про працю України.
В судовому засіданні встановлено
та матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 працює в ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області на посаді
заступника начальника ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області (а.с.66-76).
Представником позивача
зазначено, що станом на час звернення
до суду позивач мав право на відпустку
строком 105 днів, які ним не використані,
в тому числі за наступні періоди: з
01.01.2011 року по 31.12.2010 р. - 3 дні додаткової
відпустки, з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року - 15
днів додаткової відпустки; з 12.12.2011 року
по 11.12.2012 р. - 27 днів основної відпустки;
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - 15 днів
додаткової відпустки; з 12.12.2012 року по
11.12.2013 року - 30 днів основної відпустки;
з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року - 10 днів
додаткової відпустки.
30.11.2013 року позивач звернувся до
начальника ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області, в якій просив
надати йому невикористані дні
відпустки за 2010-2013роки, у зв'язку з
погіршенням стану здоров'я та
необхідністю санаторно-курортного
Зі змісту листа від 16.12.2013 року
вих№115/п/1111-28.04-35 вбачається, що заява
позивача про надання відпустки буде
розглянута після виходу ним на роботу з
лікарняного (а.с.12).
17.12.2013 року позивач звернувся зі
скаргою до територіальної державної
інспекції з питань праці у
Кіровоградській області, у зв'язку з
порушенням його прав щодо ненадання
відпустки (а.с.13-14).
За наслідками перевірки
територіальною державною інспекцією у
Кіровоградській області начальнику ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
вручено припис щодо недопущення
виявленого порушення ч.7 ст. 79 КЗпП
України з проханням вжити заходи для
недопущення його в подальшому
31.12.2013 року після виходу на роботу
по закінченню лікарняного, позивач
звернувся з заявою про надання йому
невикористаних днів відпустки за 2010-2013
В зв'язку з неотриманням
відповіді на вказану заяву, 10.01.2014 року
позивач звернувся зі скаргою до
територіальної державної інспекції
праці у Кіровоградській області
15.01.2014 року позивач повторно
звернувся з заявою про надання
невикористаних днів відпустки за
період з 2010-2013 р.р. (а.с.21).
Відповідно до листа від 16.01.2014
року вих. №5/П/11-28-04-35 позивачу
повідомлено, що враховуючи його
інтереси та інтереси установи
пропонується надати відпустку
загальною тривалістю 10 календарних
В судовому засіданні встановлено,
що із запропонованою кількістю днів
відпустки позивач не погодився,
оскільки в зв'язку з
санаторно-курортним лікуванням йому
потрібна відпустка більшої тривалості.
21.01.2014 року ОСОБА_1 знову
звернувся із заявою про надання йому
За вказаною заявою, 22.01.2014 року
начальником ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області видано наказ
№21-в «Про надання відпустки ОСОБА_1». як
вбачається зі змісту наказу,
позивачеві надано 3 календарні дні
невикористаної додаткової оплачуваної
відпустки державного службовця з 25
січня по 27 січня 2014 року за період з
01.01.2010 року по 31.12.2010 року та 7
календарних днів невикористаної
додаткової оплачуваної відпустки
державного службовця з 28 січня по 03
лютого 2014 року за період роботи з 01.01.2011
року по 21.12.2011 року (а.с.24).
Відповідно до наказу №27-в від
24.01.2014 року, позивач був відкликаний із
додаткової відпустки з 25.01.2014 року у
зв'язку з службовою необхідністю (а.с.25).
Надаючи оцінку спірним
правовідносинам суд зазначає наступне.
Статтею 74 КЗпП України
встановлено, що громадянам, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи,
надаються щорічні (основана та
додаткові) відпустки із збереженням на
їх період місця роботи (посади) і
В судовому засіданні встановлено,
та матеріалами справи підтверджено, що
позивач перебуває у трудових
відносинах з відповідачем та має право
на щорічні основну та додаткову
оплачувану відпустки (а.с.82).
Згідно ст. 78 КЗпП України, дні
тимчасової непрацездатності
працівника, засвідченої у
встановленому порядку, до щорічних
відпусток не включаються.
Статтею 79 КЗпП України (ч. 5)
передбачено, що конкретний період
надання щорічних відпусток у межах
установлених графіком, узгоджується
між працівником і власником або
уповноваженим ним органом, який
зобов'язаний письмово повідомити
працівника про дату початку відпустки
не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.
З огляду на зазначену норму,
вбачається, що вказані вимоги
застосовуються у разу надання
працівникові щорічної відпустки за
графіком, та, крім цього, у наведеній
нормі безпосередньо зазначено, що дату
початку відпустки погоджують
працівник і власник та саме на
власника, який визначає остаточну дату
відпустки, покладено обов'язок
письмово повідомити працівника про час
В судовому засіданні встановлено, що
позивач був ознайомлений із графіком
відпусток працівників державної
податкової адміністрації період з 2010
року по 2013 рік (а.с.77-80).
Відповідно до довідки про відпустки
ОСОБА_1 встановлено, що позивач станом
на 25.02.2014 року має 105 днів
невикористаної відпустки, в тому числі:
01.01.2010р. - 31.12.2010 р. використано 12 днів,
залишок - 3 дні (додаткова відпустка);
01.01.2011 р. - 31.12.2011р. - залишок 15 днів
(додаткова відпустка); 12.12.2011 р. - 11.12.2012р.
використано 3 дні, залишок - 27 днів
(основна відпустка); 01.01.2012 - 31.12.2012 -
залишок 15 днів (додаткова відпустка);
12.12.2012-11.12.2013 р. - залишок 30 днів (щорічна
основна відпустка); 01.01.2013- 31.12.2013 -
залишок 15 днів (додаткова відпустка)
Графіком, затвердженим начальником ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
від 08.01.2014 року, передбачено
використання ОСОБА_1 у 2014 році
невикористаних щорічних відпусток за
2010-2012 роки(а.с. 81). З вказаним графіком
позивач ознайомлений під підпис.
Під час перевірки територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Кіровоградській області встановлено,
що вказаним графіком не враховано 30
календарних днів невикористаної
ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за
період з 12.12.2012 по 11.12.2013 року та 15
календарних днів щорічної додаткової
відпустки за період роботи з 01.01.2013 року
За вказаними фактами, Інспекцією
внесено припис №11-02-004/1765-1696 від 26.12.2013
року, яким встановлено порушення ст.80
КЗпП України в частині ненадання
щорічних відпусток повної тривалості
протягом двох років підряд (а.с.93) та
припис №11-02-004/0153-0150 від 26.02.2014 року, яким
встановлено порушення ч.4 ст.79 КЗпП
України в частині визначення
черговості надання щорічних відпусток
графіками, які затверджуються
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником)(а.с.95).
Відповідно до ч.7 ст. 79 КЗпП України,
невикористана частина щорічної
відпустки має бути надана працівнику,
як правило, до кінця робочого року, але
не пізніше 12 місяців після закінчення
робочого року, за який надається
У відповідності до ст.2 Закону України
«Про відпустки», право на відпустки
забезпечується гарантованим наданням
відпустки, визначеної тривалості із
збереженням за її період місця роботи,
заробітної плати, забороною заміни
відпустки грошовою компенсацією, крім
випадків, передбачених ст.24 цього
Згідно з вимогами ч.5 ст.11 Закону
України «Про відпустки» забороняється
ненадання щорічних відпусток повної
тривалості протягом двох років підряд.
Частиною 2 ст.12 Закону України «Про
відпустки» передбачено, що
невикористану частину відпустки має
бути надано працівнику, як правило, до
кінця робочого року, але не пізніше 12
місяців після закінчення робочого
року, за який надається відпустка.
Статтею 80 КЗпП України встановлено
випадки перенесення щорічної
відпустки на інший період, в тому числі,
у разі порушення власником або
уповноваженим ним органом терміну
письмового повідомлення працівника
про час надання відпустки (ч. 5 ст. 79
Кодексу); несвоєчасної виплати
власником або уповноваженим ним
органом заробітної плати працівнику за
час щорічної відпустки (ч. 3 ст. 115 КЗпП
України - заробітна плата за час
щорічної відпустки виплачується не
пізніше ніж за три дні до початку
При цьому у ч. 4 ст. 80 КЗпП України
зазначено, що у разі перенесення
щорічної відпустки новий термін її
надання встановлюється за згодою між
працівником і власником або
уповноваженим ним органом. Якщо
причини, що зумовили перенесення
відпустки на інший період, настали під
час її використання, то невикористана
частина щорічної відпустки надається
після закінчення дії причин, які її
перервали, або за згодою сторін
переноситься на інший період з
додержанням вимог ст. 12 Закону України
Отже даною нормою визначено, що у разі
настання події, що зумовлює
перенесення відпустки, до початку
відпустки працівника, початок
відпустки переноситься на інший термін
за згодою між працівником і власником
або уповноваженим ним органом, проте,
якщо така подія настала в період
відпустки, остання підлягає подовженню
на кількість календарних днів,
протягом яких тривала така подія.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем порушено права
позивача з приводу надання йому
невикористаних днів відпустки, а тому
позовні вимоги в частині визнання дій
відповідача в частині ненадання ОСОБА_1
невикористаної відпустки
протиправними, підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача надати позивачеві
невикористану відпустку за період 2010 -
2013 років строком 110 днів суд зазначає
Позивач ставить вимогу надати йому
невикористану відпустку за період з 2010
року по 2013 роки включно.
Проте, як зазначалось судом вище,
частиною 2 ст.12 Закону України «Про
відпустки» передбачено, що
невикористану частину відпустки має
бути надано працівнику, як правило, до
кінця робочого року, але не пізніше 12
місяців після закінчення робочого
року, за який надається відпустка.
Статтею 9 Конвенції Міжнародної
організації праці 132 (переглянутої) 1970
року про оплачувані відпустки
(ратифікована Україною у травні 2001 року
(Закон N 2481-III від 29 травня 2001 року) і
відповідно до статті 9 Конституції
України є частиною національного
законодавства України) передбачено, що
безперервна частина щорічної
оплачуваної відпустки надається і
використовується не пізніше, як
протягом одного року, і залишок
щорічної оплачуваної відпустки не
пізніше, як протягом вісімнадцяти
місяців, рахуючи з кінця того року, за
який надавалася відпустка.
Зі змісту довідки про відпустки ОСОБА_1
від 25.02.2014 року вбачається, що останній
використав 3 дні щорічної основної
відпустки в 2011 році за період з 12.12.2011 р.
по 11.12.2012 р. (а. с. 83).
Отже, невикористана відповідачем
відпустка, починаючи з кінця 2011 року
складає 87 днів (27 + 15 + 30 + 15), що не
суперечить вимогам статті 9 Конвенції
Міжнародної організації праці 132
(переглянутої) 1970 року про оплачувані
В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади,
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В судовому засіданні відповідачем не
доведено суду правомірність вчинених
дій, а відтак позов підлягає частковому
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
суд також вважає за необхідне
присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити
Визнати дії Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області в
частині ненадання ОСОБА_1
невикористаної відпустки за 2012 - 2013
Зобов'язати Головне управління
Міндоходів у Кіровоградській області
надати ОСОБА_1 невикористану відпустку
за період 2012 - 2013 років строком 87 днів.
В решті позовних вимог відмовити.
Присудити ОСОБА_1 судові витрати з
Державного бюджету в розмірі 73,08 грн.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України -протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Н.В. Чубара