Справа № 2-а-79/2010
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р.Справа № 2-а-79/2010Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Чугуївського міського суду
Харківської області від 07.02.2014р. по
справі № 2-а-79/2010

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області

про скасування рішення про відмову в
призначенні пенсії за віком та
зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач),
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області (далі - УПФУ в
Чугуївському районі, відповідач), в
якому просив: скасувати рішення
відповідача про відмову в призначенні
пенсії за віком та зобов'язати прийняти
рішення про призначення пенсії за
віком відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Постановою Чугуївського міського суду
Харківської області від 07.02.2014 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права та на обставини, викладені в
апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 24 липня 2009 року звернувся з
заявою до відповідача про призначення
йому пенсії, додавши до заяви необхідні
документи, зокрема копію трудової
книжки, копії трудових договорів, копії
архівних довідок про попередню роботу
та інші.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області від 30.09.2009 року
ОСОБА_1 відмовлено в призначенні
пенсії, оскільки його стаж роботи на
Крайній Півночі, відповідно до
трудової книжки становить 12 років 5
місяців 0 днів, а необхідний стаж для
нарахування пенсії становить 15
календарних років на Крайній Півночі.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки ОСОБА_1 пропрацював в
районах Крайньої Півночі лише
календарних 12 років 05 місяців,
призначити йому пенсію за віком,
відповідно до ч. 3 ст.27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення», як особі, яка
працювала на Крайній Півночі і має для
цього достатній стаж роботи, немає
законних підстав, оскільки основною
вимогою призначення цієї пенсії є
наявність саме календарного стажу
роботи в районах Крайньої Півночі не
менше 15 календарних років.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з пунктом 5 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 9 липня 2003
року № 1058 (далі - Закон №1058) період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", Постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Питання пенсійного забезпечення осіб,
які працювали в районах Крайньої
Півночі, врегульовані Тимчасовою
угодою між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої Півночі
в галузі пенсійного забезпечення.

Зазначена угода підписана 15 січня 1993
року та набула чинності саме з цієї
дати. Ця Угода передбачає призначення
пенсій не тільки особам, які працювали
в районах Крайньої Півночі, а й особам,
що працювали в місцевостях до них
прирівняних.

Призначення пенсій здійснюється за
умови дотримання передбачених Угодою
умов.

При визначенні права на призначення
пенсії у відповідності до цієї Угоди
застосовується Перелік районів
Крайньої Півночі і місцевостей, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, який діяв до 1 січня 1992 року.

Спільною умовою, як для чоловіків, так і
для жінок, є наявність необхідного
стажу роботи в районах Крайньої
Півночі, що становить 15 календарних
років, а в районах, до них прирівняних -
20 календарних років.

При цьому, чоловіки матимуть право на
призначення пенсії при досягненні 55
років, за наявності загального стажу
роботи не менше 25 років, жінки при
досягненні 50 років, за наявності
загального стажу роботи не менше 20
років.

В межах зазначеної Угоди обчислення
стажу за період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях до них
прирівняних здійснюється календарно,
тобто рік за рік.

Угодою передбачено, що при призначенні
пенсій застосовуються норми
законодавства, чинного на території
держави, де особа звертається за
призначенням пенсії.

На даний час чинний Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно з яким
призначається пенсія даним особам.

При цьому, для визначення права на
призначення пенсії враховується весь
наявний трудовий стаж особи,
вироблений в районах Крайньої Півночі
або місцевостях до них прирівняних. А
для обчислення розміру пенсії на
території України враховується
трудовий стаж, набутий до 1 січня 1991
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 працював в районах Крайньої
Півночі:

- в Управлінні механізації треста
Ямалгеолбуд з 14.09.1984 року по 20.10.1992 рік;

- в ПОО «Мале підприємство «АІД» м.
Салехард з 10.08.1995 року по 23.04.1997 року;

- в Управлінні капітального
будівництва Ямало-Ненецького АО з
23.07.1997 року по 10.11.1998 року;

- в ВАТ Інвестиційної будівної компанії
ЯНАО з 11.11.1998 року по 01.07.1999 року;

- в ВАТ «Уренгойбуд» з 27.10.1999 року по
25.06.2000 рік.

Тобто, ОСОБА_1 пропрацював у районах
Крайньої Півночі календарних (без
урахування кратності) 12 років 5 місяців,
що менше необхідного стажу роботи, який
дає право для призначення пенсії
згідно з ч. 3 ст.27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як особі, яка працювала
на Крайній Півночі і має для цього
достатній стаж роботи.

За нормами пп.6 п.1 ст.28 Федерального
Закону «Про трудові пенсії в
Російській Федерації», який діє на
території Російської Федерації,
підстав для призначення пенсії ОСОБА_1
немає, оскільки це суперечить нормам
статті 1 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1993 р., якою встановлено, що пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
цієї Угоди та членів їх сімей
здійснюється відповідно до
законодавства держави, на території
якої вони проживають.

Дана Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлено чи буде встановлено
законодавством держав-учасниць Угоди
(крім пенсій, охоплених спеціальними
системами пенсійного забезпечення).

Позивач, ОСОБА_1, є громадянином
України, проживає на території України,
а тому пенсія повинна призначатися за
Законами України. В свою чергу,
законодавство України не передбачає
призначення пенсії за віком зі
зниженням пенсійного віку громадянам,
які пропрацювали в районах Крайньої
Півночі менше 15 календарних років.

Виходячи з положень ч. 1 ст.1 Тимчасової
Угоди від 13.03.1993р., ця угода поширюється
на громадян, які пропрацювали не менше
15 календарних років у районах Крайньої
Півночі, або не менше 20 календарних
років у місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, і не
передбачає призначення пенсії
громадянам, які відпрацювали менше 15 та
20 років відповідно із зниженням
пенсійного віку, а ОСОБА_1 пропрацював в
районах Крайньої Півночі лише 12 років 05
місяців, а тому призначити йому пенсію
за віком згідно з ч. 3 ст.27 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення» немає
законних підстав, оскільки жодна норма
чинного законодавства не передбачає
зниження пенсійного віку особам, які
працювали на Крайній Півночі менше 15
років.

Пільгове пенсійне забезпечення
включає пільги по підрахунку
загального стажу - враховується
кратність, пільги по визначенню
середньої заробітної плати -
враховуються надбавки та Північні
коефіцієнти, які не прописані в
Тимчасовій Угоді від 15.01.1993 року.

Позивач безпідставно прирівнює до
пільгового пенсійного забезпечення і
призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку за роботу в Районах
Крайньої Півночі менше 15 календарних
років відповідно до пп.6 п.1 ст. 28
Федерального Закону «Про трудові
пенсії в Російській Федерації», норми
якого не можуть застосовуватися на
території України, а Тимчасова Угода
поширюється лише на тих громадян, які
пропрацювали в місцевості Крайньої
Півночі не менше 15 років (п.1 ст. 1
Тимчасової Угоди).

Пільги, які передбачено Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960
р. "Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях прирівняних до
районів Крайньої Півночі" та Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967
р. "Про розширення пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі",
не передбачають пільг при призначенні
пенсій особам, які відпрацювали в
Районах Крайньої Півночі менше 15
календарних років.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що оскільки ОСОБА_1
пропрацював в районах Крайньої Півночі
лише календарних 12 років 05 місяців,
призначити йому пенсію за віком,
відповідно до ч. 3 ст.27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення», як особі, яка
працювала на Крайній Півночі і має для
цього достатній стаж роботи, немає
законних підстав, оскільки основною
вимогою призначення цієї пенсії є
наявність календарного стажу роботи в
районах Крайньої Півночі не менше 15
календарних років, а тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду
Харківської області від 07.02.2014р. по
справі № 2-а-79/2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.