Справа № 820/12268/13-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.Справа № 820/12268/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. по
справі № 820/12268/13-а за позовом ОСОБА_1
до Харківської районна державної
адміністрації Харківської області; 3-ї
особи - Служба у справах дітей
Харківської районної державної
адміністрації, Подлісна Христина
Володимирівна, за участю - Харківської
міжрайонної прокуратури про визнання
дій незаконними, скасування
розпорядження,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Харківської районної державної
адміністрації (надалі - Відповідач), про
визнання протиправними дій голови
Харківської РДА, які полягали у
винесенні розпорядження від 10.01.2013 № 3
«Про вибуття прийомної дитини ОСОБА_3 з
прийомної сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з
одночасним встановленням над дитиною
опіки», скасування розпорядження
голови Харківської районної державної
адміністрації від 10.01.2013 № 3 «Про
вибуття прийомної дитини ОСОБА_3 з
прийомної сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з
одночасним встановленням над дитиною
опіки».

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року в задоволенні позову було
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивачем подано апеляційну
скаргу, в який посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права останній просить
скасувати спірну постанову та винести
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, прокурором, представником
відповідача, представниками третьої
особи надані заяви про розгляд справи в
письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що спірна постанова підлягає
скасуванню, а провадження у справі -
закриттю, з огляду на таке.

Постановляючи спірне рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір про влаштування дитини у
прийомну сім'ю за своєю правовою
природою є адміністративно - правовим,
що укладається уповноваженим органом
на виконання його функцій з управління
у справах сім'ї -
райдержадміністраціями, порядок та
підстави укладання та розірвання
такого договору, визначені приписами
Положення про прийомну сім'ю, що
відповідає вимогам Сімейного кодексу
України. Контроль за виконанням такого
договору покладений на місцеві служби
у справах дітей і органи опіки та
піклування.

На думку суду першої інстанції, норми
Цивільного кодексу України не
регулюють правовідносини з приводу
укладання, виконання, припинення та
скасування адміністративних
договорів. Отже, порядок припинення
договору про улаштування дитини на
виховання та спільне проживання у
прийомну сім'ю має визначатися згідно
вимог ст. ст. 150, 265-4 Сімейного кодексу
України, Положення про прийомну сім'ю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 квітня 2002 р. N 565.
Щодо форми рішення про припинення
такого договору, вона має визначатися
відповідно до приписів ст.ст. 6, 23, 41
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації»

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду з огляду на
таке.

Предметом договору є виховання,
утримання та нагляд за прийомною
дитиною. Договір встановлює права і
обов'язки сторін, порядок
матеріального забезпечення прийомних
батьків, соціального забезпечення та
медичного обстеження прийомних дітей.

Таким чином, особливістю прийомної
сім'ї є договірна основа її створення.

Щодо правової природи договору про
влаштування дітей до прийомної сім'ї,
колегія суддів зазначає.

Законодавство України, визначаючи, що
прийомні батьки і батьки - вихователі є
законними представниками підопічних
дітей і діють без спеціальних на те
повноважень як опікуни, або
піклувальники (ч.4, ст.256-2, ч.5 ст.256-6 СК
України), опосередковано визнає
прийомну сім'ю одним із різновидів
опіки і піклування. Зважаючи на це, на
прийомних батьків поширюються вимоги,
встановлені для опікунів та
піклувальників главою 19 СК України та
главою 6 ЦК України. Таким чином, норми,
яки визначають обсяг прав та обов'язків
опікунів та піклувальників в цивільних
правовідносинах, поширюються і на
правовідносини щодо вчинення
прийомними батьками цивільно -
правових правочинів. Та й за своєю
суттю, і за правовими наслідками
відносини, що складаються у прийомній
сім'ї, є відносинами з опіки та
піклування. Це ж саме стосується і
батьків - вихователів дитячого будинку
сімейного типу (ч.4 ст. 256-6 СК України), а
також патронатного вихователя (п. 3 ч.1
ст. 255 СК України).

Факт прийняття адміністративно -
правового акту про створення прийомної
сім'ї і участь суб'єкта владних
повноважень, як сторони договору про
влаштування дітей до прийомної сім'ї не
дає підстав його вважати
адміністративним договором у
розумінні п.14 ч.1 ст. 3 КАС України, яка
визначає адміністративний договір, як
дво - або багатосторонню угоду, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
угоди. До того ж, метою договору про
влаштування дітей до прийомної сім'ї
хоча і є організація, однак не
управління, зміст договору не має
організаційно - управлінського
характеру, а його предмет не передбачає
здійснення управлінських дій.

Договір про влаштування дітей до
прийомної сім'ї на виховання та спільне
проживання є близьким до цивільно -
правових і за своєю правовою природою є
договором на користь третьої особи (ч.1
ст. 636 ЦК України). Укладають договір
орган опіки і піклування, з одного боку,
та і фізична особа/особи (прийомні
батьки), з другого, а права за договором
(право отримати виховання, піклування,
представництво) набуває дитина -
сирота, або дитина, позбавлена
батьківського піклування. Водночас,
враховуючи особливу мету цього
договору, у разі неможливості
виконання зобов'язання третій особі,
сторона, яка уклала договір на користь
третьої особи (кредитор) не може сама
скористатися цим правом, оскільки це
суперечитиме суті договору (ч.4 ст. 636 ЦК
України).

Предметом договору є виключно сімейно
- правові цілі - виховання, утримання та
нагляд за прийомною дитиною. Договір
встановлює права та обов'язки сторін,
порядок матеріального забезпечення
прийомних батьків, соціального
забезпечення та медичного обстеження
прийомних дітей. Дії прийомних батьків
на виконання договору зумовлюють
досягнення нематеріального результату
- виховання дитини, забезпечення
здобуття дитиною повної середньої
загальної освіти, підготовка її до
самостійного життя.

Таким чином, за своїм характером
договір про влаштування дітей до
прийомної сім'ї є змішаним договором,
маючи в своїй основі сімейно - правові
та цивільно - правові норми.

Дана позиція знайшла своє відображення
у п. 29 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», де, зокрема зазначено, що
рішення державних адміністрацій
районів, районних державних
адміністрацій у місті Києві та
Севастополі, виконавчих комітетів
районних у містах, сільських, селищних
рад про встановлення опіки та
піклування над дітьми стосується
відносин, що регулюються цивільним
(глава 6 ЦК) та сімейним (глава 19 СК)
законодавством, і не належать до сфери
публічно - правових відносин. Тому
вимоги заінтересованих осіб про
визнання таких рішень незаконними або
визнання незаконними дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб (стаття 18 СК) є спорами
про захист прав і інтересів і
відповідно до статті 15 ЦПК
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що даний позов
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, що виключає його розгляд в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Підстави для скасування судового
рішення та закриття провадження у
справі закріпленні в п. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи, що суд першої інстанції
допустив помилку, щодо визначення
юрисдикції даної справи, колегія судів
вважає за необхідне, відповідно до п. 4
ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного
судочинства України, скасувати
постанову суду першої інстанції, а
провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 159, 160, 167, 195, 197, п. 4 ст.
198, п. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від
21.01.2014р. по справі № 820/12268/13-а
скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Харківської районна державної
адміністрації Харківської області; 3-ї
особи - Служба у справах дітей
Харківської районної державної
адміністрації, Подлісна Христина
Володимирівна, за участю - Харківської
міжрайонної прокуратури про визнання
дій незаконними, скасування
розпорядження закрити.

Роз'яснити сторонам, що даний спір
повинен розглядатись в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
складання ухвали у повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.