Справа № 603/564/13а
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
Справа
№ 10353/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі
Тернопільської області на постанову
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 02.07.2013 року
у справі № 603/564/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі
Тернопільської області про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н
О В И В :

13.06.2013 року позивач звернулась до суду
І-ї інстанції з позовом до відповідача
про визнання незаконним та скасування
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі №04/09
від 31.05.2013 року про припинення їй
виплати пенсії за вислугу років, а
також зобов'язання відповідача зробити
розрахунок та провести виплату пенсії
з моменту припинення її виплати. В
адміністративному позові вказує, що з
16.02.1984 року по 11.10.2004 року працювала
завідуючою шкільної бібліотеки
Монастириської середньої школи, а з
12.10.2004 року по 18.02.2009 року -
бібліотекарем Монастириської
середньої школи. Рішенням Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі їй призначено
пенсію за вислугу років з 19 лютого 2009
року. Проте, 31.05.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі прийнято
рішення про припинення виплати пенсії
за вислугу років з 01.06.2013 року. Дане
рішення вважає незаконним, таким, що
суперечить чинному законодавству
України.

Постановою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 02.07.2013
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про визнання протиправним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області, про зобов'язання вчинити певні
дії -задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що при прийнятті
постанови було неправильно
застосовано норми матеріального права,
не проведено повного та всебічного
з'ясування обставин справи.
Посилається на затверджений
постановою КМУ від 04.11.1993 р. №909 перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років. Також
зазначає, що листом від 20.11.2008 року
№10/2-1147 Міністерством освіти і науки
надано роз'яснення, що право на пенсію
за вислугу років поширюється на
завідувачів і бібліотекарів бібліотек,
які мають статус юридичної особи та є
закладом освіти. Вказує, що позивач
працювала у Монастирській середній
школі завідуючим шкільної бібліотеки.
Дана бібліотека не є закладом освіти і
не має статусу юридичної особи. Просить
скасувати рішення суду І-ї інстанції і
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про
дату,час і місце судового засідання .

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджено матеріалами справи, що
позивач ОСОБА_1 з 16.02.1984 року по 11.10.2004
року працювала завідуючою шкільної
бібліотеки Монастириської середньої
школи, а з 12.10.2004 року по 18.02.2009 року -
бібліотекарем Монастириської
середньої школи, що підтвержуєтсья
відповідними записами у трудовій
книжці, тобто тривалість стажу роботи
на даних посадах відповідає вимогам
норми Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

На основі перевірки матеріалів,
Управлінням Пенсійного фонду в
Монастириському районі прийнято
рішення № 04/09 від 31.05.2013 про припинення
виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1
з 01.06.2013 року. В даному Рішенні
встановлено, що з 16.02.1984 року по 11.10.2004
року позивач працювала завідуючою
шкільної бібліотеки Монастириської
середньої школи, а з 12.10.2004 року по 18.02.2009
року - бібліотекарем Монастириської
середньої школи.

Приймаючи рішення відповідач
посилався на перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 04.11.1993
року №909, із змінами, внесеними згідно з
Постановою Кабінету Міністрів №1436 від
26.09.2002 року, посади завідуючої шкільної
бібліотеки та бібліотекаря школи, як
такі, які дають право на пенсію за
вислугу років в загальноосвітніх
навчальних закладах не передбачені.
Право на пенсію за вислугу років
поширюється лише на завідувачів і
бібліотекарів бібліотек, які мають
статус юридичної особи та є закладом
освіти.

Відповідно до положень ст. 81 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Згідно пункту «е» ст. 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про
бібліотеки і бібліотечну справу»
передбачено, що на працівників
бібліотек, незалежно від форм
власності та статусу бібліотеки,
поширюються гарантії, встановлені
законодавством про працю, соціальне
страхування, пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
бібліотеки та бібліотечну справу"-
бібліотеки навчальних закладів за
призначенням відносяться до
спеціальних.

Разом з тим, згідно з п.2.1 Положення про
мережу освітянських бібліотек МОН
України та АПН України, затвердженого
Наказом Міністерства освіти і науки
України №334/31 від 30.05.2003 року,
освітянські бібліотеки - це
узагальнена назва спеціальних
педагогічних бібліотек (юридичні
особи) або структурних підрозділів
(бібліотеки) освітянських установ та
організацій і бібліотек навчальних
закладів усіх типів та рівнів
акредитації, підпорядкованих
Міністерству освіти і науки України,
місцевим органам управління освітою та
Академії педагогічних наук України.
Вони акумулюють, зберігають та
організовують доступ до профільної
документної інформації учасників
науково-дослідної діяльності,
навчально-виховного процесу, керівних
кадрів, забезпечуючи тим самим
інформаційні потреби педагогічної
науки та освіти. До мережі освітянських
бібліотек належать спеціальні
педагогічні бібліотеки та бібліотеки
навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 909 «Про перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» від
04.11.1993 року, із наступними змінами, у
розділі 1 «Освіта» у графі
«Найменування закладів і установ»
передбачено - бібліотеки, а у графі
«Найменування посад» - завідуючі,
бібліотекарі.

Пунктом 2 Приміток до вищевказаної
постанови передбачено, що робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим
переліком, дає право на пенсію
незалежно від форми власності або
відомчої належності закладів і
установ.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі
Тернопільської області залишити без
задоволення, а постанову
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 02.07.2013 року
у справі № 603/564/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції..

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.