Справа № 372/2066/13-а (2а-86/13)
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/800/58599/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом представника ОСОБА_2 до
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 22 липня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року представник позивача
звернувся в суд із позовом до
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 22 липня 2013
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції представник позивача
звернувся зі скаргою до суду
апеляційної інстанції щодо скасування
зазначеного вище рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року апеляційну скаргу представника
позивача залишено без задоволення,
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, представника позивача
звернулася із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення, ухвалити нову постанову, якою
позов задовольнити, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається, що 1 о лютого 2013
року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, в
порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України, звернувся до Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області з клопотанням про
отримання безоплатно у власність
позивача земельної ділянки, в якому
просив визначити ОСОБА_2 земельну
ділянку без погодження позивача та
виділити земельну ділянку, орієнтовною
площею до 0,15 в межах с. Козин
Обухівського району Київської області,
з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Листом Козинської селищної ради від
11.02.2013 № 207 за підписом селищного Голови
Гартіка В.В., позивачу було повідомлено,
що його клопотання не може бути
розглянуте по суті, оскільки воно не
відповідає вимогам ст.. 116, 118, 121
Земельного кодексу України.

Згідно ч.3 ст.. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотання
зазначається цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовані
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначене
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу
України встановлено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
порядку.

Судом вірно встановлено, що при
звернені до відповідача з відповідним
клопотанням, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_5 не додав до заяви графічні
матеріали, на яких було б зазначене
бажане місце розташування земельної
ділянки.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, представник позивача
додав роздруківку знімку території
селищі Козин та зазначив про бажання
ОСОБА_2 отримати земельну ділянку в
межах всієї відповідної території,
що перебуває в розпорядженні
Козинської селищної ради, не
конкретизувавши, всупереч ч.6 ст. 118
Земельного кодексу України, місце
знаходження бажаної земельної
ділянки.

Суд, у своєму рішенні вірно зверну
увагу та не, що зміст поданого
представником позивача клопотання та
додатки до нього не відповідають
вимогам ст. 118 Земельного кодексу
України, а також Постанові Кабінету
Міністрів України від 18.02.2009 року №113
«Про затвердження типової форми заяви
(клопотання) про вибір місця
розташування земельної ділянки»,
відповідно до якого в заяві
(клопотанні) про вибір місця
розташування земельної ділянки має
бути зазначене бажане місце
розташування земельної ділянки, для
розташованої в межах населеного пункту
- найменування населеного пункту,
вулиці.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо не
дотриманням позивачем порядку
звернення, передбаченого ст. 118
Земельного кодексу України, а подана
ним заява та додатки до неї не
відповідають вищезазначеній Постанові
КМУ від 18.02.2009 року.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 залишити без задоволення,
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 22 липня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді