Справа № 812/4808/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
м. Київ К/800/60838/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4
на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом в якому просив визнати дії
відповідача - Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області про перерахунок
заробітної плати й видачу довідки № 522
від 29.10.2012 року за період роботи з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС з 28.04.1988 року по
31.05.1988 року, протиправними та
зобов'язати його перерахувати
заробітну плату позивача за період
роботи по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС з 28.04.1988 року по
31.05.1988 року, та видати довідку про
заробітну плату з урахуванням 100%
тарифної ставки, оплати вихідних,
премії в розмірі 60% та оплати
збереженої заробітної плати по
основному місцю праці.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року адміністративний позов
задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивачу повинен бути
зроблений перерахунок заробітної
плати, оскільки його робота за період
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС повинна бути
оплачена з нарахуванням премії в
розмірі 60 % тарифної ставки, що повинна
бути підвищена на 100 %.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року апеляційну скаргу відповідача
задоволено, а саме постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року та в задоволенні позовних вимог
позивача відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
мотивував своє рішення тим, що довідка
відповідача № 522 від 29 жовтня 2012 року
відображає фактичний розмір сплачених
у 1988 році сум грошового забезпечення
позивача під час несення служби в зоні
відчуження при ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС. Тобто, виплати за
нормативними актами, на які
посилається позивач в обґрунтування
позовних вимог, в 1988 році позивачу не
нараховувалися та виплачувалися, а
тому не підлягають включенню в довідку
для подальшого перерахунку пенсії.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішення
суду апеляційної інстанції, як такого,
що ухвалене із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що розрахунок заробітної
плати за час роботи, по ліквідації
наслідків на ЧАЕС, був проведений
невірно, оскільки не були використані
нормативні документи із грифом
«Таємно» і для «Службового
користування», що передбачають
застосування до працівників,
безпосередньо зайнятим на роботах з
усунення наслідків аварії на ЧАЕС,
підвищення оплати праці на 100% і
застосування максимального розміру
премії 60% від тарифної довідки,
збільшеної виходячи з підвищених
тарифних ставок.

Касаційний розгляд справи проведено в
попередньому судовому засіданні,
відповідно до статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Відповідно до довідки Головного
управління МВС України в Київській
області від 23.10.2012 № 3/вх. 2647, сержант
міліції ОСОБА_4, відповідно до наказів
начальника УВС виконкому Київської
обласної Ради народних депутатів, брав
участь у заходах ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС з 28.04.1988 року по 31.05.1988
року (а.с. 96).

Згідно із випискою із акта огляду МСЕК
від 29.12.2010 року, ОСОБА_4 встановлена 3-я
група інвалідності, в зв'язку з
виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
(а.с.13).

29.09.2012 року Головним управлінням МВС
України в Київській області позивачу
була видана довідка за № 522 про
заробітну плату за період перебування
в зонах небезпеки Чорнобильської АЕС,
та копію розрахункового листа за 1988
рік, з якою він не згідний (а.с.15-16).

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

За частиною 4 статті 15 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» видача
довідок про період роботи (служби) по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Відповідно з пунктом 17 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Пенсійного фонду України
від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка
про заробітну плату (дохід) особи
видається на підставі особових
рахунків, платіжних відомостей та
інших документів про нараховану та
сплачену заробітну плату
підприємством, установою чи
організацією, де працював померлий
годувальник або особа, яка звертається
за пенсією. Тобто, відповідач має право
видати довідку про розмір заробітної
плати відповідно до даних, що містяться
у розрахунковому листі позивача за
відповідний період.

В листі Міністерства праці та
соціальної політики України від 13
квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату
праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990
років осіб, які виконували робот,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС і запобіганням
забрудненню навколишнього середовища»
зазначено наступне. Листом
Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року
№ 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів
СРСР зняла гриф «секретно» з постанов
ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР,
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня
1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і
ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987
року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня
1986 року № 1767-рс та від 11 грудня 1986 року
№ 2488-рс. Також вказано, що
розсекречуються прийняті до виконання
постанови Ради Міністрів УРСР від 8
травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986
року № 207-7, розпорядження Ради
Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №
530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 6
січня 1988 року №12-рс та листи
Держкомпраці УРСР, якими доводилися
зазначені рішення Ради Міністрів УРСР:
№ 4с від 9 травня 1986 року, № 58с від 11
червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986
року, № 179с від 25 грудня 1986 року, № 8с від
22 січня 1988 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1
Постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7
«Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій
та установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС та запобігання
забруднення навколишнього середовища»
оплата праці робітників і службовців
(відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи,
середньомісячна заробітна плата,
провадилась у III, II, І зонах небезпеки у
4-кратному, 3-кратному та 2-кратному
розмірі (із врахуванням 100 % тарифної
ставки), виходячи з тарифної ставки,
встановленої за основним місцем
роботи.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про оплату
праці і матеріальне забезпечення
працівників підприємств, організацій і
установ, які виконували роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобіганням забрудненню
навколишнього середовища» оплата
праці працівників підприємств,
організацій і установ, розташованих у
зоні ЧАЕС, які виконували роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС, повинна проводитися з
дня аварії в розмірах, передбачених
розпорядженням Ради Міністрів СРСР від
17 травня 1986 року № 964 - у III, II, І зонах
небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в
порівнянні з нормами, встановленими
діючим законодавством.

Згідно з пунктом 1 Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р.
№ 524-156 «Про умови оплати праці й
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської АЕС» передбачено
підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) працівників підприємств і
організацій, безпосередньо зайнятим на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, до 100 %.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 5 червня 1986 року № 665-195, постановою
Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7 було дозволено
підприємствам залучати працівників на
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС у зоні
відчуження і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища, у вихідні і
святкові дні з оплатою у подвійному
розмірі. Відповідно до постанови
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за
роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у
відповідності з діючими на
підприємстві системами преміювання.
Встановлені граничні розміри премій
було дозволено підвищувати до 60 %
тарифної ставки (окладу) на місяць
(підпункт 4 пункту 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7). Постановою
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43
встановлено, що працівникам,
безпосередньо зайнятим на роботах по
усуненню наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, премії, заохочення
й винагороди нараховувати відповідно
до діючих положень на збільшені згідно
пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156
тарифні ставки (відрядні розцінки) і
посадові оклади.

На час виникнення спірних
правовідносин нарахування основного
грошового забезпеченн позивача у 1988
році здійснювалося згідно з Положенням
про грошове забезпечення осіб рядового
та начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженим наказом
МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090,
нормами якого не передбачалася оплати
праці співробітникам міліції за
несення служби в надурочний час,
вихідні, святкові дні та преміювання.
Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня
1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання. Встановлені граничні
розміри премій було дозволено
підвищувати до 60 % тарифної ставки
(окладу) на місяць.

Як правильно встановлено судом
апеляційної інстанції, на підставі
розпорядження Ради Міністрів СРСР від
23 травня 1986 року № 1031-рс позивачу
згідно розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17 червня 1986 року № 964,
постанови Ради Міністрів УРСР та
Укрпрофради від 10 червня 1986 № 207-7
оплата праці здійснювалась у
відповідній кратності до зони
перебування, що відображено в довідці
відповідача від 29 жовтня 2012 року № 522.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції, що довідка відповідача № 522
від 29 жовтня 2012 року відображає
фактичний розмір сплачених у 1988 році
сум грошового забезпечення позивача
під час несення служби в зоні
відчуження при ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, а тому підстави для
включення інших виплат відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваного судового
рішення, суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального
чи процесуального права, які могли б
бути підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року у справі № 812/4808/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска