Справа № 825/783/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/783/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді
- Соломко І.І.,

за участю секретаря
- Розмовенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Бахмацького районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманого матеріального
забезпечення на випадок безробіття, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2014 Бахмацький районний центр
зайнятості (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
незаконно отриманого матеріального
забезпечення на випадок безробіття в
розмірі 229,07 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у
грудні 2013 року, під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття» позивачем
встановлено, що відповідач,
перебуваючи на обліку у Бахмацькому
районному центрі зайнятості в статусі
безробітної не повідомила, що
перебувала у трудових відносинах з ТОВ
«ВІТА ВЕРІТАС». У зв'язку з цим, в період
з 10.04.2012 по 18.04.2012 відповідач незаконно
отримала матеріальне забезпечення в
розмірі 229,07 грн. Відповідно до статті 36
зазначеного Закону сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
послуг застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
вимог чинного законодавства України з
моменту виникнення обставин, що
впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг. Відповідач відмовився
добровільно повернути кошти в розмірі
229,07 грн., тому позивач просить стягнути
вказану суму в судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час, дату, та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату, та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Повістка про виклик відповідачу
направлялася за адресою, наданою
Бахмацьким РС УДМС України в
Чернігівській області, проте
повернулась з відміткою «за
закінченням терміну зберігання».

Оскільки повістка направлена
відповідачу рекомендованим листом за
адресою, вказаною в листі-відповіді
Управління державної міграційної
служби України у Чернігівській області
№ 450 від 21.03.2014, копія якого міститься в
матеріалах справи, суд вважає, що вжив
всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи з його участю та реалізації ним
права судового захисту своїх прав та
інтересів. Однак, відповідач
заперечень на позовну заяву та
повноважного представника у судове
засідання не направив.

Відповідно до частин четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вважає за
необхідне розглянути справу за
відсутності відповідача.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ,
Порядком надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 № 307, (далі-Порядок № 307)
Законом України «Про зайнятість
населення» від 01.03.1991 № 803-ХІІ.

Судом встановлено, що на підставі
поданої заяви від 08.02.2012 відповідач
була зареєстрована в Бахмацькому
районному центрі зайнятості як така, що
шукає роботу (а.с.8). При цьому в заяві
також зазначила, що, зокрема, трудовою
діяльністю в тому числі за договорами
цивільно-правового характеру не
займається.

Бахмацьким районним центром
зайнятості 08.02.2012 ОСОБА_1 надано статус
безробітної як такій, що шукає роботу,
та призначено допомогу по безробіттю,
що підтверджується витягом з наказу
№НТ120208, копія якого міститься в
матеріалах справи.

За період лютий-квітень 2012 року
відповідачу виплачена допомога по
безробіттю відповідно до статті 7
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» в сумі 1927,43 грн., що
підтверджується довідкою від 04.02.2014
(а.с.11).

25.12.2013 позивачем відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
України на випадок безробіття»
проведено розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення за
результатами якого складено акт № 199, в
якому зафіксовано, що в період
перебування на обліку в статусі
безробітної в Бахмацькому районному
центрі зайнятості та виплати допомоги
по безробіттю відповідач перебувала в
трудових відносинах з ТОВ «ВІТА
ВЕРІТАС», що є порушенням частини
другої статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до підпункту «б» частини
третьої статті 1 Закону України «Про
зайнятість населення» в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві,
а також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307,
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності надається застрахованим та
незастрахованим особам, визнаним у
встановленому порядку безробітними.

Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 5
частини другої статті 12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виконавча дирекція Фонду
та її робочі органи, зокрема,
контролюють правильність витрат за
страхуванням на випадок безробіття,
проводять розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення в порядку,
встановленому центральними органами
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної
податкової політики, Пенсійним фондом
України за погодженням з правлінням
Фонду. Розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
здійснюється шляхом звіряння даних,
зазначених у документах
страхувальника, з базою даних
Пенсійного фонду України та Державної
податкової адміністрації України, а в
разі необхідності - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників.

Відповідно до пункту 3 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307,
перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття у разі, коли: подані
застрахованою особою документи дають
їй право на одержання допомоги по
безробіттю відповідно до частини
першої статті 22 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття"; особа, яка одержує
допомогу по безробіттю та не може бути
працевлаштована у зв'язку з
відсутністю на ринку праці підходящої
роботи, виявила бажання отримати
залишок належної їй допомоги по
безробіттю одноразово для організації
підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 2 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказами Державної
податкової адміністрації України,
Пенсійним фондом та Міністерством
праці та соціальної політики України,
від 13.02.2009 № 7-1|60/62, розслідування згідно
з цим Порядком здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним, перевірка
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, проводиться центрами
зайнятості шляхом: звіряння наданої
особою інформації з відомостями,
наявними в Державній податковій
адміністрації України, Пенсійному
фонді України, у державних
реєстраторів. За результатами звірки
або перевірки оформлюється акт, який
підписується посадовими особами, що її
проводили. У разі встановлення центром
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти. У разі
неповернення коштів у встановлений
строк, стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Аналізуючи вищезазначені
нормативно-правові акти, суд приходить
до висновку, що на позивача покладено
обов'язок здійснювати контроль за
правильністю та обґрунтованістю
виплат на випадок безробіття шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Так, у грудні 2013 року відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття» позивачем було
проведено перевірку достовірності
даних, зазначених у заяві відповідача
від 08.02.2012, за результатами якої
складено акт № 199 від 25.12.2013
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення (а.с.15-16).

Перевіркою встановлено, що відповідач
в період перебування на обліку в
Бахмацькому районному центрі
зайнятості та виплати допомоги по
безробіттю була прийнята на роботу в
ТОВ «ВІТА ВЕРІТАС», що є порушенням
частини другої статті 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Даний факт підтверджується листом ТОВ
«ВІТА ВЕРІТАС» від 25.11.2013 вих. № 159,
копією наказу «Про прийняття на
роботу» від 10.04.2012 № 10/1-04.12К та копією
наказу «Про звільнення з роботи» від
20.06.2013 № 20/2-06.13К (а.с.12, 13, 14).

Згідно із частинами другою та третьою
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, обов'язок щодо своєчасного
подання відомостей про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг покладено на осіб, які
зареєстровані як безробітні, тобто на
відповідача.

Пунктом 6.14 вищевказаного Порядку № 307
передбачено, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку. Сума виплаченої
допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.12.2013 позивачем виданий наказ «Про
повернення коштів гр. ОСОБА_1» № 166 та
направлено лист від 26.12.2013 №
02-10/1951 з вимогою повернути кошти на
протязі 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення (а.с.5, 7).

Наказ від 25.12.2013 № 166 відповідачем не
оскаржено, кошти в розмірі 229,07 грн. до
Бахмацького районного центру
зайнятості добровільно не повернуто.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не надано суду доказів,
які б спростували позицію позивача.

Таким чином, суд вважає, що несплата
відповідачем суми наносить суттєвої
шкоди державі, так як перешкоджає у
повному обсязі Бахмацькому районному
центрі зайнятості забезпечувати
соціальний захист громадян шляхом
виплати допомоги по безробіттю та
матеріальної допомоги у передбачених
законодавством випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Бахмацького районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманого матеріального
забезпечення на випадок безробіття в
розмірі 229,07 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Бахмацького районного центру
зайнятості, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Бахмацького
районного центру зайнятості (р/р
1007 в ГУДКСУ у Чернігівській
області, МФО 853592, код 21404894) кошти
незаконно отриманого матеріального
забезпечення на випадок безробіття в
сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 07
коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
І.І. Соломко