Справа № 812/19/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/19/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі: Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: Залманова К.О.
(довіреність від 02.01.2014 № 10-06),

відповідача: Шуйського
О.В. (довіреність від 30.10.2013 № 6.1/1-7/3766),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Алчевський коксохімічний
завод» до Луганської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області про
визнання протиправними та скасування
рішень, скасування карток відмов,
повернення надмірно сплаченого
податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області, у
якому позивачем заявлено такі вимоги:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Луганської митниці про
визнання митної вартості товарів №
702020001/2013/000557/2 від 23.08.2013, № 702020001/2013/000652/2
від 18.09.2013;

- скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
702020001/2013/000118 та № 702020001/2013/000134;

- повернути на рахунок ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» надмірно
сплачене ПДВ у сумі 242221,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що між ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» та компанією
«ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кипр) 01.10.2010
укладено зовнішньоекономічний
контракт № 61-545, в межах якого позивачем
на митну територію України в
серпні-вересні 2013 року на умовах DDU
станція Комунарськ (ІНКОТЕРМС 2000)
ввезено вантаж: вугільний концентрат
марки «Г».

На підставі зазначеного контракту та
додатків до нього позивачем заявлено
до митного оформлення в режимі імпорту
зазначений товар (ВМД № 702020001/2013/008329,
ВМД № 702020001/2013/009182) за ціною договору -
99,70 доларів США за одну тону, надано
декларацію митної вартості за формою
ДМВ-1 і необхідний пакет документів,
передбачений Митним кодексом України.

23.08.2013 та 18.09.2013 Луганська митниця
пред'явила позивачу вимогу про надання:
рахунків про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами
визначеними договором (угодою,
контрактом); виписки з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару; інші
додаткові наявні документи.

23.08.2013 та 18.09.2013 Луганською митницею
прийнято рішення № 702020001/2013/000557/2 до ВМД
№ 702020001/2013/008329 та рішення 702020001/2013/000652/2
до ВМД № 702020001/2013/009182, згідно з якими
визначення митної вартості товару за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються неможливо в зв'язку з
відмовою декларанта в наданні
додаткових документів. Митну вартість
оцінюваного товару визначено
відповідно до ст.59 МК України за ціною
договору щодо ідентичних товарів на
підставі рівня митної вартості
ідентичного товару «вугілля кам'яне
бітумозне коксівне марки «Г» на
однакових умовах поставки із
розрахунку 105 доларів США за тону (МД
від 06.08.2013 контракт № 61-545 додаток № 58
від 10.05.2013).

Луганська митниця картками відмови №
702020001/2013/000118 та № 702020001/2013/000134 відмовила
у митному оформленні товару,
зазначивши підстави відмови:
проведення митної оцінки рішеннями про
визначення митної вартості №
702020001/2013/000557/2 та № 702020001/2013/000652/2.

Позивач не згоден з рішеннями
Луганської митниці, оскільки приписами
ст.53 МК України встановлено перелік
обов'язкових для подання документів
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів.
Позивачем митному органу надано всі
обов'язкові документи, які не мають
розбіжностей, ознак підробки, та
містять всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів і
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена за ці товари. У Луганської
митниці, на думку позивача, були
відсутні підстави для витребування
додаткових документів, які не мають
відношення до підтвердження митної
вартості товару, оскільки не можуть
свідчити про наявність та розмір
додаткових витрат імпортера, які мають
включатися до митної вартості
імпортованого товару. З огляду на
положення ст.58 МК України, позивач
повинен підтвердити митному органу
лише ціну, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті продавцю товару,
тобто загальну суму всіх платежів, які
були здійснені або які повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
на користь продавця та/або на користь
продавця через третіх осіб, та/або на
пов'язаних з продавцем осіб.

Луганська митниця безпідставно
визначила митну вартість товару за 2
методом, оскільки у рішеннях не
зазначено жодної підстави, яка б
дозволяла відповідачу дійти висновку
про неможливість визначення заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваного товару, яка базується на
об'єктивних даних, що піддаються
обчисленню у повному обсязі.

Твердження першого відповідача щодо
неможливості перевірки повноти
включення витрат на транспортування до
ціни угоди, на думку позивача,
спростовується таким: згідно митної
декларації країни відправлення та
рахунку ціна виробника на кордоні
складає 83,97 доларів США за одну тону, що
підтверджено гр.46 митної декларації
країни відправлення. В цю вартість
включено: транспортування від станції
відправлення до кордону (тариф), плата
за користування вагонами, комісійні
експедитора, страхування вантажу та
інші транспортні витрати. Таким чином,
вартість товару від виробника - 88
доларів США за одну тону. Ціна по
контракту - 99,70 доларів США за одну тону.
Такий розрахунок та надані документи
підтверджують заявлену митну вартість
товару та спростовують твердження
митниці про наявність сумнівів при
визначенні митної вартості товару.

Крім того, позивач вважає, що вчинення
відповідачем дій з порівняння ціни
договору з рівнями митної вартості
ідентичних та подібних товарів, в
рамках застосування обраного
позивачем першого методу визначення
митної вартості оцінюваного товару, не
передбачено приписами МК України та
фактично свідчить про незаконне та
безпідставне застосування
відповідачем другого методу
визначення митної вартості
імпортованих товарів.

Також, позивач зазначає, що на підставі
рішень Луганської митниці про визнання
митної вартості товарів № 702020001/2013/000557/2
до ВМД № 702020001/2013/008329 та рішення
702020001/2013/000652/2 до ВМД № 702020001/2013/009182 у
серпні-вересні 2013 року ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» подано до митного
оформлення нові ВМД і декларації
митної вартості, в яких зазначена митна
вартість товарів за другим методом за
ціною визначеною митним органом в
рішенні - 105 доларів США за одну тону та
сплачено ПДВ у сумі 4798732,63 грн., замість
4556510,89 грн. при визначенні митної
вартості по ціні контракту - 99,70 доларів
США за одну тону, переплата ПДВ складає
- 242221,74 грн., а саме: за ВМД № 702020001/2013/008331
переплата ПДВ становить 78828,88 грн., за
ВМД № 702020001/2013/008420 - 2372,32 грн., за ВМД №
702020001/2013/008906 - 79968,45 грн., за ВМД №
702020001/2013/00009220 - 39988,88 грн., за ВМД №
702020001/2013/009732 - 41063,21 грн.

На думку позивача, повернення позивачу
різниці між сумою ПДВ, визначеної
декларантом, та сумою ПДВ, яка
визначена митним органом, є наслідком
скасування рішень про визначення
митної вартості товару.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник Луганської митниці
Міндоходів у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог, про що надав письмові
заперечення проти позову (а.с.122-131), у
яких зазначив таке.

З посиланням на ст.ст.54, 336, 337 МК України
представник відповідача зазначає, що
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів під час проведення
митного контролю та митного
оформлення, а саме: митний орган має
право упевнитись в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості.

Під час розгляду, наданого позивачем
пакету документів поданих разом з МД №
702020001/2013/008329, враховуючи згенеровану
системою АСАУР митну формальність «105-2
- Контроль правильності визначення
митної вартості товарів», можливе
заниження митної вартості товару,
встановлено, що надані для
підтвердження митної вартості товарів
документи містять розбіжності, а саме:

- наявні розбіжності в умовах поставки
товару, зазначених у додатку до
контракту, в рахунках-фактурах, в
декларації країни експорту;

- висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 23.08.2013 №
3757 видано на вугілля, що імпортується
згідно додатку № 61 від 29.05.2013 до
контракту від 01.10.2010 № 61-545, проте до
митного оформлення надано додаток № 61
від 18.07.2013, відтак, висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» не
підтверджує заявлену декларантом
митну вартість;

- якість товару, що був предметом
дослідження згідно висновку ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» не
відповідає якості товару, заявленого
до митного оформлення, а саме є
розбіжність в таких якісних
показниках, як вміст сірки, вміст золи,
теплота згорання, граничний вміст
летючих речовин;

- згідно додатку № 27 від 24.06.2013 до
контракту від 26.08.2011 № ТТ-DX01-26082011 між ОО
«Дикси» та «ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД»
(Кипр), останній набув право власності
на вугілля на умовах DАР станція
Комунарськ, отримувач товару - ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод», що
не відповідає умовам поставки товару,
зазначеним у додатку № 61 від 18.07.2013 до
контракту від 01.10.2010 № 61-545.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України
декларанту запропоновано подати
додаткові документи. Листом від 23.08.2013
№ 003-2092 декларант відмовився від
надання запитаних документів.

У зв'язку з чим Луганською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 23.08.2013 №
702020001/2013/000557/2 та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації
№ 702020001/2013/00118.

Що стосується рішення про коригування
митної вартості товарів від 18.09.2013 №
702020001/2013/000652/2 та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації
№ 702020001/2013/00134, представник Луганської
митниці зазначив таке.

Під час розгляду, наданого позивачем
пакету документів поданих разом з МД №
702020001/2013/009182, враховуючи згенеровану
системою АСАУР митну формальність «105-2
- Контроль правильності визначення
митної вартості товарів», можливе
заниження митної вартості товару,
встановлено, що надані для
підтвердження митної вартості товарів
документи містять розбіжності, а саме:

- наявні розбіжності в умовах поставки
товару, зазначених у додатку до
контракту, в рахунках-фактурах, в
декларації країни експорту;

- якість товару, що був предметом
дослідження згідно висновку ДП
«Держзовнішінформ» від 12.09.2013 № 10/423 не
відповідає якості товару, заявленого
до митного оформлення, а саме є
розбіжність в таких якісних
показниках, як вміст сірки, вміст золи,
граничний вміст летючих речовин;

- згідно додатку № 27 від 24.06.2013 до
контракту від 26.08.2011 № ТТ-DX01-26082011 між ОО
«Дикси» та «ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД»
(Кипр), останній набув право власності
на вугілля на умовах DАР станція
Комунарськ, отримувач товару - ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод», що
не відповідає умовам поставки товару,
зазначеним у додатку № 61 від 18.07.2013 до
контракту від 01.10.2010 № 61-545.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України
декларанту запропоновано подати
додаткові документи. Листом від 18.09.2013
№ 003-2247/1 декларант відмовився від
надання запитаних документів.

У зв'язку з чим Луганською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 18.09.2013 №
702020001/2013/000652/2 та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації
№ 702020001/2013/00134.

Митним органом проведено консультацію
з декларантом відповідно до вимог ч.4
ст.57 МК України, в процесі якої
декларанту надано роз'яснення щодо
причин незастосування попереднього
методу визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, повідомлено про рівень
цін на подібні та ідентичні товари,
запропоновано здійснити коригування
митної вартості оцінюваного товару за
методом визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
відповідно до положень ст.59 МК України
на підставі рівня митної вартості
ідентичного товару на однакових умовах
поставки із розрахунку 105 доларів США
за одну тону.

Щодо позовних вимог про стягнення
коштів з Державного бюджету України
представник відповідача зазначив, що
суму у розмірі 242221,74 грн. позивач
сформував шляхом складання різниць між
цінами угод, визначених декларантом за
першим методом (за ціною контракту), та
ціною, відкоригованою митним органом
за рішеннями про коригування митної
вартості товарів від 23.08.2013 №
702020001/2013/000557/2 та від 18.09.2013 №
702020001/2013/000652/2 за такими ВМД: №
702020001/2013/008331 від 23.08.2013, № 702020001/2013/008420
від 27.08.2013, № 702020001/2013/008906 від 11.09.2013, №
702020001/2013/00009220 від 18.09.2013, № 702020001/2013/009732
від 30.09.2013. Відповідач зауважує, що
рішеннями відкориговано митну
вартість товарів лише за 2 ВМД, що
потягло за собою подання позивачем ВМД
№ 702020001/2013/008331 від 23.08.2013 та ВМД №
702020001/2013/00009220 від 18.09.2013. Інші ВМД: №
702020001/2013/008420 від 27.08.2013, № 702020001/2013/008906
від 11.09.2013, № 702020001/2013/009732 від 30.09.2013,
подавались позивачем із самостійним
визначенням митної вартості товарів за
другим методом. Відповідач вважає, що в
разі добровільного внесення позивачем
даних до ВМД він не може посилатися на
порушення свого права, оскільки у
правовідносинах між митним органом та
декларантом право останнього є
порушеним у випадку письмової відмови
митниці в митному оформленні товару за
ціною, визначеною декларантом, та
самостійного визначення митної
вартості товару. Крім того, відповідач
зазначає, що митна декларація
прирівнюється до податкової
декларації для цілей нарахування
та/або сплати податкових зобов'язань, а
згідно із п.56.11 ст.56 ПК України не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Крім того, з листа СДПІ з
обслуговування ВП у м. Луганську
Міжрегіонального ГУ Міндоходів від
24.01.2014 № 891/8/28-05-40 встановлено, що сума
ПДВ за ВМД № 702020001/2013/008906 від 11.09.2013 у
розмірі 1584280,54 грн., № 702020001/2013/00009220 від
18.09.2013 у розмірі 792232,59 грн., №
702020001/2013/009732 від 30.09.2013 у розмірі 813516,35
грн. вплинула на розмір суми бюджетного
відшкодування 35584120,00 грн., у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
звітних (податкових) періодів,
заявлених в декларації з ПДВ за жовтень
2013 року.

У судовому засіданні представник
Луганської митниці Міндоходів надав
пояснення, аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. У судовому засіданні
21.01.2014 подав до матеріалів справи
письмові заперечення проти позову
(а.с.114-115), у яких зазначив таке.

По-перше, відповідно до Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України, Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року № 611/147, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1095/14362, митний орган на
підставі заяви платника готує висновок
про повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи та
направляє його до органу Казначейства.
На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Казначейства готує платіжні документи
на перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у висновку та
протягом п'яти робочих днів від дати
отримання висновку здійснює
повернення коштів з бюджету.

По-друге, відповідно до Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845, безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету або у
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень до бюджету,
здійснюється органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

На теперішній час до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області не
надходило відповідних документів, на
підставі яких можливо здійснити
повернення надмірно сплачених митних
платежів та податку на додану вартість.

На підставі вищевикладеного
представник відповідача у задоволенні
позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
такого.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що між ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод» та
компанією «ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кипр)
01.10.2010 укладено контракт № 61-545, в межах
якого та згідно додатків № 61 та № 63
позивачем на митну територію України
на умовах DDU станція Комунарськ (згідно
умовам ІНКОТЕРМС 2000) ввезено вантаж:
вугілля кам'яне бітумозне коксівне
марки «Г», за непрямим контрактом,
контрактна вартість товару складає 99,70
доларів США за одну тону (а.с.24-36).

Так, 23.08.2013 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» для митного
оформлення товару згідно додатку № 61
до контракту № 61-545 надано МД №
702020001/2013/008329, разом з пакетом
документів, який зазначено в графі 44 МД
(а.с.37-40).

Рішенням Луганської митниці про
коригування митної вартості товарів №
702020001/2013/000557/2 від 23.08.2013 здійснено
коригування митної вартості
оцінюваних товарів за 2 методом
відповідно до положень ст.59 МК України
на підставі рівня митної вартості
ідентичного товару «вугілля кам'яне
бітумозне коксівне марки «Г» на
однакових умовах поставки із
розрахунку 105 доларів США за одну тону
(МД від 06.08.2013 № 702020001/2013/007622, контракт №
61-545 від 01.10.2010, додаток № 58 від 10.05.2013)
(а.с.14-15).

Карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
702020001/2013/00118 від 23.08.2013 повідомлено ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод» про
відмову у митному оформленні (випуску)
товарів на підставі п.2 ст.54 МК України у
зв'язку з неподанням документів згідно
з переліком та відповідно до умов,
зазначених у ч.2-ч.4 ст.53 МК України.
Також, роз'яснено вимоги, виконання
яких забезпечить можливість митного
оформлення товарів: заявити митну
вартість товарів у порядку і на умовах,
визначених розділом ІІІ МК України, з
урахуванням рішення про коригування
митної вартості від 23.08.2013 №
702020001/2013/000557/2 (а.с.18-20).

З урахуванням рішення про коригування
митної вартості від 23.08.2013 №
702020001/2013/000557/2 та картки відмови №
702020001/2013/00118 від 23.08.2013 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» подано до
Луганської митниці МД № 702020001/2013/008331
від 23.08.2013, у якій зазначено митну
вартість товару за 2 методом за ціною 105
доларів США за одну тону, та сплачено
ПДВ у сумі 1561704,31 грн. (а.с.55-57).

Також, 18.09.2013 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» для митного
оформлення товару згідно додатку № 63
до контракту № 61-545 надано МД №
702020001/2013/009182, разом з пакетом
документів, який зазначено в графі 44 МД
(а.с.41-43).

Рішенням Луганської митниці про
коригування митної вартості товарів №
702020001/2013/000652/2 від 18.09.2013 здійснено
коригування митної вартості
оцінюваних товарів за 2 методом
відповідно до положень ст.59 МК України
на підставі рівня митної вартості
ідентичного товару «вугілля кам'яне
бітумозне коксівне марки «Г» на
однакових умовах поставки із
розрахунку 105 доларів США за одну тону
(МД від 06.08.2013 № 702020001/2013/007622, контракт №
61-545 від 01.10.2010, додаток № 58 від 10.05.2013)
(а.с.16-17).

Карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
702020001/2013/00134 від 18.09.2013 повідомлено ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод» про
відмову у митному оформленні (випуску)
товарів на підставі п.2 ч.2 ст.54 МК
України у зв'язку з неподанням
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у ч.2-ч.4
ст.53 МК України. Також, роз'яснено
вимоги, виконання яких забезпечить
можливість митного оформлення товарів:
заявити митну вартість товарів у
порядку і на умовах, визначених
розділом ІІІ МК України, з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості від 18.09.2013 № 702020001/2013/0006652/2
(а.с.21-23).

З урахуванням рішення про коригування
митної вартості від 18.09.2013 №
702020001/2013/000652/2 та картки відмови №
702020001/2013/00134 від 18.09.2013 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» подано до
Луганської митниці МД № 702020001/2013/009220
від 18.09.2013, у якій зазначено митну
вартість товару за 2 методом за ціною 105
доларів США за одну тону, та сплачено
ПДВ у сумі 792232,59 грн. (а.с.67-69).

Судом встановлено, що між сторонами
виник спір щодо правомірності
визначення митним органом вартості
товару за другим методом, при наявності
тих документів, які були наданні
позивачем при митному оформлені, у тому
числі при неможливості надання
додаткових документів.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 МК України
декларація митної вартості - документ
встановленої форми, що подається
декларантом і містить відомості щодо
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України чи стосовно яких змінюється
митний режим.

Згідно з ч.1 ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно до ч.2 ст.53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини (ч.3 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.4 ст.53 МК України у разі
якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару
(ч.5, ч.6 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 4 статті 54 МК України
встановлено, що орган доходів і зборів
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у раз, зокрема:
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 55 МК України надано право
митному органу коригувати митну
вартість товарів.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Аналіз наведених вище норм
законодавства свідчить, що до
виключної компетенції митних органів
належить перевірка та контроль
правильності обчислення декларантом
митної вартості товару. Саме митний
орган встановлює достатність наданих
декларантом документів для
підтвердження митної вартості товару.

10 квітня 2008 року Верховна Рада України
шляхом прийняття Закону України № 250-VI
ратифікувала Протокол про вступ
України до Світової організації
торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася
до Угоди про СОТ, чим взяла на себе
зобов'язання, серед іншого,
дотримуватися положень Генеральної
угоди про тарифи та торгівлю 1994 року
(ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п.2. (a)
Генеральної угоди по тарифам и
торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка
імпортованого товару для митної мети
повинна ґрунтуватись на дійсній
вартості імпортованого товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару, та не повинна ґрунтуватись на
вартості товару національного
походження або на вільних чи фіктивних
оцінках.

В статті VII п.2 «b» цієї угоди вказано, що
під «дійсною вартістю» слід розуміти
ціну, за яку, під час та в місці,
визначеними законодавством
імпортуючої країни, такий чи подібний
товар продається або пропонується до
продажу при звичайному ході торгівлі
за умов повної конкуренції. У тому
ступені, в якому на ціну такого чи
подібного товару впливає кількість
окремої трансакції, ціна, що
розглядається, повинна єдиним способом
пов'язуватися або і) з порівнюваними
кількостями, або іі) з кількостями, не
менш сприятливими для імпортерів, ніж
ті, в яких більший обсяг товарів
продається у торгівлі між країнами
експорту та імпорту.

Статтею 17 Угоди про застосування
статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що
ніщо в цій Угоді не тлумачиться як
обмежуюче або таким, що ставить під
сумнів право податкових адміністрацій
переконуватися у правдивості або
точності будь якої заяви, документу або
декларації, що надаються для цілей
митної оцінки.

Дослідженням рішень про коригування
митної вартості товарів № 702020001/2013/000557/2
від 23.08.2013 та № 702020001/2013/000652/2 від 18.09.2013
(а.с.14-17) з'ясовано, що Луганською
митницею за результатами опрацювання
наданих декларантом документів,
перелік яких наведено у п.18 цього
рішення, враховуючи результати
порівняння з рівнями митної вартості
ідентичних та подібних товарів, митне
оформлення яких здійснено, на підставі
виявлених розбіжностей у поданих
документах, а саме: умови поставки
товару, зазначені в додатках № 61 та № 63
до контракту № 61-545 від 01.10.2010 та
рахунках-фактурах, не відповідають
умовам поставки, які передбачені п.3.1
контракту № 61-545 від 01.10.2010; враховуючи
ненадання документів, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів як складової митної
вартості товарів, всупереч положенням
п.6 ч.2 ст.53 Кодексу, декларанту
запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, а саме:

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- інші додаткові наявні документи за
власним бажанням відповідно до
положень ч.6 ст.53 Кодексу.

Судом під час дослідження письмових
доказів, наявних у матеріалах справи
встановлено таке.

Пунктом 1.1 контракту № 61-545 від 01.10.2010
(а.с.24-33), укладеного між ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» та компанією
«ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кипр),
визначено, що продавець зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
сплатити за товар на умовах, що
оговорені у додатках до цього
контракту, які є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п.1.2 контракту № 61-545 у
додатках до контракту зазначається
країна походження, реквізити
вантажовідправника, строки поставки
товару, кількість, якість, технічні та
якісні характеристики, базисні умови
поставки, а також ціна товару.

Поставка товару здійснюється
продавцем на умовах та строки, що
оговорені у додатках до цього
контракту. Поставка товару
здійснюється залізничним транспортом
на умовах поставки DAF границя
Росія/Україна згідно ІНКОТЕРМС в
редакції 2000 року (п.3.1 контракту № 61-545).

Дослідженням додатків № 61 та № 63 до
контракту № 61-545 встановлено, що у цих
додатках визначено умови поставки
товару: DDU станція Комунарськ
(ІНКОТЕРМС 2000) (а.с.35-36).

У рахунках-фактурах № 2013-09-171 від 04.09.2013,
№ 2013-08-146 від 06.08.2013, № 2013-08-152 від 15.08.2013
також зазначено умови поставки товару:
DDU станція Комунарськ (ІНКОТЕРМС 2000)
(а.с.44-46).

Зважаючи на те, що умовами контракту
обумовлено право сторін визначати
умови поставки товару у додатках, які є
невід'ємною частиною контракту, суд
вважає необґрунтованими доводи
представника Луганської митниці щодо
наявності розбіжностей в умовах
поставки товару, зазначених у
контракті, додатках до нього та
рахунках-фактурах.

Разом з тим, дослідженням декларації
країни експорту, яку також надано до
митного оформлення товару,
встановлено, що у ній зазначено умови
поставки: DАР станція Комунарськ
(ІНКОТЕРМС 2010) (а.с.47).

Такі ж умови поставки зазначено й у
рахунку-фактурі № 66 від 01.07.2013,
виставленому ТОВ «Дикси» компанії
«ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кипр) (а.с.48) та у
додатку № 27 до контракту № ТТ-DX 01-26082011,
укладеному між ТОВ «Дикси» та
компанією «ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кипр)
(а.с.82-83).

Посилання представника позивача на те,
що умови поставки DDU (ІНКОТЕРМС 2000) та
DАР (ІНКОТЕРМС 2010) за своєю суттю є
тотожними, суд вважає
необґрунтованими, оскільки за
офіційними правилами тлумачення
торгівельних правил ІНКОТЕРМС в
редакції 2000 року термін DDU - «поставка
без сплати мита» означає, що продавець
здійснює поставку покупцю без
проведення його митного очищення для
імпорту та без розвантаження з
будь-якого прибулого транспортного
засобу в названому місці для
призначення. Продавець несе всі
витрати та ризики, пов'язані з
доставкою товару до цього місця, за
винятком (у відповідних випадках)
будь-яких мит (під словом «мито» тут
розуміється відповідальність за
виконання та ризики виконання дій з
проходження митних процедур, а також
оплата витрат митного очищення,
податків, митних і інших зборів) на
імпорт до країни призначення.

Умови поставки DАР в редакції ІНКОТЕРМС
2010 - «поставка в пункт» означає, що
продавець виконав своє зобов'язання по
поставці, коли він передав покупцю
товар, випущений в митному режимі
експорту і готовий до розвантаження з
транспортного засобу, прибув в вказане
місце призначення. Умови поставки DАР
покладають на продавця обов'язок нести
всі витрати і ризики, пов'язані з
транспортуванням товару до місця
призначення, включаючи (де це буде
потрібно) будь-які збори для експорту
із країни призначення.

З огляду на вищевикладене, суд
погоджується з доводами представника
Луганської митниці про те, що
матеріали, подані до митного
оформлення разом з митними
деклараціями, містили різні умови
поставки товару, а відтак різною є
вартість такої поставки.

Отже, судом встановлено, що Луганською
митницею при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товару під час проведення
митного контролю та митного оформлення
з'ясовано, що документи, які
підтверджують митну вартість товарів,
містять розбіжності. Відтак,
відповідно до ч.3 ст.53 МК України
Луганською митницею правомірно
зобов'язано ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» надати до митного
оформлення додаткові документи.

Листами від 23.08.2013 № 003-2092 та від 18.09.2013 №
003-2247/1 декларант відмовився від надання
додаткових документів на запит митного
органу (а.с.51, 52).

Таким чином, судом встановлено, що
декларантом не виконано вимоги п.2 ч.2
ст.52 МК України щодо обов'язку надання
органу доходів і зборів достовірних
відомостей про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню, та ч.3 ст.53 МК України щодо
обов'язку надання додаткових
документів на вимогу Луганської
митниці.

Посилання представника ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод» на
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 23.08.2013 № 3757 (а.с.49) та висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 12.09.2013 № 10/423
(а.с.50), як на підтвердження заявленої
декларантом митної вартості товарів у
розмірі 99,70 доларів США за тону, суд
оцінює критично, оскільки якість
товару, що був предметом дослідження за
вказаними висновками не відповідає
якості товару, заявленого до митного
оформлення згідно митних декларацій, а
саме наявна розбіжність таких
показників, як вміст сірки, золи,
граничний вміст летючих речовин.

Відтак, судом встановлено, що
відповідач мав всі законні підстави
для прийняття рішення № 702020001/2013/000557/2
від 23.08.2013 та № 702020001/2013/000652/2 від 18.09.2013
про коригування митної вартості
товарів відповідно до ст.55 МК України,
та відмови у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом у
митних деклараціях № 702020001/2013/008329 від
23.08.2013 та № 702020001/2013/009182 від 18.09.2013 митною
вартістю товарів із розрахунку 99,70
доларів США за тону, про що складено
картки відмови № 702020001/2013/00118 від 23.08.2013
та № 702020001/2013/00134 від 18.09.2013.

Що стосується визначення Луганською
митницею митної вартості товару за
другим методом (за ціною договору щодо
ідентичних товарів), суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч.2 ст.57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч.3
ст.57 МК України).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу (ч.3 ст.58 МК
України).

Згідно ч.5 ст.58 МК України ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця (ч.6 ст.58 МК
України).

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню (ч.9 ст.58 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.59 МК України, у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник (ч.2 ст.59 МК України).

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари (ч.4 ст.59 МК України).

У разі відсутності такого продажу
використовується вартість операції з
ідентичними товарами, що продавалися в
Україну в іншій кількості та/або на
інших комерційних рівнях. При цьому їх
ціна коригується з урахуванням
зазначених розбіжностей незалежно від
того, чи веде це до збільшення або
зменшення вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена (ч.5 ст.59 МК
України).

З огляду на вищевикладене, з
урахуванням неподання декларантом
всіх документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у ч.2 та
ч.3 ст.53 МК України, що потягло за собою
відсутність відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за такі
товари, судом встановлено, що
Луганською митницею правомірно
відмовлено декларанту у застосуванні
методу визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

Матеріалами справи підтверджено, що
митним органом проведено консультацію
з декларантом згідно з вимогами ч.4 ст.57
МК України, в процесі якої декларанту
надано роз'яснення щодо причин
незастосування першого методу
визначення митної вартості,
повідомлено про рівень цін на подібні
та ідентичні товари, запропоновано
здійснити коригування митної вартості
оцінюваного товару за другим методом
визначення митної вартості товару (за
ціною договору щодо ідентичних
товарів) відповідно до ст.59 МК України
на підставі рівня митної вартості
ідентичного товару - вугілля кам'яне
марки «Г» на однакових умовах поставки
із розрахунку 105 доларів США за тону
(а.с.86-87).

На підставі вищевикладеного, судом
встановлено, що Луганська митниця при
прийнятті оскаржуваних рішень про
визначення митної вартості товарів,
при складанні та видачі карток відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Митним кодексом України, а,
відтак, у задоволенні цієї частини
позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про
повернення ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» надмірно
сплаченого ПДВ у розмірі 242221,74 грн., суд
зазначає таке.

Судом встановлено, що ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» у серпні-вересні
2013 року подано до митного оформлення
такі митні декларації:

- № 702020001/2013/008331 від 23.08.2013, у якій
визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті
до бюджету, - 1561704,31 грн. (а.с.55-57);

- № 702020001/2013/008420 від 27.08.2013, у якій
визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті
до бюджету, - 46998,84 грн. (а.с.58-59);

- № 702020001/2013/008906 від 11.09.2013, у якій
визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті
до бюджету, - 1584280,54 грн. (а.с.60-63);

- № 702020001/2013/009220 від 18.09.2013, у якій
визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті
до бюджету, - 792232,59 грн. (а.с.67-69);

- № 702020001/2013/009732 від 30.09.2013, у якій
визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті
до бюджету, - 813516,35 грн. (а.с.64-66).

На виконання вимог рішень про
коригування митної вартості товарів №
702020001/2013/000557/2 від 23.08.2013 та №
702020001/2013/000652/2 від 18.09.2013 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці подано лише 2 митні декларації,
а саме: № 702020001/2013/008331 від 23.08.2013, №
702020001/2013/009220 від 18.09.2013, за якими різниця
між сумою ПДВ, визначеною декларантом
та митним органом, складає 118817,76 грн.

Оскільки судом встановлено
правомірність та обґрунтованість
рішень про коригування митної вартості
товарів № 702020001/2013/000557/2 від 23.08.2013 та №
702020001/2013/000652/2 від 18.09.2013, відповідно,
відсутні підстави для стягнення з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Алчевський коксохімічний завод»
суму ПДВ за митними деклараціями №
702020001/2013/008331 від 23.08.2013, № 702020001/2013/009220
від 18.09.2013, оскільки вимога про
повернення надмірно сплаченого ПДВ за
цими деклараціями є похідною від вимог
про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів, карток
відмови у митному оформленні товарів.

Також, судом встановлено, що Луганською
митницею коригування митної вартості
за МД № 702020001/2013/008420 від 27.08.2013, №
702020001/2013/008906 від 11.09.2013, № 702020001/2013/009732
від 30.09.2013 не здійснювалось, а позивачем
самостійно у зазначених митних
деклараціях визначено митну вартість
товару за другим методом.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст.248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення, а в разі електронного
декларування - з моменту отримання
органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України
податкова декларація - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суму доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платника податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку визначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків (п.56.11 ст.56 ПК
України).

Отже, судом встановлено, що ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод» у
митних деклараціях № 702020001/2013/008420 від
27.08.2013, № 702020001/2013/008906 від 11.09.2013, №
702020001/2013/009732 від 30.09.2013 самостійно
визначено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість.

Суд зазначає, що згідно з нормами КАС
України, позивач має право звернутись
до адміністративного суду з позовом
лише у разі, якщо він вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача (суб'єкта владних
повноважень) порушено його права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Права та інтереси позивача можуть
порушуватись рішеннями митного органу
у разі прийняття відповідачем рішення
про коригування митної вартості
товарів та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, та саме на оскарження цих
рішень позивач має право, встановлене
законом.

Таким чином, судом встановлено, що у
даному випадку, права ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» Луганською
митницею не порушувались, а відтак
відсутня можливість захисту судом
порушеного права та, відповідно,
прийняття судом рішення на користь
позивача в цій частині позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, судом
встановлено, що позовні вимоги є
необґрунтованими та у їх задоволенні
слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.88-94 КАС України
судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на позивача.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно з п.п.8 п.1 ст.40 Бюджетного кодексу
України розмір мінімальної заробітної
плати визначається в Законі про
Державний бюджет на відповідний рік.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується судовий збір у
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового та
немайнового характеру сплачено 527,62
грн., що підтверджено платіжним
дорученням № 7374 від 17.12.2013 (а.с.2).

Оскільки рішення суду постановлено не
на користь позивача, суд вважає за
необхідне стягнути з ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» різницю між сумою
сплаченого судового збору та ставкою
судового збору за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру у розмірі 4389,89 грн.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 26 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 31
березня 2014 року, про що згідно вимог ч.2
ст.167 КАС України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94,
158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову публічного акціонерного
товариства «Алчевський коксохімічний
завод» до Луганської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області про
визнання протиправними та скасування
рішень, скасування карток відмов,
повернення надмірно сплаченого
податку на додану вартість, - відмовити
повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Алчевський коксохімічний
завод» (місцезнаходження: 94200, м.
Алчевськ, вул. Красних партизан, 1,
ідентифікаційний код 00190816) на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 4389,89 грн. (чотири тисячі
триста вісімдесят дев'ять гривень
вісімдесят дев'ять копійок).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 31 березня 2014 року.

Суддя
К.О. Пляшкова