Справа № 805/2522/14
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грищенко Є.І.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року справа №805/2522/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Ляшенко Д.В. та Ястребової Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у справі № 805/2522/14 за позовом
ОСОБА_2 до прокурора
Орджонікідзевського району м.
Маріуполя Донецької області Юр’єва
М.О. про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
вимоги Закону,

В С Т
А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача та виконати
останнього вимоги Закону.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року відмовлено у відкритті
провадження у справі на підставі п. 1
частини 1 статті ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки позов не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій, з
підстав зазначених у позові, просить
ухвалу суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає останні
необґрунтованими, а ухвалу суду такою,
що підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових
справ, на які не поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в ч. 3
ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
якої юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних
стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції;

З адміністративного позову вбачається,
що позивач оскаржує бездіяльність та
дії відповідача, щодо відхилення
останнім клопотання позивача з приводу
надання йому кваліфікованої медичної
допомоги під час судового розгляду
кримінальної справи.

Згідно до приписів ст. 2 Кримінального
процесуального кодексу України від 13
квітня 2012 року № 4651-VI (далі - КПК
України) завданнями кримінального
провадження є захист особи,
суспільства та держави від
кримінальних правопорушень, охорона
прав, свобод та законних інтересів
учасників кримінального провадження, а
також забезпечення швидкого, повного
та неупередженого розслідування і
судового розгляду з тим, щоб кожний, хто
вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру
своєї вини, жоден невинуватий не був
обвинувачений або засуджений, жодна
особа не була піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура (ст. 2 Кримінального
процесуального кодексу України).
Положення Кримінального
процесуального кодексу України
регламентують діяльність органів
державної влади та їх посадових осіб,
яка стосується сфери публічно-правових
відносин, що виникають внаслідок
злочинних посягань, відповідальність
за які встановлено в нормах
кримінального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 КПУ України
засуджений має права обвинуваченого,
передбачені ст. 42 цього Кодексу, в
обсязі, необхідному для його захисту на
відповідній стадії судового
провадження.

Згідно пунктів 15-16 ч. 3 ст. 42 КПК України
підозрюваний та обвинувачений мають,
зокрема, право одержувати копії
процесуальних документів та письмові
повідомлення; оскаржувати рішення, дії
та бездіяльність слідчого, прокурора,
слідчого судді в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України
скарги на рішення, дії чи бездіяльність
слідчого чи прокурора розглядаються
слідчим суддею місцевого суду згідно з
правилами судового розгляду,
передбаченими статтями 318 - 380 цього
Кодексу, з урахуванням положень цієї
глави.

Таким чином, правовідносини, які
склалися між позивачем та
відповідачем, за своєю правовою
природою є кримінально-процесуальними.
Саме тому, як вірно зазначено судом
першої інстанції, і перевірка скарг на
рішення, дії чи бездіяльність вказаних
суб'єктів владних повноважень має
відбуватися у тому ж процесуальному
порядку і тим же судом (у випадку
звернення до суду), на який відповідно
до закону покладені повноваження щодо
перевірки й оцінки доказів у
кримінальній справі, тобто, судом із
розгляду кримінальних справ. До того ж
імперативний припис п. 2 ч. 3 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України виключає юрисдикцію
адміністративних судів щодо справ, які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки предметом
позову є оскарження дій відповідача,
які пов'язані з процесуальними
питаннями кримінального судочинства,
то ці дії не є діями суб'єкта владних
повноважень при здійсненні ним
управлінських функцій, а відповідно і
оскарження цих дій не відноситься до
компетенції адміністративних судів.

Таким чином, компетентним національним
судом, до юрисдикції якого належить
розгляд заяв та скарг щодо прийняття
рішень, вчинення дій або допущення
бездіяльності суб'єктом владних
повноважень стосовно заяв і
повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ - суд загальної
юрисдикції.

Аналогічна правова позиція висловлена
і Конституційним Судом України у
справі № 19-рп/2011 від 19 грудня 2011 року за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_4 та конституційним поданням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Таким чином, виходячи з даних положень
норм Кримінального процесуального
кодексу України, якими встановлено
порядок оскарження рішень, дій чи
бездіяльності слідчого чи прокурора,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги не підлягають розгляду
у порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
109 цього Кодексу суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
таку заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
195, 197, 199, 200, 206, 211, 212, 254 КАС України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у справі № 805/2522/14 залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
С.Ю.Чумак

Судді:
Д.В.Ляшенко

Л.В.Ястребова