Справа № 820/4739/14
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 березня 2014 р.
№ 820/4739/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання
-Салацької Я.І.,

представника позивача - Коломєйцевої
О.П.,

представника відповідача - Онищенка
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Завод "Південкабель",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, в якому просить суд
визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення за
формою "В-4" № від 04.03.14 р. СДПІ ОВП
у м. Харкові МГУ Міндоходів щодо
зменшення ПАТ "Завод "Південкабель"
суми від'ємного значення ПДВ за
листопад 2013 р. у розмірі 236867,34 грн.;
стягнути з державного бюджету на
користь ПАТ "Завод "Південкабель"
судові витрати по справі у сумі 473,73 грн.
судового збору за подання позову.

В обґрунтування позовних вимого
хазначив, що на підставі акту
проведеної перевірки № 42/28-09-40-00-14/00214534
від 18.02.14 р. ПАТ «ЗАВОД «ПІВДЕНКАБЕЛЬ»
за листо пад 2013 р. відповідачем СДПІ ОВП
у м. Харкові МГУ Міндоходів встановлені
порушення та прийнято податкове
повідомлення-рішення за формою «В-4» №
0 від 04.03.14 р. щодо зменшення
від'ємного значення ПДВ у розмірі 236867,34
грн. за листопад 2013 р. Дане податкове
повідомлення-рішення позивач вважає
незаконним, необгрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню з наступних
мотивів. Перевіряючі відповідача у
акті перевірки не визнали права
позивача на включення до податкового
кредиту за листопад 2013 р. по здійсненій
попередній оплаті контрагенту ТОВ
завод «Спецлит'є» у листопаді 2013 р.
1184336,70 грн., в тому числі ПДВ 236867,34 грн. за
зливки мідні, посилаючись на те, що у
них вни кли сумніви, що ТОВ завод
«Спецлит'є» є виробником зливків
мідних, бо основним видом його
діяльності, по даним податкових
органів є оптова то ргівля металами та
металевими рудами, а на запит від 26.12.13
р. до Кіровської ДПІ м.
Дніпропетровська щодо зустрічної
перевірки ТОВ завод «Спецлит'є»
відповіді не отримали й тому СДПІ
прийняло податкове
повідомлення-рішення про зменшення
суми від'ємного значення ПДВ за
листопад 2014 р. у розмірі 236867,34 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити, з посиланням на
обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача СДПІ з ОВП у м. Харкові
МГУМ проти позову заперечував та
вказав, що винесене СДПІ податкове
повідомлення-рішення повністю
відповідає вимогам діючого
законодавства, а тому є законним та
обґрунтованими, у задоволенні позовних
вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини справи.

Публічне акціонерне товариство "Завод
"Південкабель" зареєстровано рішенням
Виконавчого комітету Харківської
міської ради та взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби 19.10.1995 року за № 169 і станом на
даний час перебуває на обліку в
Спеціалізованій державній податковій
інспекції з обслуговування великих
платників податків у місті Харкові
міжрегіонального ГУ Міндоходів.

На підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України,
постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2010 № 1238 «Про затвердження
переліку достатніх підстав, які
надають податковим органам право на
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
платника податку на додану вартість
для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку», відповідно до
п.200.11 ст.200 Кодексу, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Публічного акціонерного
товариства «Завод «Південкабель»
правомірності нарахування,
декларування від'ємного значення
різниці між податковими зобовязаннями
та податковим кредитом з податку на
додану вартість в сумі 2680101,00 грн., та
законності декларування заявленого до
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість на рахунок платника
банку по декларації з ПДВ за листопад
2013р. в сумі 1642184,0грн.

Вказаною перевіркою встановлено
порушення ія вимог п.200.1, п.200.3 ст.200
Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. № 2755VI, підприємством ПАТ «Завод
«Південкабель» () було
завищено суму від'ємного значення за
листопад 2013року на 236867,00 гривень.

До вказаних висновків
перевіряючи дійшли на підставі того, що
позивачем неправомірно завищено
від'ємне значення у вказані вище
періоди та завищено суму бюджетного
відшкодування, так як контрагент
позивача ТОВ завод «Спецлит'є» , яке є
виробником зливків мідних, основним
видом його діяльності, по даним
податкових органів є оптова то ргівля
металами та металевими рудами, на
запит від 26.12.13 р. до Кіровської ДПІ м.
Дніпропетровська щодо зустрічної
перевірки ТОВ завод «Спецлит'є»
відповіді не отримали.

На підставі Акту перевірки
відповідачем винесене податкове
повідомлення-рішення за формою "В-4" №
від 04.03.14 р. СДПІ ОВП у м. Харкові
МГУ Міндоходів щодо зменшення ПАТ
"Завод "Південкабель" суми від'ємного
значення ПДВ за листопад 2013 р. у розмірі
236867,34 грн.

Перевіряючи рішення суб'єкта
владних повноважень на відповідність
приписам ч.3 ст.2 КАС України суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що між
позивачем, ПАТ ЗАВОД «ПІВДЕНКАБЕЛЬ» (в
якості покупця) та ТОВ «Спецлит'є» (в
якості продавця) був укладений договір
купівлі-продажу №1/01-1 від 01.04.13р. на
придбання злитків мідних.

На підтвердження доводів про
реальність господарських операцій, що
були проведені в межах укладеного
правочину, позивачем надані до суду
наступні первинні документи: податкові
накладні № 5 від 06.11.13р. на суму 16666,67грн.
ПДВ, № 8 від 07.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ,
№ 16 від 08.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 10
від 11.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 12 від
12.11.13р. на суму 25000,00грн. ПДВ, № 13 від
13.11.13р. на суму 16666,67 грн. ПДВ, №17 від
14.11.13р. на суму 2666,67грн. ПДВ, № 15 від
14.11.13р. на суму 13918,43грн. ПДВ, № 18 від
15.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 19 від
18.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 20 від
19.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 26 від
20.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 27 від
21.11.13р. на суму 16666,67грн. ПДВ, № 35 від
28.11.13р. на суму 6666,67грн. ПДВ, № 34 від
27.11.13р. на суму 8333,33грн. ПДВ, №29 від
25.11.13р. на суму 8333,33грн. ПДВ, № 28 від
22.11.13р. на суму 8333,33грн. ПДВ, а разом на
суму 236867,34 грн. ПДВ.

Даний товар транспортувався
автотранспортом ПАТ "ЗАВОД
"ПІВДЕНКАБЕЛЬ" про що свідчить
подорожній лист № 180292 від 21.11.13р. Товар
був оприбуткований на 98 склад
відповідно до прибуткового ордеру №997
від 21.11.13р. Облік руху матеріалів на
складі підтверджується складськими
картками.

Розрахунки проводилися в
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями: п/д № 8855 від 04.11.13р., № 8865
від 05.11.13р., № 8979 від 03.11.13р., № 8906 від
06.11.13р., № 9039 від 12.11.13р., № 9071 від 13.11.13р.,
№ 9106 від 14.11.13р., № 9107 від 14.11.13р., № 9214
від 18.11.13р.,№ 9250 від 19.11.13р., № 9351 від
21.11.13р., № 9286 від 20.11.13р., № 9584 від 28.11.13р.,
№ 9515 від 27.11.13р., № 9383 від 22.11.13р., № 9443
від 25.11.13р., № 654 від 07.11.13р.,№ 671 від
11.11.13р., № 669 від 2215.11.13р.

Як встановлено під час розгляду
справи, основним видом госопларської
діяльності позивача у перевіряємий
період було виробництво кабельно -
провідникової продукції, а тому суд
вважає обґрунтованими доводи позивача
щодо виробничої необхідності
придбання від контрагента вказаного
товару.

Оглянувши долучені позивачем до справи
копії первинних документів, що були
складені по взаємовідносинам між ТОВ
завод «Спецлит'є», оцінивши їх за
правилами ст. 86 КАС України, суд
зазначає, що документи не мають
дефектів форми, змісту або походження,
які в силу ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704 (надалі за текстом - Положення
№ 88), спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості.

Отже, з наданих позивачем
первинних документів вбачається, що
діяльність позивача відповідає умовам
договору та видам господарської
діяльності, свідчить про наявність
господарської мети при здійсненні
господарських операцій з метою
отримання прибутку.

Враховуючи викладене вище, суд вважає
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки позивача про
відсутність реальності господарських
операцій з ТОВ завод «Спецлит'є»
відповідно неправомірність формування
валових витрат та податкового кредиту
по взаємовідносинам із вказаним
контрагентом необґрунтованими.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. (п.200.3 ст. 200 ПК
України)

Тобто, наведеними нормами
передбачено, що при від'ємному значенні
суми податку така сума зараховується
до складу податкового кредиту
наступного звітного (податкового)
періоду. Якщо в наступному податковому
періоді сума податку має від'ємне
значення, то частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах, підлягає бюджетному
відшкодуванню.

Оскільки судовим розглядом
встановлено правомірність формування
валових витрат та податкового кредиту
по взаємовідносинам позивача з ТОВ
завод «Спецлит'є» суд вважає
необґрунтованими висновки відповідача
про порушення підприємством приписів
п..200.1, п.200.3 ст.200 Податкового Кодексу
України

Суд критично ставиться до посилання
податкового органу в акті перевірки на
акти про неможливість проведення
зустрічних звірок, документальних
виїзних (невиїзних) перевірок
контрагентів позивача, як підстави
встановлення порушень податкового
законодавства ПАТ "Завод
"Південкабель". Оскільки висновки
податкового органу про порушення
податкового законодавства зі сторони
контрагентів позивача, у т.ч. по ланцюгу
постачання, не є підставою для висновку
про порушення саме позивачем вимог
податкового законодавства та про
відсутність у покупця права на
формування податкового кредиту з ПДВ з
фактом оплати. Відповідачем не надано
доказів та не наведено жодних обставин,
які б свідчили про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача, незвичності цих операцій для
цих осіб, збитковості здійснених
операцій, або інших обставин, які б
окремо або в сукупності могли б
свідчити про не пов'язаність операцій з
господарською діяльністю позивача, про
не вчинення операцій, про відсутність
факту поставки продукції.

Крім того, належними та допустимими в
розумінні ст. 124 Конституції України,
ст. 70 КАС України, доказами факту
вчинення платником податків
нікчемного правочину або факту
відображення в обліку показників
господарських операцій, які в
дійсності не відбулись, можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі або рішення суду у
справі про стягнення одержаного за
нікчемним правочином, або рішення суду
про визнання правочину недійсним.

Між тим, у ході розгляду справи
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи. За
таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника ПДВ,
яка (слід розуміти -відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим. Отже, платник податків не
несе відповідальності за своїх
контрагентів. Притягнення суб'єкта
права до юридичної відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою,
згідно з законом є неможливим.

Суд зазначає, що суб'єкт владних
повноважень ані в ході проведення
перевірки, ані в ході розгляду справи
судом не подав жодних доказів на
підтвердження факту відсутності у
позивача об'єктивної потреби в
укладанні вказаного вище договору з
ТОВ завод «Спецлит'є», які на думку
податкового органу є спірними
правочинами. Відповідачем під час
розгляду справи не доведено
відсутності факту перевезення товарів
за спірними правочинами та відсутності
факту подальшого використання цих
товарів в межах господарської
діяльності.

Проаналізувавши наведені норми та
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що укладений правочин є
дійсним, виконаним сторонами в повному
обсязі, без претензій та зауважень, не
ким не оскарженими та у судовому
порядку не визнаний не дійсним.

Про фактичне виконання вищезазначених
робіт свідчать первинні бухгалтерські
та податкові документи, виписані
відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансової
звітності в Україні" і п.2.4. ст.2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку". Ст. 1 розділу 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Суд також вважає за необхідним
зазначити, що не актом перевірки не
матеріалами справи не встановлено
порушень в оформленні податкових
накладних, які виписувалися
контрагентами позивача, та на підставі
яких позивач скористався правом на
податковий кредит. Крім того не
встановлено фактів недійсності
наданих позивачем документів, фактів
відсутності у контрагентів позивача
статусу платників ПДВ на момент
вчинення та виконання правочинів,
фактів завищення вартості товарів чи
послуг або фактів несумісності
зазначених в документах товарів чи
послуг з власною господарською
діяльністю позивача.

Таким чином, правочин, укладений
позивачем з його контрагентом,
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, виконані в повному
обсязі, господарські операції мали
реальний характер, первинні документи
оформлені належним чином, витрати за
правочинами фактично понесені, а
отримані за правочинами товари (роботи,
послуги) використані в межах
господарської діяльності, тобто
фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між Позивачем та вказаним
вище контрагентом і правомірність
нарахування податкового кредиту та
віднесення відповідних сум до складу
валових витрат відповідно до первинних
бухгалтерських документів та
податкових накладних, які виписані на
виконання умов викладених вище
договірних відносин.

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши наведені норми
діючого законодавства, дослідивши
надані до справи матеріали, суд
приходить до висновку про неправомірне
винесення вищевказаних податкових
повідомлень - рішень.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення.

При зазначених обставинах, суд вважає
вимоги позивача в частині скасування
податкових повідомлень - рішень
правомірними та такими, що ґрунтуються
на положеннях діючого законодавства,
належним чином обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
КАС України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Південкабель" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання
незаконним та скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати незаконним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення за формою "В-4" №
від 04.03.14 р. Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів

3. Стягнути з державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Південкабель" (код ЄДР 00214534, п/р в
ПАТ "МЕГАБАНК" м.Харків, МФО 351629, вул.
Автогенна, 7, м. Харків, 61099) витрати зі
сплати судового збору у розмірі 473,73
грн. (чотириста сімдесят три гривні 73
коп.).

4. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення, у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. 5.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова
виготовлена 31.03.2014 р.

Суддя
Рубан В.В.