Справа № 2а-2708/10/0770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа
№ 8024/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника відповідача
Михайлова А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВЕ Виноградово» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВЕ
Виноградово» до Державної податкової
інспекції у Виноградівському районі
Закарпатської області (тепер Державна
податкова інспекція у
Виноградівському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області) про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ТОВ «АВЕ Виноградово» 12.07.2010 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ДПІ у Виноградівському
районі Закарпатської області, в якому
просило визнати нечинними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від 30
червня 2010 року №/0, яким визначено
податкове зобов'язання за платежем
податок на прибуток іноземних
юридичних осіб в розмірі 34548, 60 грн., у
тому числі основний платіж - 11516,20 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 23032, 40 грн.
та №/0, яким визначено податкове
зобов'язання за платежем податок з
найманих працівників в розмірі 22037, 67
грн., у тому числі основний платіж - 7345,89
грн., штрафні (фінансові) санкції - 14691, 78
грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ТОВ «АВЕ Виноградово»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Апелянт зазначає, що судом першої
інстанції ігноровано вимоги ч.1 ст.11
Конвенції між Урядом України та
Угорською республікою про уникнення
подвійного оподаткування та
попередження податкових ухилень
стосовно податків на доходи та капітал,
яким встановлено, що проценти, які
виникають в одній договірній державі і
сплачуються резиденту другої
договірної держави, будуть
оподатковуватись у цій другій державі.

Відповідні довідки про статус
резидента, видані 11 липня 2007 року та 26
квітня 2008 року Середньо- Задунайською
регіональною дирекцією управління
податкового та фінансового контролю
м.Татабаня про регіональну належність
підприємства та сплату податків на
території Угорщини компанії « AVE
Magyarorszag» KFT з метою оподаткування
надавались в ході перевірки
працівниками ДПІ у Виноградівському
районі, а тому ТОВ «АВЕ Виноградово» не
мала обов'язку здійснювати
оподаткування процентів вищезгаданої
компанії нерезидента.

Крім того, витрати підприємства на
проживання в готелі та проживання в
сумі 25436,00 грн. та на поповнення послуг
мобільного зв'язку в сумі 7045,89 грн. за
період з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року
згідно чинного законодавства повинні
включатися до складу валових витрат
підприємства та не підлягають
оподаткуванню податком з доходів
фізичних осіб.

При апеляційному розгляді представник
відповідача вимоги апеляційної скарги
заперечив, вважаючи, що ухвалене
рішення є законним та обгрунтованим.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився, що не
перешкоджає розгляду справи за його
відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Виноградівському районі
Закарпатської області проведено
планову виїзну перевірку з питань
дотримання вимог податкового
законодавства ТОВ «АВЕ Виноградово»,
на підставі якої складено акт про
результати планової виїзної перевірки
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року від 23
червня 2010 року №59/23-0112/34154527 .

На підставі складеного акту
начальником ДПІ у Виноградівському
районі 30 червня 2010 року прийняті чотири
податкові повідомлення- рішення, в тому
числі №/0, яким визначено
податкове зобов'язання за платежем
податок на прибуток іноземних
юридичних осіб в розмірі 34548, 60 грн., у
тому числі основний платіж - 11516,20 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 23032, 40 грн.(
порушення п.13.2. ст. 13 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств») та №/0, яким
визначено податкове зобов'язання за
платежем податок з найманих
працівників в розмірі 22037, 67 грн., у тому
числі основний платіж - 7345,89 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 14691, 78 грн.(
порушення пп. 4.2.1.4.2.9 п.4.2 ст.4 закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб»), які є предметом
розгляду цієї адміністративної справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з чим
погоджується апеляційна інстанція,
виходив з того, що відсутні докази
сплати нерезидентом компанією «AVE
Magyarorszag» KFT податку з процентів договору
позики у Договірній Державі, проценти
нерезидента оподатковується країною -
джерелом доходу (Україною) обмеженою
ставкою 10%., а також правомірності
донарахованого податку з найманих
працівників в розмірі 22037, 67 грн..

Такий висновок відповідає правильно
встановленим обставинам справи та
нормам чинного законодавства.

З матеріалів справи видно, що ТОВ «АВЕ
Виноградово» укладено договір позики
від 25.07.2006р. № 1/2006 (із змінами внесеними
додатковими угодами від 12.12.2006р.,
26.11.2007р. та від 29.12.2009 р.) з угорською
компанією «AVE Magyarorszag» KFT в сумі 580000 євро
на проведення ремонту будівлі та
офісних приміщень і поповнення
обігових коштів під 6,47% річних за
спеціальним графіком погашення
кредиту - до 31.12. 2011 року.

В травні місяці 2008 року ТОВ «АВЕ
Виноградово» відповідно до укладеного
договору позики від 15.05.2008р. №1/2008 (із
змінами внесеними додатковими угодами
від 21.07.08р. та від 29.12.2009р.) отримано від
угорської компанії «AVE Magyarorszag» KFT
позику в іноземній валюті в сумі 200000
євро на проведення оплати проектування
нового полігону і поповнення обігових
коштів під 6,0% річних за спеціальним
графіком погашення - до 31 грудня 2011
року.

Відповідно до довідки, виданої 27.03.2009р.
Центрально-угорською регіональною
дирекцією Департаменту податкового та
фінансового контролю м.Будапешт
компанія « AVE Magyarorszag» KFT займається
господарюванням відходами,
знаходиться за юридичною адресою: 1062,
м.Будапешт, вул.Андраші буд.64, обліковий
номер платника податків - 10886586-2-42, ,
тобто рахується резидентом на
території Угорщини.

На виконання вказаних вище договорів,
відповідно до затвердженого графіку
протягом періоду з 01.01.2009 року по 31.03.2010
року позивачем нараховані нерезиденту-
угорській компанії «AVE Magyarorszag» KFT
відсотки на загальну суму 58500 євро
(640006,47 грн.), в тому числі за 2009рік -
46800євро (514998,0грн.) та 1 квартал 2010 року -
11700євро (125008,47грн.). Виплачено
нерезиденту 11700 євро (115162,05грн.)
нарахованих відсотків по кредитам за І
квартал 2009 року (по договору позики від
25.07.2006р. №1/2006 - 8700 євро, по договору
позики від 15.05.2008р. №1/2008-3000 євро) без
стягнення податку.

Згідно п.13.2. ст. 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
резидент або постійне представництво
нерезидента, що здійснюють на користь
нерезидента або уповноваженої ним
особи будь-яку виплату з доходу з
джерелом його походження з України,
отриманого таким нерезидентом від
провадження господарської діяльності
(у тому числі на рахунки нерезидента, що
ведуться в гривнях), крім доходів,
зазначених у пунктах 13.3 - 13.6,
зобов'язані утримувати податок з таких
доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї
статті, за ставкою у розмірі 15
відсотків від їх суми та за їх рахунок,
який сплачується до бюджету під час
такої виплати, якщо інше не передбачене
нормами міжнародних угод, які набрали
чинності.

Відповідно до п. 18.1. ст.18 цього ж Закону,
якщо міжнародним договором,
ратифікованим Верховною Радою України,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені цим Законом,
застосовуються норми міжнародного
договору.

З метою уникнення подвійного
оподаткування та попередження
податкових ухилень стосовно податків
на доход та майно між Урядом України та
Урядом Угорської Республіки укладено
відповідну Конвенцію, яка була
ратифікована Верховною Радою України
23.04.1996 року (Закон України від 137/96-ВР від
23.04.96).

Статтею 11Конвенції передбачено, що:

1.Проценти, що виникають в одній
Договірній державі і сплачуються
резиденту другої Договірної держави,
будуть оподатковуватись у цій другій
Державі.

2.Однак такі проценти можуть
оподатковуватись у тій Договірній
Державі, в якій вони виникають, і
відповідно до законодавства цієї
держави, але якщо одержувач фактично
має право на проценти, податок, що
стягується, не повинен перевищувати 10
процентів від валової суми процентів.
Компетентні органи Договірних Держав
за взаємною згодою встановлюють
спосіб застосування такого обмеження.

Механізм усунення подвійного
оподаткування передбачено ст. 23
Конвенції

1. В Україні подвійне оподаткування
запобігається наступним чином:

З урахуванням положень законодавства
України, що стосується дозволу на
кредит, сплаченого на території за
межами України (які не будуть
суперечити головним принципам цього
пункту), на податок, сплачуваний за
законодавством Угорщини, та
відповідно до цієї Конвенції прямо
або шляхом вирахування з прибутку,
доходів або майна або на
оподатковуване майно, що розташоване в
Угорщині, буде робитись знижка у
вигляді заліку проти будь-якого
українського податку, зачислюваного
стосовно того ж прибутку, доходу або
майна, стосовно яких обчислюється
український податок.

2. В Угорщині подвійне оподаткування
запобігається наступним чином:

a) Якщо резидент Угорщини отримує доход
або володіє майном, яке, згідно з цією
Конвенцією, може оподатковуватись в
Україні, то Угорщина, з врахуванням
положень підпункту b) цього пункту
звільняє такий прибуток або майно від
оподаткування.

b) Якщо резидент Угорщини отримує види
прибутків, які, згідно з положеннями
статей 10, 11 і 12 цієї Конвенції,
можуть оподатковуватись в Україні, то
Угорщина дозволяє вирахування із
податку на доход цього резидента
суми, тотожньої податку, що сплачений
в Україні.

При перевірці дотримання ТОВ «АВЕ
Виноградово» вимог вищенаведених
нормативних документів, щодо
оподаткування доходів, отриманих
нерезидентом із джерелом їх походження
з України, зокрема доходів у вигляді
процентів, встановлено факти
неутримання по виплатам доходу з
джерелом його походження з України на
користь нерезидента (фірма «AVE
Magyarorszag»KFT ) відповідних сум податку, а
саме: по договору позики №1/2006 від
25.07.2006р.: 11.03.2009р. згідно платіжного
доручення від 10.03.2009р. №19 перераховано
8700 євро або 85633,32грн (%' за Ікв.2009р.)., сума
податку становить 8563,33 грн. (85633.32 х 10% =
8563,33 грн.); по договору позики №1/2008 від
15.05.2008р.: 11.03.2009р. згідно платіжного
доручення від 10.03.2009р. №18 виплачено 3000
євро або 29528,73 грн. (% за Ікв.2009р.), сума
податку становить 2952,87 грн. (29528,73 х 10% =
2952,83 грн.).

За змістом пункту 16.13 статті 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» відповідальність за
утримання та перерахування до бюджету
податку на доходи громадян, сум внесків
на соціальні заходи, податків,
зазначених у пункті 7.8, пункті 10.2 та
статті 13 цього Закону, несуть платники
податку, які провадять відповідні
виплати.

Підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачено, що у разі коли
платник податків здійснює продаж
(відчуження) товарів (продукції) або
здійснює грошові виплати без
попереднього нарахування та сплати
податку, збору (обов'язкового платежу),
якщо відповідно до законодавства таке
нарахування та сплата є обов'язковою
передумовою такого продажу
(відчуження) або виплати, такий платник
податків сплачує штраф у подвійному
розмірі від суми зобов'язання з такого
податку, збору (обов'язкового платежу).
Сплата зазначеного штрафу не звільняє
платника податків від
адміністративної або кримінальної
відповідальності та/або конфіскації
таких товарів (продукції) або коштів
відповідно до закону.

Таким чином, підставою для
застосування до платника штрафу в
порядку наведеної норми Закону є
несплата відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу), а надані до
перевірки документи про підтвердження
статусу нерезидента, а саме довідки,
виданої 27.03.2009р. Центрально-угорською
регіональною дирекцією Департаменту
податкового та фінансового контролю
м.Будапешт компанія « AVE Magyarorszag» KFT є
резидентом Угорщини,на думку
відповідача, підтверджують права особи
(резидента Угорщини) на пільги,
передбачені Конвенцією і дає право
позивачу застосовувати ставку 10%, а не
звільняє від оподаткування.

Така позиція висловлена, зокрема,
Верховним судом України ( постанова від
08.10.2013 року( за позовом
ЗАТ»Гліцинія-2001»), який вказав, що
положення ст.11 Конвенції не можуть
трактуватися як такі, що надають
платнику податку право вибору, в якій
саме з двох договірних держав
здійснюватиметься оподаткування
одержаного доходу, оскільки таке
тлумачення не відповідає дійсному
змісту вказаних міжнародних угод та
суті податку, наведеному у статті 2
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Отже, положення вищезазначеної
Конвенції підтверджують, що доходи у
вигляді процентів оподатковуються як у
країні, яка є джерелом доходу (Україні),
таке оподаткування передбачено її
законодавством, так і у країні
постійного місцеперебування
(Угорщина), але право країни джерела
доходів (Україна) обмежене ставкою 10 %, а
відтак донарахування ТОВ «АВЕ
Виноградово» податку на прибуток
іноземних юридичних осіб в розмірі
34548,60грн. є правомірним.

Судом першої інстанції також
встановлено і не заперечується
позивачем, що за перевіряємий період
даним підприємством проведено виплати
за проживання в готелі та харчування в
сумі 25436 грн. стороннім особам, а також
надання ваучерів для поповнення послуг
мобільного зв"язку працівникам
підприємства в сумі 14489,73 грн. Вказані
суми наданих благ не були оподатковані,
тому податковим органом донараховано
7045,89 грн. податку з доходів фізичних
осіб. (25436+14489,73= 39925,73*1,1765*15%= 7045,89грн.).

Згідно п.п.4.2.1. та п.п.4.2.9. п.4.2.ст.4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються доходи у вигляді
заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені)
платнику податку, або надані платнику
податку додаткові блага , одержані
працівником від свого працедавця. До
складу таких додаткових благ
відноситься і сума грошового або
майнового відшкодування будь-яких
витрат платника податку, а у
відповідності до пп.8.1.1 п.8.1. ст.8, п. 19.2.
ст. 19 цього ж Закону податковий агент,
який виплачує оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за
ставкою 15 відсотків у відповідності до
п. 7.1. ст.1. за правилами, визначеними в
п.3.4. ст.З вищезгаданого Закону.

Доводи платника про неправомірність
нарахування вищевказаних сум податку
найманих працівників обґрунтовані пп.
5.4.4. п.5.4 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Підпунктом 5.4.4. п.5.4 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що до
валових витрат включаються, зокрема,
витрати на організацію прийомів,
презентацій і свят, придбання і
розповсюдження подарунків, включаючи
безоплатну роз зразків товарів або
безоплатне надання послуг ( виконання
робіт) з рекламними цілями, але не
більше двох відсотків від
оподатковуваного прибутку платника
податку за попередній звітний(
податковий ) рік.

Відповідних розрахунків при
апеляційному перегляді апелянтом не
подано, що відповідно до ст.195 КАС
України, не спростовує висновків суду
першої інстанції про правомірність
податкового повідомлення - рішення від
30 червня 2010 року №/0.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВЕ
Виноградово» залишити без задоволення,
а постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі №2а-2708/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей

Ухвала у повному обсязі складена 25.03.2014
року.