Справа № 19917/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"23" жовтня 2012 р. справа №
2а-791/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Мамалат І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради

на постанову: Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
жовтня 2009 року по справі № 2а-791/09/0470
(суддя І-ої інстанції Чабаненко С.В.)

за позовом: Громадської організації
«Сприяння Європейському Розвитку
міста Дніпропетровська»

до: Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради (далі -
відповідач-1), Державної податкової
інспекції в Ленінському районі м.
Дніпропетровська (далі - відповідач-2)

про: визнання незаконною
бездіяльність, -

в с т а н о в и в :

У січні 2009 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність відповідача-1
та відповідача-2, щодо здійснення
контролю, виявлення та оформлення
відумерлою спадщиною частину будинку
№ АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
жовтня 2009 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача-1, що виразилася у
несвоєчасному здійсненні заходів щодо
визначення відумерлою спадщини, що
відкрилася після смерті ОСОБА_1, яка
складається з 2/3 частин будинку по вул.
Каховки у м. Дніпропетровську. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач-1 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що в
рішенні суду першої інстанції
зазначено, що вказана частина будинку
АДРЕСА_1 ніким не утримувалася, в ній не
проводились ремонтні роботи та 26.01.2008
року у цій частині сталася пожежа, в
результаті якої було знищено майно
позивача. Проте, відповідно до
інформаційної довідки від 12.01.2009 року №
175 КП БТІ Ленінському районі м.
Дніпропетровська 2/3 зазначеного
домоволодіння належить гр. ОСОБА_1
Зазначає, що позивачем не доведено його
процесуальну дієздатність як суб'єкта
звернення по захист прав у сфері
публічно-правових відносин до
адміністративного суду, оскільки
позивач не має жодного відношення до
вказаного домоволодіння, тому апелянт
вважає, що даний спір є спором про
право, який належить до господарської
юрисдикції.

Апелянт просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2009
року та ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача-1 - Коваль С.В. підтримав
доводи апеляційної скарги.

У судове засідання представник
позивача та представник відповідача-2
не з'явилися, про дату, час і місце
судового розгляду були повідомлені
належним чином.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 26
січня 2008 року у домоволодінні АДРЕСА_1
виникла пожежа.

За даною подією складено акт про пожежу
від 28.01.2008 року, де зазначено, що
внаслідок пожежі знищено дах будинку
на площі 130 м/кв, перекриття будинку 130
м/кв, інше майно. Власником даного
домоволодіння зазначено ОСОБА_3,
власника пошкодженого майна не
зазначено.

Юридичною адресою позивача є - м.
Дніпропетровськ, вул. Каховка, 28, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією свідоцтва про державну
реєстрацію Серія А01 № 045296 та витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців Серія АБ
№ 677787.

Одним із засновників громадської
організації є громадянин ОСОБА_4 та
відповідно до інформаційної довідки
від 12.01.2009 року № 175 наданої КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» - 1/12 частина
зазначеного домоволодіння належить
ОСОБА_4

Судом першої інстанції під час
судового засідання встановлено, що з 2006
року у 2/3 домоволодіння АДРЕСА_1 ніхто
не зареєстрований та не проживає.

Відповідно до акту пожежі - пожежа
ймовірно виникла внаслідок надмірного
навантаження електромережі
нагрівальними приладами.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать такі
повноваження в сфері
житлово-комунального господарства:
управління об'єктами
житлово-комунального господарства, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню;
здійснення відповідно до
законодавства контролю за належною
експлуатацією та організацією
обслуговування населення
підприємствами житлово-комунального
господарства; облік відповідно до
закону житлового фонду, здійснення
контролю за його використанням.

Отже відповідач повинен був
контролювати використання
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою АДРЕСА_1

Відповідно до заяви відповідача-1 про
визнання спадщини відумерлою від 19.08.2009
року № 1/14-600 гр. ОСОБА_1 з 21.02.1964 р. була
зареєстрована та проживала за адресою
АДРЕСА_1.

25.11.1965 р. знята з реєстрації по смерті
згідно з наданою до матеріалів справи
будинковою книгою; 2/3 частини
вищезазначеного домоволодіння на
праві власності належали ОСОБА_1

Статтею 1277 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом
суд визнає спадщину відумерлою за
заявою органу місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини, таку заяву подає після спливу
одного року з часу відкриття спадщини
орган місцевого самоврядування. Тобто
зі змісту вказаної статті вбачається,
що відповідні органи місцевого
самоврядування зобов'язані виявляти
таке майно та своєчасно звертатися до
суду з метою визнання такого майна
своєчасно відумерлою спадщиною в
судовому порядку. З часу визнання
спадщини відумерлою власником майна
стає орган місцевого самоврядування та
зобов'язаний приймати участь у
затратах на утримання цього майна.

Позивач для захисту свого майна, яке
знаходиться на законних підставах у
частині будинку, просить зобов'язати
відповідача, як орган місцевого
самоврядування подати заяву до суду
про визнання спадщини відумерлою, як це
передбачене чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
внаслідок бездіяльності відповідача
щодо контролю за утриманням 2/3 частини
будинку № АДРЕСА_1 стало не лише
руйнування вказаної частини будинку,
але й порушення права позивача на
безпечні умови діяльності та належного
утримання власного майна.

Обов'язок здійснювати будь-які заходи з
метою визнання спадщини відумерлою
законодавством на податкові органи не
покладено, тому суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
безпідставність позовних вимог до
відповідача-1.

Апелянт мав діяти з дотриманням
принципів, викладених у ч. 3 ст. 2 КАС
України, а саме: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); своєчасно, тобто
протягом розумного строку. Вбачається,
що відповідач-1 таких принципів не
дотримався, отже його бездіяльність є
протиправною.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
постанову суду у даній
адміністративній справі необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Ленінської районної
у місті Дніпропетровську ради залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
жовтня 2009 року по справі № 2а-791/09/0470
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Згідно оригіналу

Суддя
О.М. Панченко