Справа № 2а-10158/10/18/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Київ К/9991/24672/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Рибченка А.О.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ялта
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22.10.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2011

у справі № 2а-10158/10/18/0170

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції
у м. Ялта Автономної Республіки Крим

про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-
рішень

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, СПД
ОСОБА_2) звернулась до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Ялта
Автономної Республіки Крим (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у м. Ялта АРК)
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №/0 від 10.03.2010,
№/1 від 23.04.2010, №/2 від 07.07.2010,
№/3 від 30.07.2010.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22.10.2010, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2011, позов задоволено частково.
Скасовані податкові
повідомлення-рішення №/0 від
10.03.2010, №/1 від 23.04.2010, №/2 від
07.07.2010, №/3 від 30.07.2010 в частині
нарахування позивачу податкових
зобов'язань з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 14535,20 грн. В
задоволенні решти вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
задоволення позову і прийняти в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, в решті рішення залишити без
змін.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
податковому обліку в ДПІ у м. Ялта. У
період з 01.01.2007 по 30.09.2009 позивач
перебувала на спрощеній системі
оподаткування обліку та звітності
відповідно до Указу Президента України
№727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», а з
01.10.2009 по 31.12.2009 на загальній системі
оподаткування відповідно до Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян».

Відповідачем було здійснено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання позивачем вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2007 по 31.12.2009, за
результатами якої складено акт від
26.02.2010 №56/17-1/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки, після
адміністративного оскарження,
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення, якими позивачеві
донараховано податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у сумі
38514,75 грн.

Задовольняючи частково позов суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Статтею ст. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (далі по тексту - Указ),
встановлено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для таких суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб,
які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом
року перебуває не більше 10 осіб та
обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за
рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з ст. 2 Указу сплачена сума
єдиного податку є остаточною та не
включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань.

При цьому дана норма застосовується
для тих суб'єктів малого
підприємництва, які відповідають
установленим критеріям для
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності
(дотримання чисельності працівників і
граничного розміру виручки) та не
застосовується для осіб, які не
відповідають установленим ст. 1 Указу
критеріям.

Статтею 5 Указу зазначено, що, у разі
порушення вимог, установлених ст. 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Обов'язковий перехід на загальну
систему оподаткування розглядається
як санкція за порушення вимог, які
пред'являються до платників єдиного
податку.

При цьому, встановлений законодавством
обов'язок платника єдиного податку
перейти на загальну систему
оподаткування в зазначених випадках
означає, що з настанням обставин, які
виключають можливість суб'єкту
господарювання перебувати на
спрощеній системі оподаткування, в
даному випадку перевищенням обсягів
виручки, останній втрачає право на
сплату єдиного податку та зобов'язаний
сплачувати податки, збори (обов'язкові
платежі) в загальному порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про правомірність прийнятих
відповідачем податкових
повідомлень-рішень №/0 від 10.03.2010,
№/1 від 23.04.2010, №/2 від 07.07.2010,
№/3 від 30.07.2010, оскільки суди
встановили, що з боку позивача мало
місце порушення вимог ст. 1 Указу.

Крім того, відповідачем встановлено
завищення позивачем валових витрат за
2009 рік на суму 303542,08 грн., яка включає в
себе валові витрати на поліпшення
приміщення, в якому розташована аптека,
якою володіє позивач та витрати на
придбання обладнання та його
влаштування. Відповідач кваліфікує ці
витрати як витрати на поліпшення
основних фондів.

Згідно з наказом Міністерства охорони
здоров'я України від 01.12.2004 №590,
обов'язковою умовою здійснення
обраного позивачем виду діяльності є
наявність на фасаді аптечних закладів
та їх структурних підрозділів
зовнішнього сигнального покажчика
встановленого зразка.

Положеннями п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. При цьому, згідно з пп. 5.2.1 п.
5.2 ст. 5 цього ж Закону визначено, що до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

За змістом п. 5.11 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
законі, не дозволяється.

Отже, суди дійшли вірного висновку про
незаконність з боку відповідача не
прийняття в якості валових витрат
витрати позивача здійснені ним на
облаштування приміщення аптеки, а саме,
заміну фасаду аптеки, оскільки такого
облаштування вимагає нормативний акт.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що позивачем правомірно віднесено до
валових витрат амортизаційні
відрахування у сумі 5079,00 грн., так як
положенням ч. 3 ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України визначено, що до
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно із Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішень судів попередніх інстанцій не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Ялта Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
22.10.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)А.О. Рибченко (підпис)М.О.
Федоров