Справа № 820/2705/14
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 березня 2014 р.
№ 820/2705/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

представника позивача - Терещенко О.А.,

представника відповідача - Лук’янцева
С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НІКАСЕРВІС" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «НІКАСЕРВІС» (далі -
ТОВ «НІКАСЕРВІС») звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 16.09.2013 року за №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що не погоджується з
оскаржуваним податковим повідомленням
- рішенням, прийнятим на підставі
висновків акту перевірки податкового
органу від 02.09.2013 року №721/20-38-22-05-08/32948893,
вважає його протиправним,
необгрунтовнаим та таким, що порушує
його права. Позивач не погоджується з
висновком податкового органу про
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій за червень 2012
року, липень 2011 року, вересень 2012 року,
листопад 2012 року з контрагентами - ТОВ
«АЙСІПІ», ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП», ПП
«ІНФІНІТІ ЦЕНТР». Позивач зазначив, що
всі господарські операції з його
контрагентами підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, які під час перевірки
надавались податковому органу. Позивач
також не погоджується з посиланням
податкового органу лише на акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок його контрагентів, оскільки
вважає, що право підприємства на
формування податкового кредиту не
залежить від податкового обліку (стану
місцезнаходження) контрагентів та
сплати ними податку до бюджету. Таким
чином, позивач вважає, що ним
правомірно сформовано податковий
кредит у перевіряємому періоді, а тому
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
урахуванням уточнень до позовної заяви
та просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
вважає його необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню. При цьому
посилався на те, що за результатами
перевірки позивача встановлено
неможливість підтвердження реального
здійснення фінансово - господарських
операцій та ведення господарської
діяльності у порядку, передбаченому
приписами діючого законодавства
України у перевіряємому періоді між
ТОВ «АЙСІПІ» за червень, липень 2012 року,
ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП» за листопад 2012 року,
ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР» та ТОВ
«НІКАСЕРВІС», порушення п.198.1, п.198.2,
п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення податкового
кредиту на суму 66067,65 грн. Представник
відповідача посилався на те, що під час
проведення перевірки позивачем не
надано в повному обсязі документів, які
підтверджують реальність проведених
господарських операцій з ТОВ «АЙСІПІ»,
ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП», ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР»,
понесення на користь вказаних
контрагентів витрат в межах здійснення
звичайної господарської діяльності.
Оскільки позивачем до перевірки не
надано товарно-транспортні накладні
або інші документи, які засвідчують
факт перевезення зазначеного товару.
Представник відповідача також
зазначив, що при проведенні перевірки
позивача були використані акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок його контрагентів. Таким чином,
податковий орган вважає, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення є правомірним та не підлягає
скасуванню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «НІКАСЕРВІС»
діє на підставі Статуту (а.с. 74-86 том 1),
зареєстровано в якості юридичної особи
21.04.2004 року Виконавчим комітетом
Харківської міської ради (), перебуває на обліку в
Основ'янській об'єднаній Державній
податковій інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області та є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується випискою та витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
не заперечується сторонами по справі
(а.с. 87-95 том 1).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було проведено
документальну позапланову перевірку
ТОВ «НІКАСЕРВІС» щодо правильності та
повноти обчислення податку на додану
вартість та включення до складу витрат,
що враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування вартість придбаних
товарів (робіт, послуг) по
взаємовідносинам з контрагентами: ТОВ
«АЙСІПІ» за червень, липень 2012 року, ТОВ
«ТЕРЕНС ГРУП» за листопад 2012 року, ТОВ
«ВІПБУДПРОМ» за листопад 2012 року, ПП
«ІНФІНІТІ ЦЕНТР» за вересень 2012 року,
ТОВ «ХІМТРЕЙД» за 2012 рік, за наслідками
якої складений акт від 02.09.2013 року
№721/20-38-22-05-08/32948893 (а.с. 15-43 том 1).

За наслідками проведення перевірки ТОВ
«НІКАСЕРВІС» встановлені порушення: а
саме неможливість підтвердження
реального здійснення фінансово -
господарських операцій та ведення
господарської діяльності у порядку,
передбаченому приписами діючого
законодавства України у перевіряємому
періоді між ТОВ «АЙСІПІ» за червень,
липень 2012 року, ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП» за
листопад 2012 року, ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР»
та ТОВ «НІКАСЕРВІС», порушення п.198.1,
п.198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
податкового кредиту на суму 66067,65 грн.,
що призвело до заниження суми ПДВ: у
червні 2012 року у розмірі 7265 грн., у липні
2012 року у розмірі 24925 грн., у вересні 2012 у
розмірі 7198 грн., у листопаді 2012 року у
розмірі 26681 грн.

На підставі вищевказаних висновків
акту перевірки, 16.09.2013 року
відповідачем винесене податкове
повідомлення-рішення №, яким ТОВ
«НІКАСЕРВІС» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 82586,25 грн., у
тому числі за основним платежем - 66069
грн., за штрафними (фінансовим)
санкціями (штрафами) - 16517,25 грн. (а.с. 44
том 1).

Не погодившись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до Головного управління
Міндоходів у Харківській області та
Міністерства доходів і зборів України,
подавши скарги №25/09-1 від 25.09.2013 року та
№04/12-1 від 04.12.2013 року, рішеннями яких
від 21.11.2013 року №3673/10/20-40-10-04-17 та від
31.01.2014 року №1745/6/99-99-10-01-15 оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
залишено без змін, а скарги позивача -
без задоволення (а.с. 45-63 том 1).

Як вбачається з акту перевірки від
02.09.2013 року №721/20-38-22-05-08/32948893, підставою
для прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення стали
встановлені в ході перевірки обставини
включення позивачем до складу
податкового кредиту у червні, липні,
вересні, листопаді 2012 року сум податку
на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
«АЙСІПІ», ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП», ПП
«ІНФІНІТІ ЦЕНТР», за відсутності факту
реального вчинення господарських
операцій за червень, липень, вересень,
листопад 2012 року між позивачем та
зазначеним контрагентами.

Вищевикладені обставини, на думку
відповідача, призвели до заниження
суми ПДВ у розмірі 66069 грн.

З цього приводу, суд зазначає, що
положеннями Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит - сума, наяку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена
згідно з розділом цього Кодексу ( п.п.
14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України).

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, в редакції чинній на
момент виникнення спірних відносин,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

Таким чином, наявність у платника
податку (позивача у справі) виданих
йому податкових накладних і сплата
вартості отриманих товарів з ПДВ є
достатніми підставами для визначення
податкового кредиту з урахуванням
підтвердження реального здійснення
господарської операції та з метою
подальшого використання придбаних
товарів в оподатковуваних операціях
у межах господарської діяльності
платника податку.

З матеріалів справи вбачається, у
червні, липні 2012 року ТОВ «НІКАСЕРВІС»
відповідно до умов договору від 01.06.2012
року №184 (а.с. 96-97 том 1) отримало від ТОВ
«АЙСІПІ» канцтовари в асортименті
(далі - товар), що підтверджується
видатковими накладними: №62 від 27.06.2012
року на загальну суму 43588,08 грн., у т.ч.
ПДВ - 7264,68 грн., №63 від 06.07.2012 року на
загальну суму 7696,32 грн., у т.ч. ПДВ - 1282,72
грн., №206 від 12.07.2012 року на загальну
суму 49814,76 грн., у т.ч. ПДВ - 8302,46 грн., №211
від 18.07.2012 року на загальну суму 10935,84
грн., у т.ч. ПДВ - 1822,64 грн., №253 від 24.07.2012
року на загальну суму 45309,12 грн., у т.ч.
ПДВ - 7551,52 грн., №303 від 30.07.2012 року на
загальну суму 35791,26 грн., у т.ч. ПДВ - 5965,21
грн. (а.с. 124-135 том 1).

На підставі рахунків-фактур №65 від
27.06.2012 року, №64 від 05.07.2012 року, №2853 від
12.07.2012 року, №2862 від 18.07.2012 року, №2907 від
24.07.2012 року, №2962 від 30.07.2012 року (а.с. 98-109
том 1), позивачем здійснено оплату у
безготівковій формі в повному обсязі,
що підтверджується виписками по
рахунку, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 188-200 том 1).

Відповідно до п. 3.2 договору від 01.06.2012
року №184 відгрузка та доставка товару
Покупцю здійснюється зі складу
Продавця транспортом Продавця.
Витрати, пов'язані з транспортуванням,
несе сторона, яка доставила товар.

Так, відповідно до
товарно-транспортних накладних від
27.06.2012 року, від 06.07.2012 року, від 12.07.2012
року, від 18.07.2012 року, від 24.07.2012 року, від
30.07.2012 року (а.с. 136-141 том 1)
транспортування товару здійснювалось
ФОП ОСОБА_3 за рахунок ТОВ «АЙСІПІ» зі
складу Продавця (м. Київ) на склад
позивача (м. Харків).

ТОВ «АЙСІПІ» виписані та надані
позивачу наступні податкові накладні:
№61 від 27.06.2012 року на загальну суму 43588,08
грн., у т.ч. ПДВ - 7264,68 грн., №1 від 06.07.2012
року на загальну суму 7696,32 грн., у т.ч.
ПДВ - 1282,72 грн., №50 від 12.07.2012 року на
загальну суму 49814,76 грн., у т.ч. ПДВ - 8302,46
грн., №55 від 18.07.2012 року на загальну суму
10935,84 грн., у т.ч. ПДВ - 1822,64 грн., №96 від
24.07.2012 року на загальну суму 45309,12 грн., у
т.ч. ПДВ - 7551,52 грн., №145 від 30.07.2012 року на
загальну суму 35791,26 грн., у т.ч. ПДВ - 5965,21
грн. (а.с. 110-123 том 1).

Відповідні суми податку на додану
вартість за зазначеними податковими
накладними включено до податкового
кредиту у червні, липні 2012 року,
відображеного у реєстрі виданих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість, та даним декларації за
червень 2012 року та липень 2012 року (а.с.
220-241 том 1, а.с. 1-9 том 2).

Також, у листопаді 2012 року ТОВ
«НІКАСЕРВІС» відповідно до умов
договору від 01.11.2012 року №01/11-1 (а.с. 142-143
том 1) отримало від ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП»
канцтовари в асортименті (далі - товар),
що підтверджується видатковими
накладними: №1050 від 20.11.2012 року на
загальну суму 39566,88 грн., у т.ч. ПДВ - 6594,48
грн., №1052 від 22.11.2012 року на загальну
суму 27514,20 грн., у т.ч. ПДВ - 4585,70 грн., №1054
від 26.11.2012 року на загальну суму 23271,84
грн., у т.ч. ПДВ - 3878,64 грн., №1053 від 26.11.2012
року на загальну суму 31055,52 грн., у т.ч.
ПДВ - 5175,92 грн., №1063 від 30.11.2012 року на
загальну суму 38676,12 грн., у т.ч. ПДВ - 6446,02
грн. (а.с. 157-164 том 1).

Розрахунки між сторонами згідно
виписок по рахунку, копії яких
приєднані до матеріалів справи (а.с.
188-200 том 1), проведено у безготівковій
формі в повному обсязі. Згідно листа
№11/7 від 27.11.2012 року та листа №12/8 від
05.12.2012 року (а.с. 144-145 том 1) ТОВ «ТЕРЕНС
ГРУП» повідомило про передачу прав
вимог по вищезазначеному договору
новому кредитору - ТОВ «Віпбудпром» на
загальну суму грошових зобов'язань в
розмірі 160084,56 грн. за відвантажені
товари.

Відповідно до п. 2 договору від 01.11.2012
року №01/11-1 поставка товару
здійснюється транспортом
Постачальника та за його рахунок.

Так, відповідно до
товарно-транспортних накладних від
20.11.2012 року, від 22.11.2012 року, від 30.11.2012
року, від 26.11.2012 року (а.с. 165-168 том 1)
транспортування товару здійснювалось
ФОП ОСОБА_3 за рахунок ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП»
зі складу Постачальника (м. Київ) на
склад позивача (м. Харків).

ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП» виписані та надані
позивачу наступні податкові накладні:
№268 від 20.11.2012 року на загальну суму
39566,88 грн., у т.ч. ПДВ - 6594,48 грн., №270 від
22.11.2012 року на загальну суму 27514,20 грн., у
т.ч. ПДВ - 4585,70 грн., №272 від 26.11.2012 року на
загальну суму 23271,84 грн., у т.ч. ПДВ - 3878,64
грн., №271 від 26.11.2012 року на загальну
суму 31055,52 грн., у т.ч. ПДВ - 5175,92 грн., №281
від 30.11.2012 року на загальну суму 38676,12
грн., у т.ч. ПДВ - 6446,02 грн. (а.с. 146-156 том 1).

Відповідні суми податку на додану
вартість за зазначеними податковими
накладними включено до податкового
кредиту у листопаді 2012 року,
відображеного у реєстрі виданих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість, та даним декларації за
листопад 2012 року (а.с. 46-69 том 2).

Також, у вересні 2012 року ТОВ
«НІКАСЕРВІС» відповідно до умов
договору від 25.07.2011 року №165 (а.с. 169-170
том 1) отримало від ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР»
канцтовари в асортименті (далі - товар),
що підтверджується видатковими
накладними: №783 від 12.09.2012 року на
загальну суму 21264,84 грн., у т.ч. ПДВ - 3544,14
грн., №814 від 19.09.2012 року на загальну
суму 21921,12 грн., у т.ч. ПДВ - 3653,52 грн. (а.с.
181-185 том 1).

На підставі рахунків-фактур №3540 від
12.09.2012 року, №3571 від 19.09.2012 року (а.с. 171-175
том 1), позивачем здійснено оплату у
безготівковій формі в повному обсязі,
що підтверджується виписками по
рахунку, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 188-200 том 1).

Згідно п. 3.1. договору від 25.07.2011 року №165
поставка товару здійснюється
Продавцем.

Так, відповідно до
товарно-транспортних накладних від
19.09.2012 року, від 12.09.2012 року (а.с. 186-187 том
1) транспортування товару
здійснювалось ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР»
силами ФОП ОСОБА_3 зі складу Продавця (м.
Київ) на склад позивача (м. Харків).

ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП» виписані та надані
позивачу наступні податкові накладні:
№55 від 12.09.2012 року на загальну суму 21264,84
грн., у т.ч. ПДВ - 3544,14 грн., №84 від 19.09.2012
року на загальну суму 21921,12 грн., у т.ч.
ПДВ - 3653,52 грн. (а.с. 176-180 том 1).

Відповідні суми податку на додану
вартість за зазначеними податковими
накладними включено до податкового
кредиту у вересні 2012 року,
відображеного у реєстрі виданих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість, та даним декларації за
вересень 2012 року (а.с. 26-45 том 2).

Матеріалами справи підтверджено, що
вищезазначений товар було отримано від
ТОВ «АЙСІПІ», ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП», ПП
«ІНФІНІТІ ЦЕНТР» уповноваженими на те
особами за відповідними довіреностями,
копії яких приєднані до матеріалів
справи, зареєстрованими в журналі
реєстрації довіреностей, оригінал
якого було оглянуто у судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
вищезазначений товар частково було
реалізовано позивачем за договором
поставки №04/06 від 04.06.2012 року з
додатковими угодами та специфікацією
до нього (а.с. 201-219 том 1), частково
придбаний товар зберігається
позивачем на його складі, що
підтверджується інвентаризаційними
описами, копії яких приєднані до
матеріалів справі (а.с. 70-165 том 2).

Відповідно до договору оренди №15 від
01.01.2011 року з додатковими угодами та
актом прийому-передачі (а.с. 166-173 том 2)
позивач орендує приміщення складу, що
знаходиться за адресою: м. Харків, вул.
Плеханівська, 20, загальною площею - 123,8
кв.м.

Крім того, відповідно до договору
оренди №22/10 від 01.01.2010 року з
додатковими угодами та актом
прийому-передачі (а.с. 174-184 том 2) позивач
орендує у Підприємства Готель «Старт»
приміщення офісу, розташоване за
адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 18,
на 4 поверсі, кімната №№401-408, загальною
площею 122 кв.м.

З акту перевірки позивача вбачається,
що жодних зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами спірних
правочинів, відповідності спірних
правочинів вимогам закону ані при
проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не пред'являлось.
Судом також встановлено, що мотиви
фізичної відсутності товару у спірних
правовідносинах, вартісних показників
придбаних товарів, оплаті вартості
придбаного товару не були покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення.

Вказані податкові накладні та інші
первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ «АЙСІПІ», ТОВ
«ТЕРЕНС ГРУП», ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР» не
мають дефектів форми, змісту або
походження, які в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, що призводить до зміни в
структурі активів платника податків.

Наявні у справі документи засвідчують,
що безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Судом не встановлено фактів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та вказаних в акті
перевірки контрагентів позивача
спільного інтересу щодо їх отримання.
Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про рух
безготівкових коштів визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчиненої між позивачем та
контрагентами позивача господарської
операції.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки від
02.09.2013 року №721/20-38-22-05-08/32948893
відповідачем не спростовується, що на
час здійснення
фінансово-господарської операції ТОВ
«АЙСІПІ», ТОВ «ТЕРЕНС ГРУП», ПП
«ІНФІНІТІ ЦЕНТР» були зареєстровані як
платники податку в податковому органі
та яким присвоєно індивідуальні
податкові номери платників податку на
додану вартість.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що факт
реального вчинення господарських
операцій позивача з ТОВ «АЙСІПІ», ТОВ
«ТЕРЕНС ГРУП», ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР»
підтверджено матеріалами справи, а
саме доданими до матеріалів справи
видатковими, податковими накладними,
та іншими первинними документами,
товар придбаний позивачем з метою
використання у власній господарській
діяльності.

Щодо посилань відповідача на висновки
актів про неможливість проведення
зустрічних звірок контрагентів
позивача - ТОВ «АЙСІПІ», ТОВ «ТЕРЕНС
ГРУП», ПП «ІНФІНІТІ ЦЕНТР», суд
зазначає наступне.

Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

З огляду на принцип індивідуальної
відповідальності платника порушення
іншими особами (зокрема, його
постачальниками) податкового
законодавства не може негативно
впливати на результати діяльності
такого платника за умови відсутності
доказів його недобросовісності.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Право підприємства на
формування податкового кредиту не
залежить від податкового обліку (стану
місцезнаходження) контрагентів та
сплати ними податку до бюджету.

Крім того, чинне законодавство не
покладає на підприємство обов'язок
збирання інформації про стан
господарської діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
правомірність висновків акту
перевірки від 02.09.2013 року
№721/20-38-22-05-08/32948893, правильність та
законність прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необґрунтованість та безпідставність
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 16.09.2013 року за
№, у зв'язку з чим воно підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
факти порушень вимог законодавства
позивачем не знайшли свого
підтвердження матеріалами судової
справи, що дає суду підстави для
задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"НІКАСЕРВІС" до Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
16.09.2013 року за №.

Стягнути з Державного бюджету України
через УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова (код 37999628, адреса: 61001,
м. Харків, вул. Плеханівська, буд.29) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "НІКАСЕРВІС" (61001, м.
Харків, вул. Плеханівська, буд. 18, ) судові витрати у розмірі
182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
03.04.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.