Справа № 0907/18767/12, 2а-344/229/13
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 7800/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківський міського суду
Івано-Франківської області від 28
березня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту соціальної
політики Івано-Франківської
облдержадміністрації про надання
дозволу на переоформлення автомобіля, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської
облдержадміністрації про надання
дозволу на переоформлення автомобіля
«Таврія» на ОСОБА_1, залишення
автомобіля в користуванні ОСОБА_1 після
сплати залишкової вартості автомобіля.

Постановою Івано-Франківський
міського суду Івано-Франківської
області від 28 березня 2013 року, в
позові відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
в користуванні батька апелянта, ОСОБА_2,
інваліда II групи Великої Вітчизняної
війни, знаходився автомобіль «ЗАЗ-110280»
з 2005р., що підтверджується Витягом з
рішення колегії Головного управління
праці та соціального захисту населення
облдержадміністрації №13 від 06.05.2005
року, який був наданий безкоштовно (на
пільгових умовах), вартістю 19422,72 грн.
(а.с.37-38)

16.05.2005 року Івано-Франківським МРЕВ ДАІ
ГУ - УМВС України автомобіль марки
«ЗАЗ-110280», 2005 року випуску, з об'ємом
двигуна 1091 куб.см., № кузова НОМЕР_1
поставлений на облік та зареєстрований
під державним номерним знаком НОМЕР_2
на громадянина ОСОБА_2 (а.с.39).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
посвідчується Свідоцтвом про смерть
(а.с.4). Після смерті батька, автомобіль
залишився в м. Одесі та не перевезений
членами сім'ї до м.Івано-Франківська.

Актом Головного управління праці та
соціального захисту населення
облдержадміністрації від - 20 липня 2012
року (а.с.36) визначено, що комісією
запропоновано членам сім'ї померлого
інваліда ОСОБА_2, а саме - ОСОБА_1
повернути автомобіль марки ЗАЗ 110280, 2005
року випуску, яким був забезпечений
померлий ОСОБА_2.

Механізм порядку забезпечення
легковими автомобілями передбачений
абз. 6 ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт», який
поширюється на інвалідів, зокрема
дітей-інвалідів, які мають право на їх
отримання безоплатно або на пільгових
умовах, є громадянами України і місце
проживання яких зареєстровано (далі -
місце реєстрації) в Україні в
установленому законодавством порядку
визначається Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року № 999 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин; далі - Порядок).

Пунктом 41 Порядку передбачено, що після
смерті інваліда автомобіль, отриманий
як гуманітарна допомога, крім випадків,
зазначених в абзацах першому - п'ятому
пункту 16 цього Порядку, повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Абзацом 1 пункту 16 зазначеного Порядку
встановлено, що після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
головним управлінням соціального
захисту, строк експлуатації якого
більше ніж 10 років, залишається
безоплатно члену сім'ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем постійного
проживання і реєстрації інваліда.

Згідно абз. 3 п. 16 зазначеного Порядку,
автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї лише у разі, якщо в ній є
інвалід, який:

1) має підстави для забезпечення
автомобілем згідно з пунктом 3 цього
Порядку;

2) проживав і був зареєстрований на час
смерті інваліда за місцем його
проживання і реєстрації;

3) не має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Як вбачається з матеріалів справи,
апелянтом не наведено підстав та не
подано суду належних доказів
необхідності забезпечення її
автомобілем, згідно з пунктом 3
зазначеного Порядку.

Поряд з цим, п.16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями передбачено, що
перереєстрація автомобіля на ім'я
інваліда з числа членів сім'ї,
законного представника недієздатного
інваліда, дитини-інваліда проводиться
підрозділом МВС на підставі письмової
довідки, форма якої затверджується
Мінпраці. Довідка видається інваліду,
законному представнику недієздатного
інваліда, дитини-інваліда головним
управлінням соціального захисту, в
якому інвалід перебував на обліку, а
інваліду внаслідок трудового каліцтва
- відповідним управлінням виконавчої
дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є
також інвалідом, має право повторно
стати на облік, але не раніше
закінчення строку експлуатації
автомобіля, отриманого за життя
інвалідом чи законним представником
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

Крім цього, іншому члену сім'ї
померлого інваліда, який проживає та
зареєстрований за місцем проживання і
реєстрації інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним коштів до
спеціального фонду державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, а членом сім'ї
померлого інваліда внаслідок
трудового каліцтва - на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції вартості одержаного
автомобіля з урахуванням ступеня його
зношення та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

Інвалід, законний представник
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда отримує автомобіль на
десятирічний строк без права продажу,
дарування, передачі (в тому числі за
довіреністю) іншій особі. Після
закінчення зазначеного строку інвалід
може користуватися таким автомобілем
до отримання нового або повернути його
головному управлінню соціального
захисту чи управлінню виконавчої
дирекції на умовах згідно з пунктом 14
цього Порядку.

Таким чином, правильним та таким, що
відповідає нормам матеріального права,
є розуміння під строком експлуатації
автомобіля не періоду часу від дати
виготовлення транспортного засобу, а
терміну, на який отримує автомобіль
інвалід, законний представник
недієздатного інваліда,
дитина-інвалід, тобто десятирічний
строк.

Окрім того, пунктом 4 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 серпня 1997 року
за № 999, який був чинним на момент
одержання автомобіля ОСОБА_2
встановлено, що безоплатне
забезпечення інвалідів автомобілями
або продаж їх на пільгових умовах
провадиться Міністерством праці та
соціального захисту Автономної
Республіки Крим, головними
управліннями праці та соціального
захисту населення обласних, Київської
міської державної адміністрації і
управлінням праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської державної адміністрації на
десятирічний термін експлуатації без
права продажу, дарування і передачі
іншій особі. Після закінчення
зазначеного терміну інвалід може
користуватися цим автомобілем до
одержання нового.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківський міського суду
Івано-Франківської області від 28
березня 2013 року у справі №0907/18767/2012 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький