Справа № 806/830/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
Житомир справа № 806/830/14

час прийняття: 12 год. 50 хв.
категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участі секретаря Шевчук Т.А.,

за участі представника позивача
Камінського А.Ф.,

за участі представника відповідача
Мезенцева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОБІО" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 07.02.2014
р.,

встановив:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОБІО" звернулося до
Житомирського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 07.02.2014
р. Позовні вимоги оббгрунтовує тим, що в
акті перевірки від 24 січня 2014 року
складеного Житомирською об'єднаною
державною податковою інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, на підставі
якого було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 07.02.2014
р., відповідачем встановлено заниження
податку на додану вартість у серпні 2013
року на загальну суму 97517 грн. через
невизнання податкового кредиту по
отриманих транспортно-експедиційних
послуг від ТОВ "Ярмак Трейд". Вважає, що
висновки відповідача за актом
перевірки про порушення позивачем
вимог податкового законодавства є
безпідставним та необгрунтованим.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача проти
заявлених вимог заперечув з мотивів
викладених у письмових запереченнях.
Зазначив, що позивач порушив норми
Податкового законодавства. Просив суд
відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні був допитай
перевіряючий ОСОБА_3, яка підтвердила
правомірність висновків акту
перевірки складеного нею.

Дослідивши матеріали
адміністративного позову, вислухавши
представників сторін, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2014 року
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцію Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області було проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ТОВ
"ОБІО" ( код за ) з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "ЯРМАК ТРЕЙД" (код
за ) за період з 01.08.2013 року
по 31.08.2013 року за результатами якої було
складено акт №324/22-02/32828660 (а.с.20-35 том-І),
на підставі зазначеного акта прийняте
податкове повідомлення- рішення
№ від 07.02.2014 року (а.с.18 том-І) про
збільшення суми грошового зобов"язання
з податку на додану вартість за
основним платежем в сумі 97517 грн. та за
штрафними санкціями в сумі 48759 грн.
внаслідок порушення позивачем вимог
п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового
кодексу України.

В акті перевірки відповідач,
зазначаючи вказані порушення,
посилається на те, що відповідно до
даних системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів встановлено розбіжності
між ТОВ "ОБІО" та ТОВ "Ярмак Трейд" за
серпень 2013 року в сумі 97517 грн. До ДПІ у
Шевченківському р-ні м. Києва
направлено запит щодо проведення
зустрічних звірок по питанню
взаєморозрахунків ТОВ "ОБІО" та ТОВ
"Ярмак Трейд". Відповідно до даних
вказаної системи податкові
зобов"язання з податку на додану
вартість ТОВ "Ярмак Трейд" (код за
) не підтверджені за серпень
2013 року в сумі 98616,73 грн. згідно Акту ДПІ
у Шевченківському районі м.Києва "Про
неможливість проведення зустрічної
перевірки" від 28.10.2013 року №1597/22-07/38517816,
яким не підтверджено факту реального
вчинення господарський операцій з
контрагентом ТОВ "ОБІО".

На підставі акту від 24.01.2014 року №
324/22-02/32828660 Житомирською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 07.02.2014 року (т.1 а.с.18), яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 146276 грн. (за основним
платежем - 97517 грн., за штрафними
санкціями - 48759 грн.).

Спірні правовідносини регулюються
Податковим кодексом України (далі - ПК
України).

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих / сплачених /
платником податків за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням товарів (у тому
числі при їх імпорті) та послуг з метою
їх подальшого використання в
оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
подачку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Приписами п.198.6 ст.198 ПК України
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними / або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 ПК / чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст. 201 ПК. У разі, коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму подану на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України визначено,
що платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності)податкову накладну, складену
за вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках обов'язкові реквізити.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті /
перерахуванню / до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного /
податкового / періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного /
податкового / періоду.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку (п.2 статті 3 Закону України від
16.07.1999, № 996-ХІУ "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(далі - Закон № 996).

Статтею 2 Закону № 996 зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством. Правила податкового
обліку визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704 (далі-Положення № 88), де
зазначено, що первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону № 996, встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій с первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
транспортних не може бути підставою
для не включення витрат до складу
валових та не відображення податкового
кредиту з ПДВ.

Так, судом встановлено, що 01.04.2013 року
філія "Житомирській завод ізоляційних
матеріалів" товариства з обмеженою
відповідальністю "ОБІО" (Замовник) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ярмак Трейд"
(Перевізник) уклали договір № 5763-ТР
перевезення вантажів автомобільним
транспортом.

Факт реальності вчинення
господарських операцій за цім
договором в серпні 2013 року
підтверджується актами надання послуг
та товарно-транспортними накладними
(т.І а.с.180-250, том ІІ а.с.1- 234), ярликами на
завантаження (т.ІІІ а.с.84- 216), журналами
реєстрації автотранспорту (т.ІІ
а.с.235-250, том ІІІ а.с.1-83) податковими
накладними (т.І а.с.48-179), договорами-
заявками на надання
транспортно-екседиційних послуг ( том
ІV а.с.1-157) зазначена в яких інформація
щодо автотранспорту, часу отриманого
для перевезення товару узгоджується
між собою.

Вказані податкові накладні оформлені
згідно вимог ст. 201 ПК України, а тому
позивач правомірно, отримавши у
платника податку (Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ярмак
Трейд") послуги, підтверджені
податковою накладною, у відповідності
до п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України на підставі яких
позивач відніс до податкового кредиту
суми податку на додану вартість у
розмірі 97517 грн, нарахованого у зв'язку
з придбанням цих послуг.

При цьому суд звертає увагу на довідки
від 21.10.2013 року № 1549/15-01/32828660/0100 "Про
результати позапланової
документальної виїзної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОБІО", код за , з питання
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Ярмак Трейд" (код
за ), ТОВ "Газресурс-Трейд"
(код за ) за період з 01.07.2013
року по 31.07.2013 року" та від 29.10.2013 року №
2127/15-01/32828660 "Про результати
позапланової документальної виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОБІО", код за , з питання
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Ярмак Трейд" (код
за ) за період з 01.06.2013 року
по 30.06.2013 року, відповідно до яких в
ході перевірок документально
підтверджено операції з придбання
послуг у ТОВ "Ярмак Трейд" та ТОВ
"Газресурс- Трейд" за липень 2013 року.

Представник відповідача та допитаний в
судовому засіданні перевіряючий
ОСОБА_3 пояснити висновків акту від
24.01.2014 року № 324/22-02/32828660 із зазначеними
довідками не зміг.

Що стосується Акта ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва від
28.10.2013р. №1597/22-07/38517816 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки",
зафіксовано факт не проведення
зустрічної звірки ТОВ "Ярмак Трейд"
щодо його господарських операцій з
позивачем, через відсутність ТОВ "Ярмак
Трейд" за місцезнаходженням, що
виключало можливість використати його
податковим органом, як належну
доказову базу при обгрунтуванні
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, так як зустрічна
звірка не проведена, а отже не були
досліджені первинні документи, які і є
тим належним доказом, що може
підтвердити реальність господарської
операції.

Також на вимогу суду відповідач не зміг
надати дані системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів, якими начебто
встановлено розбіжності між ТОВ "ОБІО"
та ТОВ "Ярмак Трейд".

Посилання відповідача в акті перевірки
на неналежне заповнення актів надання
послуг, товарно-транспортних накладних
за умови відсутності доказів, які б
підтверджували факт фіктивних
взаємовідносин між позивачем і
зазначеним вище контрагентом, не
спростовує висновку про правомірність
віднесення позивачем до податкового
кредиту суми податку у розмірі 97517 грн,
нарахованого у зв'язку з придбанням в
серпні 2013 року послуг у ТОВ "Ярмак
Трейд", адже надані позивачем в
підтвердження факту господарських
взаємовідносин зі своїм контрагентом
податкові накладні,
товарно-транспортні накладні та інші
документи, надані до матеріалів справи,
дозволяють ідентифікувати зміст, час
та учасників господарської операції.

Відповідно до Інформаційного листа ВАС
України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11,
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Враховуючи наведене, суд вважає
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправним, а
позов обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст 69 цього КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протииравність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкти владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, у
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень, відсутні достатні докази,
які б підтверджували правомірності
прийнятого ним спірного податкового
повідомлення- рішення з урахуванням
всіх фактичних обставин та вимог
законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги про скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 254 КАС
України, суд

постановив:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОБІО"
задовольнити.

Cкасувати податкове
повідомлення-рішення № від 07.02.2014
р. прийняте Житомирською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОБІО" () суму сплаченого судового збору
при зверненні з позовом до суду в
розмірі 292,56 грн.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В.
Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 14
березня 2014 р.