Справа № 826/20214/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 березня 2014 року 10:45 №
826/20214/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Аблова Є.В.;

судді Амельохіна В.В.,

судді Федорчука А.В.,

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представників позивача: Петрик С.А.,
Денисенко В.М.,

представників відповідача: Колесник
О.Г., Рябова С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіаційна компанія
«Авіаком» до Державної служби
експортного контролю України про
визнання недійсною постанови,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної служби експортного контролю
України про визнання недійсною
постанови, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що висновок експерта щодо
здійснення міжнародних передач
товарів без отримання в установленому
порядку дозволів є помилковим, а
постанова про накладення штрафу,
винесена на підставі вказаного
висновку є недійсною.

В позовній заяві позивач просить суд
визнати недійсними постанову
Державної служби експертного контролю
№298 від 07.06.2013р. та висновок експертизи
Державної служби експортного контролю
України від 07.06.13 р.

26.02.14 р. ухвалою суду закрито
провадження у справі в частині щодо
визнання недійсним висновок
експертизи Державної служби
експортного контролю від 07.06.2013р.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ТОВ Авіаційна
компанія „АВІАКОМ" на підставі
вантажних митних декларацій від 22.06.2012
№125120106/2012/305135 від 30.08.2012 №125120106/2012/307262,
від 06.09.2012 №125120106/2012/307434 та від 07.12.2012
№125120106/2012/310002 в числі інших
комплектуючих до авіаційної техніки
було експортовано до Об'єднаних
Арабських Еміратів стартери повітряні
СВ-78БА (3шт) вимірювач вібрації двигуна
ИВ-500Е (1 шт.), радіовисотоміри РВ-3 (2 шт.),
індикатор тахометра ИТЗ-2Т (1 шт.),
магнітофон П-503Б (1 шт.), покажчик
температури ТСТ-2 (1 шт.), радіомагнітні
індикатори РМИ-2 сер.1 (2 шт.), автомат
перекосу 8-1950-000 (1 шт.), втулка несучого
гвинта 8- 1930-000 сер.2 (1шт.), радіатори
повітряно-масляні 5349Т (13 шт.) (далі -
запасні частини) Відповідно до
контракту від 26.12.2011 №22/11 та зазначених
вище вантажних митних декларацій
загальна вартість вказаних запасних
частин складає 1 277 594,62 грн.

Відповідно до висновків державної
експертизи, проведеної
Держекспортконтролем України з
урахуванням висновку державної
експертизи, проведеної Міністерством
оборони України в межах своєї
компетенції на підставі відповідного
звернення Служби безпеки України
(висновок від 20.03.2013 №220/2018), стартер
повітряний СВ-78БА, вимірювач вібрації
двигуна ИВ-500Е, радіовисотомір РВ-3,
індикатор тахометра ИТЗ-2Т, магнітофон
П-503Б покажчик температури ТСТ-2,
радіомагнітний індикатор РМИ-2 сер.1,
автомат перекосу 8- 1950-000, втулка
несучого гвинта 8-1930-000 сер.2, радіатор
повітряно-масляний 5349Т є товарами
військового призначення згідно з
позицією ML10 Списку товарів військового
призначення, міжнародні передачі яких
підлягають державному експортному
контролю затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 №
1807 Про затвердження Порядку здійснення
державного контролю за міжнародними
передачами товарів військового
призначення, які в установленому
порядку допущені для цивільного
використання.

Як вбачається з матеріалів справи, за
наслідками розгляду матеріалів про
порушення юридичною особою
законодавства України в галузі
державного експертного контролю,
відповідачем складено протокол №298 від
27.08.2013р., відповідно до якого
встановлено, що експорт зазначених
вище товарів можуть здійснюватися
суб'єктом здійснення міжнародних
передач товарів за наявності у нього
відповідного дозволу
Держекспортконтролю України. ТОВ
Авіаційна компанія „АВІАКОМ" не
зверталось до Держекспортконтролю
України із заявами про надання
відповідних дозвільних документів на
експорт до Об'єднаних Арабських
Еміратів вказаних вище запасних
частин.

Вказані дії позивача
Держекспортконтролем України
кваліфіковано за абзацом 2 статті 24
Закону України "Про державний контроль
за міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання" - здійснення міжнародних
передач товарів без отримання в
установленому дозволів, висновків чи
документів про гарантії або здійснення
таких передач на підставі дозволів,
висновків чи документів про гарантії,
отриманих шляхом подання підроблених
документів чи документів, що містять
недостовірні відомості".

За результатами розгляду справи про
порушення ТОВ Авіаційна компанія
„АВІАКОМ" вимог законодавства а галузі
державного експертного контролю,
винесено постанову №298 від 06.09.2013р. про
накладення штрафу, якою встановлено, що
ТОВ Авіаційна компанія „АВІАКОМ"
вивезено з України товари, які
підлягають державному експертному
контролю, без отримання в
установленому порядку відповідних
дозвільних документів
Держекспортконтролю України, чим
порушено вимоги «Порядку здійснення
державного контролю за міжнародними
передачами товарів військового
призначення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.11.2003р.
№1807 та «Порядку здійснення державного
контролю за міжнародними передачами
товарів подвійного використання»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.01.2004р. №86, що є
правопорушенням в галузі державного
експертного контролю, визначеним " абз.2
ст.24 Закону України «Про державний
контроль за міжнародними передачами
товарів військового призначення та
подвійного використання», на підставі
чого, накладено штраф у розмірі 100
відсотків від вартості товарів, що були
об'єктом вказаної міжнародної
передачі, що складає 1 152 590,5грн.

Відповідно до Положення про Державну
службу експортного контролю України,
затвердженого указом Президента
України, від 08.04.2011, № 448/2011, Державна
служба експортного контролю України
(Держекспортконтроль України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України (далі -
Міністр). Держекспортконтроль України
входить до системи органів виконавчої
влади і є спеціально уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
державного експортного контролю.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок розгляду
Державною службою експортного
контролю України справ про порушення
суб'єктами здійснення міжнародних
передач товарів - юридичними особами
вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю,
регулювався Правилами розгляду справ
про порушення юридичними особами вимог
законодавства в галузі державного
експортного контролю, затвердженими
наказом Державної служби експортного
контролю України від 26.01.2010, № 8.

У разі виявлення ознак порушень
чинного законодавства уповноваженою
особою складається протокол щодо
юридичної особи та відповідна
кількість протоколів про вчинення
адміністративного правопорушення,
якщо за таке порушення передбачено
адміністративну відповідальність (п.3.1.
Правил №8).

Протокол складається за участю
керівника (уповноваженого
представника) юридичної особи, щодо
якої він складається. Повноваження
уповноваженого представника юридичної
особи, що притягується до
відповідальності, засвідчується
довіреністю. Запрошення на складення
протоколу направляється за
місцезнаходженням юридичної особи
реєстрованим поштовим відправленням
(п.3.3. Правил №8).

Відповідно до п.3.5, 3.6 Правил №8, у разі
неявки до Держекспортконтролю
керівника (уповноваженого
представника) юридичної особи, яка
притягується до відповідальності,
протокол може бути складено за умови
своєчасного повідомлення юридичної
особи про час та місце підписання
протоколу. У цьому випадку протокол
складається у той самий день, на який
було викликано керівника
(уповноваженого представника)
юридичної особи, яка притягується до
відповідальності, та робиться
відповідний запис у протоколі про те,
що керівник (уповноважений
представник) юридичної особи, яка
притягується до відповідальності, на
підписання протоколу не з'явився.

Один примірник протоколу після його
підписання надається керівнику
(уповноваженому представнику)
юридичної особи, щодо якої його
складено. Якщо керівник (уповноважений
представник) юридичної особи, щодо якої
порушено справу, не з'явився для
підписання протоколу, то один його
примірник надсилається на адресу
юридичної особи реєстрованим поштовим
відправленням одночасно з викликом на
розгляд справи

Справа розглядається у присутності
керівника (уповноваженого
представника) юридичної особи, яка
притягується до відповідальності.
Запрошення на розгляд справи
направляється за місцезнаходженням
юридичної особи реєстрованим поштовим
відправленням. Повноваження
уповноваженого представника юридичної
особи, що притягується до
відповідальності, засвідчуються
довіреністю (п.5.1 Правил №8).

За відсутності керівника
(уповноваженого представника)
юридичної особи справу може бути
розглянуто, якщо є дані про своєчасне
повідомлення цієї юридичної особи про
місце і дату розгляду справи і якщо від
юридичної особи не надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи (п.5.2).

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 19.08.2013р. №2538/30-13 повідомлено
позивача про дату, час та місце
складання протоколу. Вказане
повідомлення отримано позивачем
19.08.13р., про що свідчий вхідний
реєстраційний номер 163/13.

Якщо керівник дійде висновку, що
присутність керівника (уповноваженого
представника) юридичної особи при
розгляді справи необхідна, чи якщо
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, він виносить
постанову про відкладення розгляду
справи (додаток 2). Рішення про
відкладення розгляду справи може бути
прийнято, якщо не буде порушений
встановлений чинним законодавством
строк притягнення до відповідальності.

Судом встановлено, що постановою від
05.09.13р. №298/1, відкладено розгляд справи
на 06.09.13р. вказану постанову направлено
за місцезнаходженням юридичної особи
реєстрованим поштовим відправленням.

Згідно п.6.1., 6.3 Правил №8, розглянувши
справу, керівник приймає рішення за
справою, яке оформлюється у вигляді
постанови (додатки 3, 4). Рішення за
справою оголошується негайно після
закінчення розгляду справи та набирає
чинності з дати винесення постанови.
Постанова складається у трьох
примірниках. Перший примірник
постанови вручається під розписку
керівнику (уповноваженому
представнику) юридичної особи, щодо
якої її винесено (про що здійснюється
відповідний запис на примірнику
постанови, що залишається у справі у
Держекспортконтролі), або надсилається
за місцезнаходженням юридичної особи
реєстрованим поштовим відправленням
протягом трьох днів.

За результатами розгляду справи
керівник приймає одне з таких рішень: 1)
про накладення санкцій, передбачених
статтею 25 Закону; 2) про закриття справи.

Окрім того, позивач посилається на
пропущення відповідачем строків
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідно до п.1.10. Правил №8, юридична
особа може бути притягнена до
відповідальності протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніше ніж через рік з дня
порушення цим суб'єктом установлених
Законом вимог.

Відповідно до ст.250 Господарського
кодексу України визначено, що
адміністративно - господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності.

З матеріалів справи встановлено, що
інформацію про порушення
встановленого законодавством порядку
здійснення міжнародних передач
товарів отримано з листом Департаменту
контррозвідки СБУ від 19.04.2013р. №2/3/2-18636,
а оскаржувану постанову винесено
06.09.2013р., що свідчить про дотримання
встановленого законодавством строку
притягнення до відповідальності.

Позивач вважає, що оскаржувана
постанова, прийнята на підставі
висновків експертизи, які є
необґрунтованими та не об'єктивними. До
того ж, вказаний висновок ґрунтується
на листі Міністерства оборони від
20.03.13р. №220/2018, який є листом Службі
безпеки України щодо деяких видів
товарів і не оформленим належним чином.

Дане спростовується тим, що відповідно
до пункту 7 Положення про порядок
проведення експертизи в галузі
експортного контролю, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.07.1997 року № 767 (далі - Положення),
експертиза в галузі державного
експортного контролю може бути
державною і недержавною. Державну
експертизу проводять:
Держекспортконтроль; інші центральні
органи виконавчої влади та інші
державні органи в межах своєї
компетенції (за мотивованим запитом
замовника експертизи або Міжвідомчої
комісії з політики
військово-технічного співробітництва
та експортного контролю).

Відповідно до пункту 4 Положення,
замовниками експертизи можуть бути
центральні органи виконавчої влади,
інші державні органи та суб'єкти,
заінтересовані у проведенні такої
експертизи.

Крім того, Держекспортконтролем
України, відповідно до пункту 6
Положення, в якому зазначено -
проведення Держекспортконтролем
експертизи товарів, міжнародні
передачі яких підлягають державному
експортному контролю, є обов'язковим.

Як встановлено судом, проведено
експертизу товарів, результати якої
викладені у висновках від 22.05.2013р. та
від 07.06.2013р.

Абзацом 6 пунктом 7 Положення
встановлено, що висновок державної
експертизи є обов'язковим для розгляду
Держекспортконтролем та іншими
органами виконавчої влади для
прийняття відповідних рішень.

Таким чином, державну експертизу в
галузі експортного контролю товарів,
які були об'єктом відповідної
міжнародної передачі, проведено
Міністерством оборони України за
мотивованим зверненням Служби безпеки
України відповідно до норм чинного
законодавства.

Позивач стверджує, що товари, які були
об'єктом відповідної міжнародної
передачі, не підлягають експортному
контролю, оскільки застосовуються в
складі сертифікованих Міждержавним
авіаційним комітетом (МАК) для
використання в цивільній авіації
вертольотів типу Мі, та за своїм
функціональним призначенням не є
військовим компонентами, допущеними
для цивільного використання і не
входять „у Список товарів підлягаючих
експортному контролю зазначених ПКМУ
від 20.11.2003 р. №1807", тому що зазначені
„компоненти" охоплюються дією
Примітки 2 додатку до Порядку
здійснення державного контролю за
міжнародними передачами товарів
військового призначення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807, що
підтверджується висновком Державної
авіаційної служби № 3.18-10584 від 10.09.2013.
Використання даних, «компонентів» на
військових вертольотах не є підставою
для їх контролю при міжнародних
передачах.

Ідентифікація товарів у галузі
державного експортного контролю
здійснюється, виходячи з відповідності
(або не відповідності) спеціального
призначення, найменування та опису
товару, який є об'єктом міжнародної
передачі, спеціальному призначенню,
найменуванню та опису товарів,
внесених до списків товарів,
міжнародні передачі яких підлягають
державному експортному контролю.

Примітка 2 додатку до Порядку
здійснення державного контролю за
міжнародними передачами товарів
військового призначення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807
(далі - Примітка 2) виключає контроль за
міжнародними передачами, а також
віднесення до „товарів військового
призначення" деталей, агрегатів,
обладнання, матеріалів, запасних
частин та комплектуючих виробів, що
використовуються для „розроблення",
„виробництва" або „використання"
товарів військового призначення, якщо
вони: мають цивільне
(загальнопромислове) призначення або
виготовлені для використання в
продукції військового та цивільного
призначення за єдиними вимогами.

Зазначена примітка розповсюджується
на деталі агрегати, обладнання,
матеріали, запасні частини та
комплектуючі вироби, які не є
першочергово розробленими або
сконструйованими для військового
використання (тобто не є „спеціально
призначеними для військового
використання"), але поряд із цим можуть
бути використані для „розроблення",
„виробництва" або „використання"
товарів військового призначення.

Відповідно до висновку Міністерства
оборони України від 20.03.2013 № 220/2018,
товари, що були експортовані позивачем,
є товарами військового призначення, що,
в свою чергу, відносить їх до категорії
товарів „спеціально призначених для
військового використання" ( товарів, у
тому числі тих, що розроблені чи
модифіковані для „використання",
складання, експлуатації, насамперед,
військових виробів).

Так, у пункті 8 Порядку здійснення
державного контролю за міжнародними
передачами товарів військового
призначення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р.
№1807, зазначається , що міжнародні
передачі товарів (військового
призначення), які згідно з висновком
відповідних органів виконавчої влади
допущені до цивільного використання,
здійснюються у порядку, встановленому
для товарів подвійного використання.

Таким чином, перелік товарів
військового призначення (незалежно від
того, допущені вказані товари до
цивільного використання чи ні)
наведено у додатку до Порядку № 1807, а
порядок державного контролю за їх
міжнародними передачами визначається
в залежності від того, чи допущені вони
до цивільного використання згідно з
висновком відповідного органу
виконавчої влади.

Таким чином, з викладеного, суд робить
висновок, що Примітка 2 не може
застосовуватись до товарів, які були
„спеціально розроблені" для
використання у складі виробів
військового призначення, якими є
вироби, що були експортовані позивачем,
навіть у тому випадку, якщо ці вироби на
теперішній час експлуатуються у складі
цивільної техніки.

Окрім того, посилання позивача на лист
Державної авіаційної служби №3.18-10584
від 10.09.2013р. як на підставу
підтвердження, що вказані «компоненти»
відносяться до продукції цивільного
призначення є необґрунтованими,
оскільки, даний лист містить
інформацію про те, що зазначені в ньому
товари сертифіковані в складі
вертольотів Ми-8МТВ та Ми-8МТВ-1 для
використання в цивільній авіації, та не
містить інформації про те, що цей виріб
відноситься до продукції цивільного
використання та його міжнародні
передачі не підлягають експортному
контролю. Разом з тим, вказаний лист не
є висновком державної експертизи в
галузі експортного контролю, а тому не
спростовує необхідності отримання
дозвільних документів на право
здійснення експорту таких товарів, а
може розглядатися лише як висновок
центрального органу виконавчої влади
про допущення військових товарів до
цивільного використання, у
відповідності до п. 8 Порядку
державного контролю за міжнародними
передачами товарів військового
призначення.

Відповідно до змісту ст.26 Закону
України Про державний контроль за
міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання", штрафи, передбачені
статтею 25 цього Закону, від імені
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного експортного контролю,
накладаються керівником центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
експортного контролю, чи його
заступником.

Рішення керівника чи заступника
керівника центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
експортного контролю, про накладення
штрафу оформляється постановою про
накладення на суб'єкта господарювання -
юридичну особу штрафу за порушення у
сфері державного експортного контролю
відповідно до цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням висновків експертиз в
галузі державного експортного
контролю, якими встановлено, що стартер
повітряний СВ-78БА, вимірювач вібрації
двигуна ИВ-500Е, радіовисотомір РВ-3,
індикатор тахометра ИТЗ-2Т, магнітофон
П-503Б покажчик температури ТСТ-2,
радіомагнітний індикатор РМИ-2 сер.1,
автомат перекосу 8- 1950-000, втулка
несучого гвинта 8-1930-000 сер.2, радіатор
повітряно-масляний 5349Т є товарами
військового призначення, які в
установленому порядку допущені для
цивільного використання, а тому їх
експорт здійснюється за дозволом
Держекспортконтролю України, який в
позивача відсутній, саме тому,
оскаржуване рішення про накладення на
юридичну особу штрафу за порушення
вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю
прийняте відповідачем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та чинним
законодавством України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надане,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття такого рішення, а отже
позовні вимоги про скасування
зазначеного рішення є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіаційна
компанія «Авіаком» -- відмовити в
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя
Аблов Є.В.

Суддя
Амельохін
В.В.

Суддя
Федорчук
А.Б.