Справа № 2а-4925/10/1770
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа №
17650/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю Томашгородський
кар'єр «Розовий» на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року у справі за позовом заступник
прокурора Рівненської області в
інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі до Закритого
акціонерного товариства
Томашгородський кар'єр «Розовий» про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 року заступник прокурор
Рівненської області в інтересах
держави в особі управління Пенсійного
фонду України в Рокитнівському районі
звернувся до суду з позовом до
Закритого акціонерного товариства
Томашгородський кар'єр «Розовий», в
якому просить стягнути з відповідача
на користь управління Пенсійного фонду
України в Рокитнівському районі
заборгованість по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 221 785,48 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року позов задоволено повністю.
Стягнено з ЗАТ Томашгородський кар'єр
«Розовий» на користь управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі заборгованість
зі сплати фахових внесків в сумі 221 785,48
грн.

Постанова суду першої інстанції,
мотивована тим, що згідно розрахунків
сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідач має
заборгованість в сумі 221 785,48 грн. На час
розгляду справи, заборгованість у
вищевказаній сумі залишається
непогашеною та згідно зі ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
вважається простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (недоїмка), доказів сплати
вказаної заборгованості суду не
надано.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Товариство з обмеженою
відповідальністю Томашгородський
кар'єр «Розовий»оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2010 року та направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не було враховано
клопотання про відкладення розгляду
справи та необхідністю надати
можливість подати до суду додаткові
докази по даній справі.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд
апеляційноїінстанції, у відповідності
до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що Закрите
акціонерне товариство Томашгородський
кар'єр «Розовий», як юридична особа, є
страхувальником та зобов'язане
сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У відповідності до Преамбули Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закону) (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 1 Закону визначено, що під
поняттям страхових внесків слід
розуміти кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону передбачено, що
виключно цим Законом визначається
порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 6 статті 19 Закону передбачено,
що страхові внески нараховуються на
суми, зазначені в частинах першій та
другій цієї статті, незалежно від
джерел їх фінансування, форми, порядку,
місця виплати та використання, а також
незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх
нарахування до сплати.

У відповідності до ч. 6 ст. 20 Закону
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно ч. 12 цієї статті страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Частиною першою та другою статті 106
Закону передбачено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею. Суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі
фінансові санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Встановлено, що згідно даних обліку
позивача, картки особового рахунку
страхувальника юридичної особи або
фізичної особи, яка має найманих
працівників, та поданих до фонду
Таблиць 1 «Нарахування внесків на на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за відповідачем - ЗАТ
Томашгородський кар'єр «Розовий»
станом на 01.10.2010 року рахується
заборгованість по сплаті страхових
внесків на загально обов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України в сумі 221 785,48
грн., в тому числі: недоїмка - 216 346,49 грн.,
фінансові санкції (штраф) - 5 438,99 грн.

На виконання п.3 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» позивач
направляв платнику вимогу про сплату
боргу, яку відповідач отримав 10.10.2010
року, що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 27), на яку відповідач
належним чином не відреагував, борг не
сплатив. Вказана вимога ЗАТ
Томашгородський кар'єр «Розовий» в
установленому законом порядку не
оскаржувалась.

Враховуючи, що на час розгляду справи,
заборгованість відповідача по внесках
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в сумі 221 785,48 грн.
залишається непогашеною та згідно зі
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вважається простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (недоїмка), доказів сплати
вказаної заборгованості суду не
надано, тому вказану заборгованістю
необхідно стягнути на користь
управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі.

Відповідно до ч.15 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-ІV, строк давності не застосовується
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.ст. 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
Томашгородський кар'єр «Розовий»
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року у справі №2а-4925/10/1770 за позовом
заступник прокурора Рівненської
області в інтересах держави в особі
управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі до Закритого
акціонерного товариства
Томашгородський кар'єр «Розовий» про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник