Справа № 2-а-3550/11
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-3550/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддівБорисюк Л.П.,
Ключковича В.Ю., Собківа Я.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Шполянському районі Черкаської
області на постанову Шполянського
районного суду Черкаської області від
29 квітня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Шполянському районі
Черкаської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести нарахування та виплату
недоотриманого щомісячного державного
соціального 30-відсоткового підвищення
до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шполянського районного
суду Черкаської області від 29 квітня 2011
року позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача
неправомірними та зобов'язано провести
на користь позивача перерахунок та
виплату пенсії з підвищенням її
розміру, як дитині війни на 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
30.09.2010 по 29.04.2011 з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є дитиною війни та
користується пільгами, передбаченими
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При виплаті позивачу вказаної
соціальної пільги, відповідач в
порушення вимог законодавства
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28.05.2008 № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, слід зазначити, що
Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 № 530.

Таким чином, відповідачем не
правомірно виплачувалося щомісячне
підвищення до пенсії позивача в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Разом з тим, відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

При цьому ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зазначає, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Вихідним критерієм обрахунку доплати
до пенсії дітям війни виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже, нарахування та виплата дітям
війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на те, що позивач звернувся до
суду з вказаним позовом 30.03.2011, позовні
вимоги підлягають до задоволення в
межах шестимісячного строку звернення
до суду, тобто за період з 30.09.2010 по
29.04.2011.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шполянському районі Черкаської
області на постанову Шполянського
районного суду Черкаської області від
29 квітня 2011 року - залишити без
задоволення.

Постанову Шполянського районного суду
Черкаської області від 29 квітня 2011 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.