Справа № 818/356/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
про закриття провадження у справі
Справа № 818/356/14
Сумський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю: секретаря судового
засідання - Мікулінцевої А.П.,
представника позивача - Курило Р.В.,
представника відповідачів - Лантух Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
справу за адміністративним позовом
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Мінходів у Сумській області
до Державного підприємства
«Тростянецьке лісове господарство»,
ОСОБА_3, про визнання договору
недійсним та зобов'язання вчинити дії, -
Охтирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі по тексту - позивач,
Охтирська ОДПІ) звернулася до суду з
позовною заявою до Державного
підприємства «Тростянецьке лісове
господарство» (далі по тексту -
відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі по тексту -
відповідач 2) , в якій просить визнати
укладений між останніми договір від
26.02.2010 року №26-02/10лр на проведення
лісокультурних і лісогосподарських
робіт недійсним як такий, що не
відповідає вимогам закону, та
застосувати наслідки недійсного
зобов'язання відповідно до ч.2 ст.208
Господарського кодексу України,
зобов'язавши ОСОБА_3 повернути ДП
«Тростянецьке лісове господарство»
кошти, одержані за вказаним договором,
у сумі 100 639грн.35коп., а ДП «Тростянецьке
лісове господарство» - відшкодувати
ОСОБА_3 вартість отриманих послуг на
проведення лісокультурних робіт
грошима у сумі 100 639грн.00коп. у зв'язку з
неможливістю повернення одержаних
Підставою позову визначено
укладення договору, який є предметом
спірних відносин, між відповідачем 1 та
відповідачем 2 за відсутності в
останнього господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності),
оскільки він, будучи одночасно і
фізичною особою-підприємцем, і
помічником лісничого цього ж лісового
господарства з 06.10.2009 року, незважаючи
на встановлену законодавством
заборону на здійснення
підприємницької діяльності, виконував
лісокультурні та лісогосподарські
роботи та корування деревини, які
замовник прийняв та оплатив.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити їх у повному
обсязі з огляду на доводи, викладені у
позовній заяві (а.с.2-7).
В судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення позову
заперечувала, зазначивши, що
провадження у даній справі підлягає
закриттю, оскільки її не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства
внаслідок того, що справи у спорах про
визнання договорів недійсними носять
не публічно-правовий, а
приватноправовий характер та повинні
розглядатися за правилами
Господарського процесуального кодексу
України (а.с.53-55).
Заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
докази, з'ясувавши всі обставини
справи, суд дійшов висновку про
необхідність закриття провадження у
справі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26.10.2010 року
між ДП «Тростянецьке лісове
господарство» та ФОП ОСОБА_3 укладено
договір від 26.02.2010 року №26-02/10лр на
проведення лісокультурних і
лісогосподарських робіт, терміном дії
до 31.12.2010 року, продовженого додатковою
угодою №1 від 30.12.2010 року до даного
договору до 31.12.2011 року (а.с.12-14).
Про виконані роботи виконавцем
складені акти приймання-передачі
виконаних робіт, підписані сторонами
(а.с.15-17, 19-20, 22,24-26,28,30), розрахунки за
якими проводилися у безготівковій
формі шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_3
в установі банку (а.с.99-117).
Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем заявлено позов про
визнання недійсним господарського
зобов'язання, укладеного між
відповідачами, на підставі ч.1 ст.207
Господарського кодексу України із
застосуванням наслідків, передбачених
ч.2 ст. 208 цього Кодексу (двостороння
Так, відповідно до частини першої
статті 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Статтею 208 Господарського кодексу
України визначено, що якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.
Частиною 2 статті 208 вказаного
Кодексу передбачено, що у разі визнання
недійсним зобов'язання з інших підстав
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні все одержане за
зобов'язанням, а за неможливості
повернути одержане в натурі -
відшкодувати його вартість грошима,
якщо інші наслідки недійсності
зобов'язання не передбачені законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Юрисдикцію адміністративних
судів щодо вирішення адміністративних
справ визначено статтею 17 КАС України,
а саме згідно з пунктом 5 частини 2 цієї
статті юрисдикція адміністративних
судів поширюється на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Кодексу
суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках, передбачених
Конституцією та законами України.
Вказані положення КАС України
кореспондуються із пунктом 5 частини 4
статті 50 цього ж Кодексу про те, що
відповідачами в адміністративній
справі можуть бути: громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства, їх
об'єднання, юридичні особи, які не є
суб'єктами владних повноважень, лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених законом.
Право контролюючих органів
звертатися до суду, у тому числі
подавати позови до підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
щодо визнання оспорюванних правочинів
недійсними та застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами закріплено в п.п.20.1.30 п.20.1
ст.20 Податкового кодексу України.
Проте, суд не погоджується із
посиланнями позивача про
обґрунтованість вирішення заявлених
позовних вимог в порядку
адміністративного судочинства
(а.с.223-224), оскільки норми ПК України, за
якими податкові органи наділені правом
подачі позову до суду про визнання
недійсними договорів, не визначають,
який саме суд повинен розглядати такий
спір, а правила підвідомчості
категорій справ визначаються виключно
процесуальним кодексами України.
Зокрема, справи у спорах про
визнання договорів недійсними
відповідно до ч.1 ст.15 Господарського
процесуального кодексу України
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням сторони,
зобов'язаної за договором здійснити на
користь другої сторони певні дії, такі
як: передати майно, виконати роботу,
надати послуги, сплатити гроші тощо.
На думку суду, позивач, не будучи
стороною оспорюваного правочину,
фактично втручається в сферу
правовідносин, що склалися між
відповідачем 1 та відповідачем 2 на
принципах свободи вибору контрагентів
та свободи договору, а отже позовні
вимоги лежать в площині саме
приватного, а не публічного права.
Оскільки правовідносини щодо
укладання договорів на принципах
вільного волевиявлення, свободі
договору та вибору контрагентів,
юридичній рівності, майновій
самостійності їх учасників, а також
визнання їх недійсними належать до
сфери приватного права, що відповідає
вимогам ст.15 ГПК України, враховуючи, що
відповідачі діяли як самостійні
господарюючі суб'єкти, спірні
правовідносини підлягають розгляду в
порядку господарського судочинства і
не відносяться до юрисдикції
адміністративного суду в контексті ч.1
В порядку адміністративного
судочинства з огляду на норми п.п.20.1.30
п.20.1 ст.20 ПК України, ст.15 ГПК України та
ч.1 ст.17 КАС України підлягають розгляду
лише справи за позовами контролюючих
органів щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами, оскільки відповідно до ч.2
ст.215 ЦК України визнання судом
нікчемного правочину недійним не
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 157
КАС України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.157, ст.165, ст.ст.185,186, 254 КАС України,
суд, -
Закрити провадження у справі за
адміністративним позовом Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Мінходів у Сумській області до
Державного підприємства «Тростянецьке
лісове господарство», ОСОБА_3, про
визнання договору недійсним та
зобов'язання вчинити дії.
Роз'яснити позивачу, що він має право
звернутися до господарського суду
Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Сумський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст ухвали складено та
підписано 28.03.2014 року.