Справа № 2а-4451/10/0270
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
м. Київ К/9991/8674/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
м.Вінниці

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2011

у справі №2-а-4451/10/0270

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
м.Вінниці

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 08.12.2010 в
задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 про
скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у м.Вінниці
відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2011
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 08.12.2010
скасовано. Прийнято нову про
задоволення позову. Визнано
протиправними і скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.Вінниці №
/0 та № /0 від 27.10.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції, з
підстав невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог
податкового та валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 по
30.06.2010, за результатами якої складено
акт №2346/17/НОМЕР_1 від 19.10.2010.

За висновками акта передвіки позивачем
за перше півріччя 2010 року отримано
виручку в загальній сумі 867915,30 грн. від
ВАТ «Літинський молочний завод»,
відповідно до поданого звіту позивачем
зазначено обсяг виручки 72396 грн., чим
занижено обсяг виручки від реалізації
товарів, робіт та послуг за перше
півріччя 2010 року на суму 795519,30 грн.
Таким чином, позивачем допущено
порушення статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», внаслідок чого,
донараховано податок на доходи
фізичних осіб в загальній сумі 41390,47
грн.

Крім того, порушено пункт 9.4 статті 9,
підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3. статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого занижено
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 39088 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення
№/0 від 27.10.2010, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 41390,47 грн. та
№/0 від 27.10.2010, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 58632 грн., у т.ч. 39088
грн. основний платіж та 19544 грн. штрафні
(фінансові) санкції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у періоді, що
перевірявся, позивач перебував на
спрощеній системі оподаткування, був
платником єдиного податку.

Згідно з договором доручення №19 від
01.04.2009 та №6 від 30.12.2009 укладеним
позивачем з ВАТ «Літинський молочний
завод», позивач здійснював закупівлю
молока у населення. Позивачу на
відшкодування витрат понесених по
заготівлі та доставці молока ВАТ
«Літинський молочний завод»
перераховано у першому півріччі 2010
року 867915,30 грн. Розрахунки за
поставлене молоко здійснювались на
підставі накладних та
приймально-розрахункових відомостей
готівковими коштами через касу
підприємства.

Таким чином, сума грошових коштів, яка
віднесена податковим органом до складу
виручки від реалізації товарів,
одержана позивачем у рамках договорів
доручення, за якими позивач виступав у
якості повіреного та здійснював
заготівлю молока від імені та за
рахунок довірителя - ВАТ «Літинський
молочний завод».

У власному обліку у якості виручки
(доходу) від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) позивач
відображав лише фактично отриману від
довірителя за надання посередницьких
послуг винагороду. Інші грошові суми,
які ним отримані від довірителя для
розрахунків з населенням за заготоване
молоко, не обліковувались у книзі
обліку доходів та витрат, до складу
винагороди за договорами доручення не
включались та у звітності не
відображались.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що суб'єкт малого підприємництва
для оподаткування єдиним податком
повинен враховувати всі надходження,
отримані на розрахунковий рахунок та в
касу від продажу продукції (товарів,
робіт, послуг), суми позареалізаційних
доходів, виручки від іншої реалізації.

Однак, судова колегія вважає
правильними висновки суду апеляційної
інстанції про відсутність у діях
позивача встановлених податковим
органом порушень, оскільки
вищезазначені грошові кошти не є
виручкою від реалізації продукції у
розмінні положень Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 №727. Обсяг виручки як підприємця,
що є платником єдиного податку і
здійснює свою діяльність як
комерційний представник за договором
доручення, складається лише із сум
винагороди, яка у періоді, що
перевірявся, не перевищила
вищезазначеного цим Указом граничного
розміру. Операції з передачі позивачем
від продавців (населення) до покупця
(ВАТ «Літинський молочний завод»)
зібраного у населення молока, не є
операціями з реалізації позивачем
товару, внаслідок яких отримується
виручка.

З огляду на викладене, судова колегія
доходить висновку, що рішення суду
апеляційної інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, підстав
для його скасування з мотивів
викладених в касаційній скарзі немає.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Вінниці відхилити, а
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун