Справа № 1304/3486/12,2а-1304/303/12
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа № 876/9761/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.,

представника позивача
Данилюк О.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області на
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 10 вересня 2012 року у справі
№2а/1304/303/12, №1304/3486/12 за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області до
Головного управління юстиції у
Львівській області, Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2012 року Головне управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області звернулося до суду з позовом,
яким просило визнати протиправними дії
державного виконавця при винесенні
постанови від 27.03.2012 року ВП №31875880 про
відкриття виконавчого провадження та
скасувати постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 27.03.2012 року ВП №31875880.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 10 вересня 2012 року в
задоволені адміністративного позову
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області -
відмовлено.

Позивач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам
справи, просить її скасувати, та
прийняти нову, якою адміністративний
позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на ч.
2 ст. 21 Закону України «Про виконавче
провадження» на відділ примусового
виконання рішень управлінь державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головного управління
юстиції в області, містах Києві та
Севастополі покладається виконання
рішень, зокрема, за якими боржниками є
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади, місцеві суди,
міські, районні або селищні ради чи
районні державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи. Але, оскільки
Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області як
юридична особа є територіальним
органом центрального органу
виконавчої влади - Пенсійного фонду
України, а не територіальним
підрозділом центрального органу
виконавчої влади, як визначає ст. 21
Закону просить постанову суду
скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача надала пояснення та
підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця від 27 березня 2012
року відкрито виконавче провадження. З
виконавчого листа №2а-1380/11, виданого
Галицьким районним судом м. Львова
05.03.2012 року вбачається, що боржником у
даній справ є Головне управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема
виконавчі листи, що видаються судами.

Вимоги до виконавчого документа
визначені в ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження", частиною 2 якої
визначено, що у разі ухвалення рішення
на користь кількох позивачів або проти
кількох відповідачів, а також якщо
належить передати майно, що перебуває в
кількох місцях, у виконавчому
документі зазначається один боржник та
один стягувач, а також визначається, в
якій частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до ч.1 ст. 258 КАС України, за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено,видається
один виконавчий лист. Якщо судове
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право видати
кілька виконавчих листів, точно
зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

Із матеріалів справи можна встановити,
що виконавче провадження відкрите з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема, у
виконавчому документі відсутні дата
прийняття і номер рішення, згідно з
яким видано виконавчий документ,
ідентифікаційний код боржника та
ідентифікаційний номер стягувача.

Згідно п.6 ч.1 ст.26 зазначеного Закону,
невідповідність виконавчого документа
вимогам, передбачених статтею 18 цього
Закону, є підставою для відмови
державним виконавцем у відкритті
виконавчого провадження.

Оскільки, виконавчий документ не
відповідає встановленим статтею 18
Закону України "Про виконавче
провадження" вимогам, колегія суддів
приходить до висновку, що державний
виконавець у відповідності до ст. 26
цього Закону зобов'язаний був
відмовити у відкритті виконавчого
провадження.

Нормами статті 20 Закону встановлено, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Якщо
боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, які
можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Відповідно до п. 3.2.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій, яка
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 15.12.1999 за № 865/4158 (далі
Інструкція-74/5) виконавчі дії
проводяться державним виконавцем
відповідного органу державної
виконавчої служби, який розташований:
за місцем проживання, роботи боржника -
фізичної особи або за
місцезнаходженням його майна; за
місцезнаходженням постійно діючого
керівного органу або майна боржника -
юридичної особи; за місцем здійснення
певних дій, які зобов'язаний вчинити
боржник за відповідним рішенням суду
або іншого органу (посадової особи).

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про виконавче провадження» на
відділ примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, зокрема, за якими
боржниками є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

Згідно з п. 1.1 Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Постановою Правління
Фонду України №11-2 від 27.06.2012 року,
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах в
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 21 Закону України від
17.03.2011 року «Про центральні органи
виконавчої влади» визначено, що
територіальні органи центрального
органу виконавчої влади утворюються як
юридичні особи публічного права в
межах граничної чисельності державних
службовців та працівників
центрального органу виконавчої влади і
коштів, передбачених на його утримання,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади, Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином, боржник у справі - Головне
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області є територіальним
органом центрального органу
виконавчої влади, а не територіальним
підрозділом центрального органу
виконавчої влади, а тому таке виконавче
провадження не підвідомче відділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що державний виконавець
виніс оскаржувану постанову з
порушенням правил підвідомчості
виконавчого провадження, тому
постанова про відкриття виконавчого
провадження підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 10 вересня 2012 року у справі
№2а/1304/303/12, №1304/3486/12 - скасувати та
прийняту нову, якою адміністративний
позов Головного управління Пенсійного
фонду України в Львівській області
задовольнити.

Визнати протиправними дії державного
виконавця при винесенні постанови від
27.03.2012 року ВП №31875880 про відкриття
виконавчого провадження.

Скасувати постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 27.03.2012 року ВП №31875880.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич