Справа № 2-а-6960/11
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-6960/11 Головуючий
у 1-й інстанції: Пироженко О.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Васильківському районі
Київської області на постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 25.08.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.08.2011 року адміністративний позов
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Васильківському районі
Київської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
позові. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілим від наслідків
аварії на ЧАЕС віднесений до 2
категорії, що підтверджується
посвідченням, яке міститься в
матеріалах справи.

У відповідності до ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно до ч. 3 ст. 51 Закону - особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком.

Між тим, позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26
липня 1996 року.

Враховуючи, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з вищезазначеною Постановою
Кабінету Міністрів України, а тому
відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі, ніж
це передбачено ст. 51 зазначеного
Закону.

Крім того, відповідно до ч. 2 статті 46
Конституції України - право громадян на
соціальний захист гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Виходячи з тлумачення зазначеної
норми, колегія суддів приходить до
висновку, що непередбаченість в
Бюджеті України коштів на здійснення
вказаних виплат не може позбавити
позивача права на їх отримання.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на додаткову пенсію та
доплату до пенсії в розмірі
передбаченому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Разом із тим, перевіряючи
обґрунтованість висновку суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог за період з
01.09.2008 року, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і можливості
регулярно погрожувати зверненням до
суду, сприяє стабільності діяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
виконання своїх функцій. Відсутність
цієї умови приводила б до постійного
збереження стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів, враховуючи дату подачі
даного адміністративного позову,
приходить до висновку, що позовні
вимоги за період 01.09.2008 року по 08.02.2011
року включно підлягають залишенню без
розгляду.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове, якщо встановить
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
проте в частині задоволення позову за
період 01.09.2008 року по 08.02.2011 року включно
прийнято з порушенням норм
процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 205 КАС
України, приходить до висновку, що
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги частково.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 18.04.2011 року скасувати та ухвалити
нову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Позовні вимоги про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 51 ЗУ "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком за період
01.09.2008 року по 08.02.2011 року залишити без
розгляду.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі Київської
області перерахувати та виплатити
ОСОБА_2, як особі, яка має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС другої категорії, додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст.ст. 51, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком з 09.02.2011
року по 22.07.2011 року, з урахуванням
виплачених сум.

В решті адміністративного позову -
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку, визначеному ст. 254 КАС України,
але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Чаку Є.В.

Судді:

Файдюк В.В.