Справа № 437/19472/13-а
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
справа №437/19472/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Попова В.В.,

суддів Сухарька М.Г., Білак С.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська від 28 січня 2014 р. у справі №
437/19472/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов`язання
вчинити певні дії,-

В С Т
А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного
суду м. Луганська від 28 січня 2014 р. у
справі № 437/19472/13-а позовні вимоги
ОСОБА_2 до Департаменту з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов`язання
вчинити певні дії, задоволено частково;
визнано неправомірними дії
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради щодо відмови в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років;
зобов'язано Департамент з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років на
відповідний період, з 25.06.2013 по 28.01.2014 з
урахуванням проведених виплат;
стягнуто з місцевого бюджету
Луганської міської ради на користь
ОСОБА_2 витрати зі сплати судового
збору у сумі 34 (тридцять чотири) гривні
41 копійок. В іншій частині позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач, Департамент з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вищевказану постанову та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі. Мотивами апеляційної
скарги зазначає порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач є застрахованою особою, матір'ю
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку у відповідача, як отримувач
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, як
працююча особа, у зв'язку з чим отримує
грошову допомогу, виплату якої
здійснює відповідач в розмірі : за
січень-лютий 2013 року - 644,02 грн., березень
2013 року - 130 грн., квітень, травень,
червень, липень, серпень, вересень 2013
року - 150, 89 грн., жовтень, листопад,
грудень 2013 року - 130,00 грн.

Позивач з таким розміром допомоги не
погоджується і вважає, що остання
повинна виплачуватись в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

При вирішенні спору колегія суддів
виходить з правової позиції Верховного
Суду України, яка викладена в постанові
від 25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12, є
обов'язковою для застосування в
судовій практиці та полягає в
наступному.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону №
2240-ІІІпризначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VIне приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Будь-які застереження щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною
відповідно до розмірів, визначених
Кабінетом Міністрів України, у Законі
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», на час прийняття рішення
судом першої інстанції, відсутні.

Оскільки в даній справі спір виник щодо
виплати допомоги за період 2013 року
особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
на відносини щодо виплати допомоги
такій особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради -
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду м. Луганська від 28 січня 2014 р. у
справі № 437/19472/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів :
В.В. Попов

М.Г.Сухарьок

С.В.
Білак