Справа № 2а-1543/11/0226
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-1543/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А. П.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Загороднюк А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
31 березня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в січня 2011 року позивач звернулася до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання діяння
відповідача щодо нарахування та
виплати несплаченої позивачу
державної соціальної допомоги як
дитині війни з 2006 року по теперішній
час протиправними; зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити у
повному обсязі позивачу як дитині
війни недоплачену щомісячну державну
соціальну 30 % надбавку, що передбачена
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", починаючи з 2006 року
по 2011 рік, а також нараховувати та
виплачувати 30 % надбавку до пенсії як
дитині війни у повному розмірі в
подальшому.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 31.03.2011 року
позов задоволено: визнано дії
відповідача щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплати позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" неправомірними; зобов'язано
відповідача перерахувати та
виплачувати позивачу підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, та виплачувати його
щомісячно, починаючи з 24.07.2010 року,
виплативши заборгованість з 24.07.2010 року
по теперішній час.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
пенсіонером за віком та має статус
дитини війни відповідно до статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернулася із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про нарахування та виплату 30%
підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача про
перерахунок та виплату доплати до
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", не в повному обсязі
вирішив позовні вимоги, не вказавши при
цьому кінцевої дати періоду, за який
порушене право позивача підлягає
захисту.

Як встановлено з матеріалів справи
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Тому, враховуючи позовні вимоги
позивача та строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на отримання щомісячної
державної соціальної допомоги у
вигляді підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 24.07.2010 року по день
припинення такого права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 31 березня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 31.03.2011 року
викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
як дитині війни відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 24 липня 2010
року по день припинення права на таку
допомогу, з урахуванням виплачених
сум."

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
31.03.2011 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Загороднюк А.Г.