Справа № 2а-11261/10/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 9319/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 3
лютого 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції в
Залізничному районі м. Львова до
ОСОБА_1, третя особа - Львівський відділ
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в:

ДПІ в Залізничному районі м. Львова
30.11.2010 року звернулося в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_1,
третя особа - Львівський відділ
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, в якому просила стягнути
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів в розмірі 46 090,00 гривень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 3 лютого 2011
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету
Залізничного району м. Львова податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин в розмірі 46090
(сорок шість тисяч дев'яносто) гривень
рівно.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Зазначає, що ч.6 ст.5 Законом України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» чітко визначено, що перша
реєстрація в Україні транспортних
засобів не проводиться у разі
відсутності документів про сплату
податку або документів, що дають право
на користування пільгами.

Також вказує, що державна реєстрація
транспортних засобів проводиться за
умови сплати їх власниками
передбачених законодавством податків
і зборів (обов'язкових платежів), а
також внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів.

Таким чином, факт реєстрації
транспортного засобу стверджує те, що
на момент такої реєстрації
відповідачем було виконано всі
обов'язкові вимоги, в тому числі, й щодо
сплати податку з власників
транспортних засобів.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Апеляційний перегляд цієї справи
здійснюється відповідно до ст.195 КАС
України в межах доводів апеляційної
скарги.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконав свого обов'язку із сплати
податку, оскільки, сума податку з
власників транспортних засобів, яка
мала б бути сплачена ним під час
первинної реєстрації транспортного
засобу, не зарахована на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету, що підтверджується довідкою
ДПІ.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрував придбані за
кордоном автомобіль марки Volkswagen Т4, 2000
року випуску, та Mercedes-Benz VITO 108, 2002 року
випуску. Згідно власноручно написаних
заяв про реєстрацію ТЗ від 23.02.2010 року,
було видано два номерні знаки - НОМЕР_1
та НОМЕР_2 відповідно.

З розрахунку суми податку з власників
транспортних засобів під час
здійснення першої реєстрації
транспортних засобів в Україні видно,
що сума податку, яка підлягає сплаті,
становить 46090,00 грн., з яких: 24610.00 грн.
(об'єм двигуна 2461 куб. см., ставка
податку за 100 куб.см. - 1000,00 грн., 1000 х 2461/100
= 24610,00 грн.) за автомобіль марки Volkswagen Т4
(державний номерний знак НОМЕР_1. 2000
року випуску); 21480.00 грн. (об'єм двигуна
2148 куб. см., ставка податку за 100 куб.см. -
1000,00 грн., 1000 х 2148/100 = 21480,00 грн.) за
автомобіль марки Mercedes-Benz VITO 108
(державний номерний знак НОМЕР_2, 2002
року випуску).

Листом від 28.04.2010 р. №9504/10/17-108/174 ДПА
України у Львівській області
звернулось до начальника УДАІ ГУМВС
України у Львівській області з
проханням надати інформацію щодо
сплати податку з власників
транспортних засобів під час
проведення першої реєстрації
автомобілів, ввезених на територію
України, починаючи з 2008 року.

У відповідь на цей запит, листом від
31.08.2010 року за підписом начальника
Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ при ГУМВС України у Львівській
області надало запитувану інформацію,
якою підтверджується, що ОСОБА_1 має у
власності автомобіль марки Volkswagen Т4 та
Mercedes-Benz VITO 108, квитанція про сплату
податку з власників транспортних
засобів відсутня, оплата не проведена.

Довідкою ДПІ у Залізничному районі м.
Львова від 04.11.2010 року №30070/9/19-023/1535
підтверджується, що кошти по податку з
власників наземних транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів в сумі 24610,00 грн. та 21480,00 грн.
відповідно 25.02.2010 року від ОСОБА_1 до
місцевого бюджету Залізничного району
м. Львова не надходили.

Відповідно до ст. 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Статтею 14 Закону України «Про систему
оподаткування» передбачено, що до
загальнодержавних належать, зокрема,
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.

Згідно ст.20 зазначеного Закону
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими державними органами
в межах повноважень, визначених
законами.

Перша реєстрація в Україні - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу. (ст.3 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів»)

Як видно з матеріалів справи перша
реєстрація транспортних засобів
відповідача здійснена 25.01.2010 року.

Податок з визначених вказаним Законом
власників наземних транспортних
засобів сплачується юридичними га
фізичними особами за місцем реєстрації
таких транспортних засобів на
спеціальні рахунки територіальних
дорожніх фондів республіканського
бюджету Автономної Республіки Крим,
обласних бюджетів та бюджетів міст
Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами - перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд.

Згідно ч.6 ст.5 зазначеного вище Закону
фізичні особи - платники податку
зобов'язані пред'являти органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію, зняття з
обліку або технічний огляд
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку
за попередній (у разі здійснення
сплати) та за поточний роки, а платники,
звільнені від сплати цього податку, -
відповідний документ, що дає право на
користування цими пільгами.

Частинами 5-8 статті 6 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» передбачено, що сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження)
об'єктів оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом
(ст.7 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»).

Відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного
кодексу України податки, збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету.

З огляду на викладене випливає, що сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, розраховується саме фізичною
особою за ставками встановленими цим
Законом, а тому колегія суддів вважає
правильним висновок про
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення з відповідача податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 3
лютого 2011 року у справі №2а-11261/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей