Справа № 2а-3438/10/0370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.
Справа № 3927/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства
«Антон-Інвест» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 27.12.2010 року
у справі за позовом Приватного
підприємства «Антон-Інвест» до
Управління Пенсійного фонду України в
Луцькому районі Волинської області про
скасування вимоги про сплату боргу з
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, -

ВСТАНОВИЛА :

Приватне підприємство «Антон-Інвест»
17.12.2010 р. звернулося в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Луцькому районі про скасування вимоги
№Ю-476 від 07.12.2010 року про сплату боргу із
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 615,97 грн.

В позові ПП «Антон-Інвест»
покликається на те, що 14.12.2010 року на
адресу ПП «Антон-Інвест» надійшла
вимога про сплату боргу за платежем
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування № Ю-476
від 07.12.2010 року, з якою підприємство не
погоджується. Вважають, що
відповідачем порушено порядок
формування вимоги про сплату боргу,
оскільки відповідно до законодавства
вимога формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків, а
вимога № Ю-476 від 07.12.2010 року сформована
лише на підставі облікових даних з
карток особових рахунків ПП
«Антон-Інвест». Зазначає, що УПФ
України в Луцькому районі не було
проведено жодної перевірки
підприємства з часу його створення. У
вимозі не заповнена графа 2, оскільки в
ній не вказано, що оплату слід провести
у ВАТ «Державний ощадний банк України»
і ніяких рахунків. Також у вимозі не
заповнена графа 4, в якій має бути
вказана дата набрання чинності вимогою
про сплату боргу, тому вважають її
такою, що не набрала чинності та не
тягне відповідно ніяких юридичних
наслідків.

Оскаржуваною постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
27.12.2010 року у задоволенні позовної
заяви ПП «Антон-Інвест» до Управління
Пенсійного фонду України в Луцькому
районі Волинської області про
скасування вимоги про сплату боргу з
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування -
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідачем
порушено порядок формування вимоги про
сплату боргу, оскільки відповідно до
законодавства вимога формується на
підставі актів документальних
перевірок та облікових даних з карток
особових рахунків, а вимога №Ю-476 від
07.12.2010 року сформована лише на підставі
облікових даних з карток особових
рахунків ПП «Антон-Інвест». Зазначає,
що УПФ України в Луцькому районі не
було проведено жодної перевірки
підприємства з часу його створення. У
вимозі не заповнена графа 2, оскільки в
ній не вказано, що оплату слід провести
у ВАТ «Державний ощадний банк України»
і ніяких рахунків.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові ПП «Антон-Інвест»
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно вимог частини 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
вбачається, що якщо страхувальник
отримавши вимогу управління
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти днів після її
отримання не узгодив з органом
Пенсійного фонду чи не сплатив суму
недоїмки даний орган Пенсійного фонду
подає вимогу про сплату недоїмки до
виконавчої служби. Як встановлено в
судовому засіданні позивач після
отримання вимоги №Ю-476 від 07.12.2010 року
не узгодив її з УПФ України в Луцькому
районі, не сплатив зазначену суму
недоїмки разом із застосованою до
нього фінансовою санкцією, а оскаржив
її до суду в десятиденний строк з
моменту отримання. Графа 4 даної вимоги
щодо набрання чинності вимогою про
сплату боргу, як передбачено в додатку
№ 9 до Інструкції заповнюється в разі
формування узгодженої вимоги та
направлення до органів виконавчої
служби, тому посилання позивача на не
заповнення пункту 4 вимоги (дата
набрання чинності вимоги), як підставу
її недійсності не ґрунтується на
вимогах діючого законодавства,
оскільки при направленні вимоги до
позивача не закінчився десятиденний
строк після , якого орган Пенсійного
фонду подає її у встановленому порядку
на виконання до відповідного
підрозділу державної виконавчої
служби. Також суд не приймає до уваги
твердження позивача про те, що у вимозі
в графі 2 не вказані рахунки на, які
необхідно сплатити суму боргу,
оскільки як вбачається з оскаржуваної
вимоги такі рахунки передбачені в
графі 1 вимоги, а в графі 2 банк ВАТ
«Державний ощадний банк України».

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ПП «Антон-Інвест» є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкцією «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженою постановою Правління
Пенсійного фонду України №21-1 від 19
грудня 2003 року, визначено, що ПП
«Антон-Інвест», як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати страхові
внески в установлені строки та в
повному обсязі.

Пунктами 4, 6 частини 2 статті 17 та
частиною 6 статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду та
подавати звітність органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.
Базовим звітним періодом для
відповідача згідно цього Закону є
календарний місяць.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону
України «Про систему оподаткування»
обов'язок юридичної особи зі сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів) припиняється з їх сплатою.

В абзаці 4 підпункту 5.1.6 пункту 5.1
Інструкції визначено, що остаточний
розрахунок за базовий звітний період
здійснюється платником страхових
внесків не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати (доходу), на суми яких
нараховуються страхові внески.
Відповідно до пункту 8.3 Інструкції
вимога формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції, а згідно з
абзацом 3 пункту 8.2. Інструкції органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки якщо страхувальник має на
кінець звітного періоду борги зі
сплати фінансових санкцій (штрафів) та
пені.

З оглянутої картки особових рахунків
страхувальника юридичної особи ПП
«Антон-Інвест» за вересень 2010 року
вбачається, що за позивачем перед
Пенсійним фондом заборгованість зі
сплати страхових внесків становить 625,15
грн. Судом встановлено, що
заборгованість позивача по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування станом на 01.12.2010 року
становить 615,97 грн., про що відповідачем
07.12.2010 року сформовано вимогу №Ю-476 про
сплату боргу за платежем страхових
внесків на загальнообов'язкове
пенсійне страхування, яка позивачем
отримана 12.12.2010 року, що вбачається з
штемпеля вхідної кореспонденції
відповідача, а з позовом до суду про
оскарження вищевказаної вимоги ПП
«Антон-Інвест» звернулось 17 грудня 2010
року.

Згідно пункту 8.5. Інструкції у разі
незгоди з розрахунком суми недоїмки,
зазначеної у вимозі про сплату боргу,
страхувальник узгоджує її з органами
Пенсійного фонду, а у разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку. Про оскарження
вимоги до суду страхувальник
зобов'язаний письмово повідомити
протягом трьох робочих днів орган
Пенсійного фонду, який направив вимогу.
Узгодження вимоги органу Пенсійного
фонду здійснюється на підставі заяви
страхувальника, яка розглядається
органом Пенсійного фонду протягом
трьох робочих днів після її отримання,
та поданих страхувальником документів,
що свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі. У разі узгодження
страхувальником вимоги про сплату
недоїмки з територіальним органом
Пенсійного фонду цей орган
зобов'язаний у строк, визначений для
розгляду заяви страхувальника про
узгодження вимоги, надіслати йому
узгоджену вимогу про сплату недоїмки, а
страхувальник зобов'язаний сплатити
узгоджену суму недоїмки протягом
десяти робочих днів після отримання
узгодженої вимоги. Як встановлено в
судовому засіданні позивач про
оскарження вимоги до суду УПФ України в
Луцькому районі не повідомляв.

В судовому засіданні встановлено, що ПП
«Антон-Інвест» не зверталося до УПФ
України в Луцькому районі із заявою про
узгодження вимоги про сплату недоїмки
№ Ю-476 від 07.12.2010 року, а узгоджена
вимога про сплату недоїмки із
заповненням 3-ї частини порядкового
номера вимоги - літери «У» проводиться
лише у разі узгодження вимоги про
сплату недоїмки з відповідачем.

Пунктом 8.8 Інструкції визначено, що у
разі якщо страхувальник, який одержав
вимогу і протягом десяти робочих днів
після її отримання не сплатив
зазначену у вимозі суму або не узгодив
вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги, орган
Пенсійного фонду звертається у
встановленому законом порядку і подає
вимогу до відповідного органу
державної виконавчої служби, у якій
зазначає суму боргу за даними карток
особових рахунків платників на дату
подання. До сум боргу, що подаються до
органів державної виконавчої служби за
даними карток особових рахунків
платників, включаються також суми
узгоджених з платником, але не
сплачених у встановлений термін
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Судом встановлено, що вимога про сплату
недоїмки №Ю-476 від 07.12.2010 року на день
розгляду в суді позову УПФ України в
Луцькому районі до виконавчої служби
на виконання не направлялась, оскільки
на виконанні знаходиться попередня
вимога №Ю444У від 05.11.2010 року на
аналогічну суму боргу 615,97 грн., яка
оглянута судом, і потреби у направленні
нової не було, так як за останній місяць
позивач не допускав росту боргу за
звітами, а пункт 8.9 Інструкції
передбачає, що в такому разі до органу
виконавчої служби вимога подається
лише в разі зростання боргу і на суму
цього зростання.

Згідно статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження» вимога
управління Пенсійного фонду про сплату
недоїмки є виконавчим документом і
повинна відповідати вимогам
виконавчого документа, зокрема, в ній
повинно бути зазначена дата набрання
чинності вимоги. З оглянутої судом
вимоги № Ю-476 від 07.12.2010 року вбачається,
що в графі 4 вимоги дата набрання
чинності відсутня.

З вимог частини 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
вбачається, що якщо страхувальник
отримавши вимогу управління
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти днів після її
отримання не узгодив з органом
Пенсійного фонду чи не сплатив суму
недоїмки даний орган Пенсійного фонду
подає вимогу про сплату недоїмки до
виконавчої служби. Як встановлено в
судовому засіданні позивач після
отримання вимоги №Ю-476 від 07.12.2010 року
не узгодив її з УПФ України в Луцькому
районі, не сплатив зазначену суму
недоїмки разом із застосованою до
нього фінансовою санкцією, а оскаржив
її до суду в десятиденний строк з
моменту отримання. Графа 4 даної вимоги
щодо набрання чинності вимогою про
сплату боргу як передбачено в додатку
№9 до Інструкції заповнюється в разі
формування узгодженої вимоги та
направлення до органів виконавчої
служби, тому посилання позивача на не
заповнення пункту 4 вимоги (дата
набрання чинності вимоги), як підставу
її недійсності не ґрунтується на
вимогах діючого законодавства,
оскільки при направленні вимоги до
позивача не закінчився десятиденний
строк після якого орган Пенсійного
фонду подає її у встановленому порядку
на виконання до відповідного
підрозділу державної виконавчої
служби.

Також суд не приймає до уваги
твердження позивача про те, що у вимозі
в графі 2 не вказані рахунки на, які
необхідно сплатити суму боргу,
оскільки як вбачається з оскаржуваної
вимоги такі рахунки передбачені в
графі 1 вимоги, а в графі 2 банк ВАТ
«Державний ощадний банк України».

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, у поданих письмових запереченнях
відповідачем та в судовому засіданні
представником відповідача наведено
достатньо належних та допустимих
доказів, які свідчать, що оскаржувана
вимога № Ю-476 від 07.12.2010 року про сплату
позивачем боргу з внесків на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування в сумі 615,97 грн. оформлена
та прийнята в межах повноважень
Пенсійного органу та у спосіб, що
передбачений Конституцією та Законами
України, в зв'язку з чим суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ПП
«Антон-Інвест» до Управління
пенсійного фонду України в Луцькому
районі Волинської області до
задоволення не підлягають.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Антон-Інвест» -
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27.12.2010 року
у справі № 2а-3438/10/0370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар