Справа № 753/4010/14-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4010/14-а
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ДРАГА О.А.

сторін:

відповідчки
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом УПРАВЛІННЯ
ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ в
ДАРНИЦЬКОМУ районі в м. КИЄВІ до
ОСОБА_2 про стягнення надміру
виплачених коштів у сумі 1 340 грн. 75
коп. , суд

В с т а н о в и в:

Позивач Управління ПФУ в
Дарницькому районі м. Києва
звернулося до суду з позовом др
ОСОБА_2 про стягнення надміру
виплачених коштів у сумі 1 340 грн. 75
коп., обгрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що ОСОБА_2 отримує
пенсію за віком згідно Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV
"Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування". Загальний
розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.12.
2013 року встановлено у розмірі 4 500
грн. 73 коп. За період з 31.03. 2010 року
по 31.12. 2010 року УПФУ в Дарницькому
районі м. Києва відповідачу було
надміру виплачено кошти у розмірі 1
340 грн. 75 коп. Переплата виникла
виключно у зв"язку із допущеною
рахункової помилки, яка відбулася з
технічних причин ( збій програми
технічного забезпечення АСОПД
КОМТЕКС), відповідачу був надісданий
лист від 08.11. 2013 року із вимогою
добровільно сплатити суму надміру
виплачених коштів у розмірі

1 340 грн. 75 коп., який нею був отриманий
особисто 04.12. 2013 року на сьогодні
борг не сплачений, а тому просить
стягнути з відповідачки надміру
виплачені кошти в розмірі

1 340 грн. 75 коп. та судовий збір на
користь держави.

Позивач Управління ПФУ в
Дарницькому районі м. Києва в
судове засідання не з"явився та не
направив свого представника , через
загальну канцелярію за вх. № 15535 від
03.04. 2014 року надіслав заяву про
розгляд справи за їх відсутност і,
свої позовні вимоги підтримують
повністю

Відповідачка ОСОБА_2 позовні
вимоги не визнала, оскільки
рахункова помилка виникла не з її
вини, крім того позивач просить
застосувати до спірних правовідносин
ст. 257 ЦК України строк позовної
давності.

Суд, заслухавши пояснення
відповідачки , дослідивши матеріали
справи у їх сукупності, приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 отримує
пенсію за віком згідно Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV
"Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування". Загальний
розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.12.
2013 року встановлено у розмірі 4 500
грн. 73 коп.

За змістом позовної заяви,
переплата в сумі 1 340 грн. 75 коп. за
період з 31.03. 2010 року по 31.12. 2010 року,
виникла виключно в зв"язку із
допущеною рахунковою помилкою, яка
відбулася з технічних причин, збій
програмного технічного забезпечення.
Проте ніяких доказів на
підтвердження даного факту взагалі
і конкретно тих обставин, що мала
місце саме рахункова помилка
позивачем до суду не надано.

За змістом ст. 1215 ЦК України, не
підлягає поверненню безпідставно
набуті: заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії,
допомоги, стипендії, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров"я або смертю,
аліменти на інші грошові суми, надані
фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовістності з боку набувача.
Отже, законодавством передбачено
можливість вимагати повернення зайве
виплаченої суми, лише у виняткових,
чітко визначених випадках, а в
даному випадку виключно за умови
наявності рахункової помилки.

Поняття "Рахункова помилка" в
чинному законодавстві не визначено.

В п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12. 1999
року № 13 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці" надається роз"яснення поняття
лічильної ( рахункової) помилки - це
помилка, яка була допущена під час
проведення арифметичних підрахунків.
До лічильних помилок належить
неправильності в обчисленнях,
дворазове нарахування заробітної
плати за один і той самий період.

Як вбачається зі змісту позовної
заяви, позивачем не встановлений сам
факт наявності рахункової помилки, що
становить предмет доказування у
даному спорі, а саме: відсутні
висновки ревізії, акти перевірок чи
службового розслідування, по
інформації яких можна було б
відстежити шлях та причину
виникнення помилки при нарахуванні
пенсії та з"ясувати, що дана помилка
є безпосередньо рахунковою помилкою
як стверджує позивач, а не помилкою
пов"язаною з неналежним виконанням
обов"язків службовими особами,
відповідальними за обчислення та
нарахування пенсії, а також
здійснення контрольних та
ревізійних функцій. До таких помилок
допущених посадовими особами
відносяться також помилки при
нарахуванні пенсії пов"язані з
неправильним застосуванням
службовими особами нормативних актів,
якими регулюються обчислення та
нарахування пенсії для певних
категорій пенсіонерів.

Разом з тим, як вбачається зі
змісту позовної заяви, позивач
стверджує, що в даному випадку мала
місце рахункова помилка, яка
відбулася з технічних причин - збій
програми технічного забезпечення в
зв"язку з чим, виходячи із наявних в
справі матеріалів, суд вважає за
необхідне зазначити, що збій
програми технічного забезпечення не
можна, відповідно до вищезазначеного
чинного законодавства, вважати
рахунковою помилкою, тим більше за
тих обставин, що помилка при
нарахуванні пенсії була
непоодинокою, а повторювалася 9
місяців з 31.03. 2010 року по 31.12. 2010 року

Відповідачка в судовому засіданні
не спростовувала той факт, що дійсно
в зазначений період отримала
вищезазначені позивачем суми. Проте
заперечує, що виплачені їй кошти в
сумі 1 340 грн. 75 коп. за період з 31.03.
2010 року по 31.12. 2010 року є переплатою,
яка утворилася внаслідок виникнення
рахункової помилки і що ці кошти не
входили до складу пенсії, як такі,
що відповідно до ст. 1215 ЦК України,
якою встановлені випадки повернення
зайве виплачених сум, не являлися
грошовими сумами, наданими фізичній
особі як засіб до існування.

Оскільки, як вбачається з
матеріалів справи та відповідно до
пояснень відповідачки, остання
неодноразово зверталася до УПФ в
Дарницькому районі м. Києва з
приводу неправильного нарахування
пенсії та допущення з їх боку
помилок на що вони не реагували, а
на даний час відповідно до тяжкого
матеріального положення просить не
здійснювати стягнення коштів начебто
переплачених та застосувати строки
позовної давності.

Таким чином, оскільки рахункова
помилка з боку позивача відсутня,
недобросовістність з боку
відповідача також відсутня, то
отримані відповідачкою кошти не
підлягають поверненню і підстави для
задоволення позову в даному випадку
відсутні.

Разом з тим, позивач звернувся
до суду з даним позовом у лютому 2014
року.

Відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України
заява про захист цивільного права
або інтересу має бути прийнята судом
до розгляду незалежно від спливу
позовної давності. Проте, ч.4 ст. 267 ЦК
України передбачено, що сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові.

Разом з тим позивач звернувся
до суду в порядку КАСУ, то
відповідно до вимог ст. 99 ч.2 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
про поновлення строків у
відповідності до вимог ст. 102 КАС
України позивач не просив.

В даному спорі позивач просить
стягнути надмірно виплачені кошти за
період з 31.03. 2010 року по 31.12. 2010
року.Отже для позивача право на
захист його порушеного права, якщо
він вважає його порушеним, виникло
з 31. 12. 2010 року, а з врахуванням тих
обставин, що позивач звернувся лише
до суду лютому 2014 року то в даному
випадку для нього строк позовної
давності сплив ( ст. 257 ЦК України та
ст. 103 КАС України).

Відповідно до чинного
законодавства, позивач має право
звернутися до суду з заявою про
захист цивільного права або
інтересу незалежно від спливу
позовної давності ( ч.2 ст. 267 ЦК
України), проте таке звернення
підлягає захисту при умові коли
строк позовної давності не сплив.

Разом з тим, відповідачка
наполягає в судовому засіданні для
застосування судом позовної
давності відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК
України та ст. 99 КАС України, а тому із
цих підстав в задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. . 3, 10, 57, 60, 88 , 209, 213,
215, 218, 222 ч.3, 294 ЦПК України, ст. 257, 267, 1215
ЦК України; ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 99,
104, 158-163, 167, КАС України; п.24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12. 1999 року № 13 "Про практику
застосування судами законодавства
про оплату праці", суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог
УПРАВЛІННЮ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ
в ДАРНИЦЬКОМУ районі в м. КИЄВІ до
ОСОБА_2 про стягнення надміру
виплачених коштів у сумі 1 340 грн. 75
коп.., відмовити .

Постанова може бути оскаржена до
Адміністративного Апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд
протягом 10 днів з дня її проголошення .
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб"єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст. 167 цього Кодексу, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді,
то десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п"ятиденного строку з
моменту отримання суб"єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК