Справа № 461/1661/14-а
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1661/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року Галицький районний суд
м.Львова в складі: головуючого - судді
Волоско І.Р., при секретарі - Козак Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Львівської митниці
Державної митної служби України про
визнання неправомірними дій,
скасування протоколу та постанови про
порушення митних правил , -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 договір про надання
юридичних послуг від 04.10.20213р., ордер
серії КС №58859 від 23.01.2014р. звернувся до
суду в інтересах гром. ОСОБА_2 із
вимогами про визнання неправомірними
дій Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, скасування
протоколу №3 про порушення митних
правил від 01.10.2013р. постанови №3
про порушення митних правил від
15.11.2013р., якою ОСОБА_2 притягнений до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбаченого
ч.3 ст.481 Митного Кодексу України.
Оскаржувані протокол та постанову
вважає незаконним та необгрунтованими,
оскільки такі не відповідають нормам
КУпАП в частині порушення строків
притягнення до адміністративної
відповідальності; застосування
нечинних правових норм; відсутність
забезпечення надання юридичної
допомоги та кваліфікованого
перекладача

В телеграмі від 25.03.2014р.
адвокат ОСОБА_1 просить розглянути
справу без його участі.

Представник відповідача
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів проти позову
заперечив, т.я. вважає, що оскаржувана
постанова відповідає вимогам закону,
факт порушення ОСОБА_2 митних правил
мав місце.

Суд вважає, що в позові слід
відмовити, виходячи із наступного.

Встановлено, що 01.10.2013 року,
близько 14 год. 00 хв. громадянин
Сполученого Королівства Великої
Британії та Північної Ірландії ОСОБА_2
(ОСОБА_2) слідував в напрямку «в'їзд в
Україну» смугою руху «зелений коридор»
митного поста «Краковець» Львівської
митниці Міндоходів в якості водія
транспортного засобу марки «SUBARU LEGACY»
р.н. НОМЕР_1, 2003 р.в., VIN № НОМЕР_2, об'єм
двигуна 2457 см3, (країна реєстрації -
Великобританія) .

Шляхом здійснення оперативного запиту
до єдиної автоматизованої
інформаційної системи (ЄАІС) митних
органів та на підставі аналізу
переміщень за даними «Пасажирського
пункту пропуску» та «Диспетчера зони
митного контролю» ПІК «Інспектор-2006», в
процесі здійснення митних
формальностей встановлено, що
громадянин Сполученого Королівства
Великої Британії та Північної Ірландії
ОСОБА_2, користуючись правами
нерезидента та обравши смугу руху
«зелений коридор» ввіз на територію
України в митному режимі «тимчасове
ввезення» наступні транспортні засоби:
15.12.2010 18:17:56, через митний пост
«Мостиська» Львівської митниці
транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO, р/н
НОМЕР_3 (країна реєстрації -
Великобританія), VIN № НОМЕР_4; 01.03.2011
22:02:36, через митний пост «Рава-Руська»
Львівської митниці транспортний засіб
марки HONDA CIVIC, р/н НОМЕР_5 (країна
реєстрації - Великобританія), VIN №
НОМЕР_6; 18.09.2011 09:33:35, через митний пост
«Краковець» Львівської митниці
транспортний засіб марки NISSAN X-TRAIL, р/н
НОМЕР_7 (країна реєстрації -
Великобританія), VIN № НОМЕР_8; 26.02.2011
23:50:26, через митний пост «Ягодин»
Ягодинської митниці транспортний
засіб марки HONDA ACCORD, р/н НОМЕР_9 (країна
реєстрації - Великобританія), VIN №
НОМЕР_10.

Згідно даних програмно-інформаційного
комплексу «Інспектор-2006» та єдиної
автоматизованої інформаційної системи
(ЄАІС) митних органів, зазначені
транспортні засоби (MITSUBISHI PAJERO, р/н
НОМЕР_3; HONDA CIVIC, р/н НОМЕР_5; NISSAN X-TRAIL, р/н
НОМЕР_7; HONDA ACCORD, р/н НОМЕР_9) з митної
території України, станом на 01.10.2013 року
громадянином Великобританії ОСОБА_2 не
вивозились та у інший митний режим,
згідно законодавства не поміщені. На
момент перетину кордону, відповідних
документів, що підтверджують факт
аварії, дії обставин непереборної сили
або протиправних дій третіх осіб,
визначених статтею 460 Митного кодексу
України, зазначеною особою подано не
було.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України,
тимчасове ввезення
громадянами-нерезидентами на митну
територію України транспортних
засобів особистого користування
дозволяється на строк до одного року.
Цей строк може бути продовжено
органами доходів і зборів з
урахуванням дії обставин непереборної
сили та особистих обставин громадян,
які ввезли такі транспортні засоби, за
умови документального підтвердження
цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Обов'язковою умовою допуску зазначених
транспортних засобів до тимчасового
ввезення на митну територію України є
реєстрація цих транспортних засобів в
уповноважених органах іноземних
держав, що підтверджується відповідним
документом.

Згідно із ч. 5 ст. 380 МК України,
тимчасово ввезені транспортні засоби
особистого користування повинні бути
вивезені за межі митної території
України з дотриманням строків,
установлених відповідно до вимог цього
Кодексу, або поміщені у митні режими
відмови на користь держави, знищення
або руйнування чи можуть бути
оформлені для вільного обігу на митній
території України за умови сплати
митних платежів, які відповідно до
закону підлягають сплаті при імпорті
таких транспортних засобів.

Таким чином, громадянин Великобританії
ОСОБА_2 (ОСОБА_2), перевищив встановлений
законодавством України строк
тимчасового ввезення на митну
територію України транспортних
засобів громадянами-нерезидентами
більше ніж на 10 (десять) діб.

Відтак, автомобілі MITSUBISHI PAJERO, р/н
НОМЕР_3; HONDA CIVIC, р/н НОМЕР_5; NISSAN X-TRAIL, р/н
НОМЕР_7; HONDA ACCORD, р/н НОМЕР_9 повинні були
бути вивезеним за межі митної
території України або поміщені у митні
режими відмови на користь держави,
знищення або руйнування чи оформлений
для вільного обігу на митній території
України.

Нормою ст.181 ЦК України визначено, що
рухомими речами є речі, які можна
вільно переміщувати у просторі. Тому,
вказані автомобілі особистого
користування, відносяться до рухомих
речей і підпадають під термін «товар»,
зазначеного в диспозиції статті 481 МК
України.

Під час здійснення провадження у
справі встановлено, що громадянин
Великобританії ОСОБА_2 (ОСОБА_2) з
приводу продовження строку доставки
згаданих транспортних засобів у
Львівську митницю Міндоходів не
звертався.

Таким чином, ОСОБА_2 перевищив строк
тимчасового ввезення автомобілів
MITSUBISHI PAJERO, р/н НОМЕР_3; HONDA CIVIC, р/н НОМЕР_5;
NISSAN X-TRAIL, р/н НОМЕР_7; HONDA ACCORD, р/н НОМЕР_9.

Відповідно до ч. 3 статті 481 МК України,
встановлено відповідальність за
перевищення строку тимчасового
ввезення товарів на митну територію
України або строку тимчасового
вивезення товарів за межі митної
території України більше ніж на десять
діб.

Згідно з електронною базою даних
«Реєстр порушників митних правил» ЄАІС
Держмитслужби України, станом на 01
жовтня 2013 року, громадянин
Великобританії ОСОБА_2 (ОСОБА_2)
протягом року до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил не притягувався.

В доводах адміністративного позову
стверджується про порушення
Львівською митницею Міндоходів вимог
ст. 525 МК України, відповідно до яких,
справа про порушення митних правил
розглядається у п'ятнадцятиденний
строк з дня отримання посадовою особою
органу доходів і зборів або судом
(суддею) матеріалів, необхідних для
вирішення справи. При цьому, зазначає,
що посадовою особою органу доходів
(Прокопович Г.В.) справа була отримана
03.10.2013 року.

Однак, з такими доводами погодитись не
можна, з огляду на наступне. Зазначене
не відповідає матеріалам справи.

Встановлено, що 04.10.2013 відповідно до п. 4
Порядку передачі до підрозділу
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил матеріалів справ про
порушення митних правил, заведених
іншими підрозділами регіональної
митниці, митниці, затвердженому
наказом Державної митної служби
України від 11.02.2011 року № 99 (далі -
Порядок) матеріали справи про
порушення митних правил були передані
до підрозділу БК та ПМП для здійснення
провадження за актом прийому-передачі
матеріалів справи про порушення митних
правил.

Пунктами 8 - 9 Порядку передбачено, що
матеріали справи про порушення митних
правил приймає керівник підрозділу БК
та ПМП або його заступник.

Після отримання матеріалів справи про
порушення митних правил підрозділом БК
та ПМП керівник підрозділу БК та ПМП
або його заступник своєю резолюцією на
акті прийому-передачі матеріалів
справи про порушення митних правил
доручає організувати провадження у
справі керівнику відповідного
підрозділу, який, у свою чергу, визначає
конкретну посадову особу, яка буде
здійснювати провадження у справі.

Позивачем не враховано, що відповідно
до ст. 486 МК України, провадження у
справі про порушення митних правил
включає в себе не лише складення
протоколу про порушення митних правил
та вжиття невідкладних процесуальних
дій, а й виконання процесуальних дій,
зазначених у статті 508 МК України,
розгляд справи, винесення постанови та
її перегляд у зв'язку з оскарженням
(внесенням подання прокурора).

Згідно із актом прийому-передачі
матеріалів справи від 04.10.2013 року
матеріали справи були передані для
здійснення провадження по справі, а не
розгляду, у зв'язку із чим, висновок
позивача про порушення строків
розгляду справи не ґрунтується на
вимогах законодавства та обставинах
справи.

Окрім того, як вбачається із
матеріалів справи про ПМП первинно
розгляд справи про порушення митних
правил було призначено 18 жовтня 2013
року. Однак 15 жовтня 2013 року на адресу
митниці надійшла телеграма від
представника позивача ОСОБА_1, в якому
він просив перенести розгляд справи
ОСОБА_2 на іншу дату, у зв'язку з тим, що
він був зайнятий у розгляді іншої
судової справи. І саме з метою
забезпечення права на захист митницею
і було відкладено розгляд справи.

Позивач зазначає, що на день складання
оскаржуваного протоколу та постанови,
діяв Митний кодекс від 11 липня 2002 року
№ 92-IV, а тому справа про порушення
митних правил повинна була
розглядатися саме за цим кодексом.

Зазначене твердження є безпідставним,
т.я. протокол про порушення митних
правил складено 01.10.2013 року; постанова
винесена 15.11.2013 року. МК України від 13
березня 2012 року № 4495-VI набрав чинності
01.06.2012 року.

Тобто, оскаржувані рішення податкового
органу були винесені після набрання
чинності МК України від 13 березня 2012
року № 4495-VI.

Позивач обґрунтовує необхідність
застосування МК України від 11 липня 2002
року № 92-IV посиланням на ч. 1-2 ст. 3 МК
України від 13 березня 2012 року № 4495-VI,
згідно із якими:

1. При здійсненні митного контролю та
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, застосовуються
виключно норми законів України та
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи, чинні
на день прийняття митної декларації
органом доходів і зборів України.

2. У разі якщо законодавством України
передбачена можливість виконання
митних формальностей без подання
митної декларації, застосовуються
норми законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
виконання таких формальностей.

Зазначені положення регулюють дію
законодавства з питань митної справи у
часі, під час митного контролю та
митного оформлення товарів, а не
провадження у справах про порушення
митних правил.

Питання ж дії законодавства з питань
митної справи у часі під час
провадження у справах про порушення
митних правил врегульоване ст.8 КпАП
України та ч.3 ст.3 МК України від 13
березня 2012 року № 4495-VI.

Так, відповідно до ч.1 ст.8 КпАП України
особа, яка вчинила адміністративне
правопорушення, підлягає
відповідальності на підставі закону,
що діє під час і за місцем вчинення
правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 МК України норми
законів України, які пом'якшують або
скасовують відповідальність особи за
порушення митних правил, передбачені
цим Кодексом, мають зворотну дію в часі,
тобто їх норми поширюються і на
правопорушення, вчинені до прийняття
цих законів. Норми законів України, які
встановлюють або посилюють
відповідальність за такі
правопорушення, зворотної дії в часі не
мають.

Так, у період 2010 - 2011 років діяв МК
України від 11 липня 2002 року № 92-IV,
відповідальність за не вивезення
тимчасово ввезених товарів була
передбачена ст. 348 цього кодексу.
Санкція статті 348 МК України від 11 липня
2002 року № 92-IV передбачала конфіскацію,
що є більш суворим стягненням ніж
штраф. Таким чином, керуючись ч. 3 ст. 3 МК
України від 13 березня 2012 року № 4495-VI
Львівською митницею Міндоходів
кваліфіковано порушення за ч. 3 ст. 481 МК
України від 13 березня 2012 року № 4495-VI та
накладено стягнення, передбачене
чинним кодексом, оскільки санкція
даної статті пом'якшує
відповідальність за вчинення
правопорушення і, відповідно, має
зворотну дію в часі. Відповідні
роз'яснення щодо застосування
законодавства про порушення митних
правил були надані листом
Держмитслужби України від 22.05.2012 р. №
20/1-11/04992-ЕП.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 8 КпАП
України провадження в справах про
адміністративні правопорушення
ведеться на підставі закону, що діє під
час і за місцем розгляду справи про
правопорушення.

Неспроможними є доводи позову про
порушення ОСОБА_2 ст. 332 МК України від 11
липня 2002 року № 92-IV, якою передбачено
відповідальність за недоставлення до
митного органу товарів, транспортних
засобів, що перебувають під митним
контролем і перевозяться з одного
митного органу до іншого, а так само
прийнятих для передачі митному органу
митних або інших документів на ці
товари, транспортні засоби.

Проте, як встановлено оскаржуваними
протоколом про порушення митних правил
та постановою, позивачу ставилося в
вину перевищення встановленого
законодавством України строку
тимчасового ввезення на митну
територію України транспортних
засобів більше ніж на 10 (десять) діб, а
не недоставлення до митного органу
транспортних засобів, тому такі
міркування позивача є безпідставними.

Відповідно до ст. 348 МК України від 11
липня 2002 року № 92-IV, передбачено
відповідальність за не вивезення за
митний кордон України товарів, які були
тимчасово ввезені на митну територію
України під зобов'язання про зворотне
вивезення, або не ввезення на митну
територію України товарів, які були
тимчасово вивезені за митний кордон
України під зобов'язання про зворотне
ввезення, у строк, зазначений у
зобов'язанні про зворотне вивезення
(зворотне ввезення) таких товарів і,
оскільки ОСОБА_2 такого зобов'язання не
подавалося, в його діях відсутній склад
зазначеного правопорушення.

Твердження позивача щодо відсутності у
діях ОСОБА_2 складу правопорушення,
оскільки він не надавав зобов'язання
про зворотне вивезення транспортних
засобів є неправильним, оскільки ч.3
ст.481 МК України передбачає
відповідальність за перевищення
строку тимчасового вивезення товарів
більше ніж на 10 діб не залежно від
надання зобов'язання про зворотне
вивезення.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК
України, якщо справи про порушення
митних правил відповідно до статті 522
цього Кодексу розглядаються органами
доходів і зборів, адміністративне
стягнення за порушення митних правил
може бути накладено не пізніше, ніж
через шість місяців з дня вчинення
правопорушення, а у разі розгляду
органами доходів і зборів справ про
триваючі порушення митних правил, у
тому числі передбачені статтями 469, 477 -
481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж
через шість місяців з дня виявлення цих
правопорушень. Таким чином порушення
митних правил передбачене ст.481 МК
України є триваючим і не вивезення
тимчасово ввезених транспортних
засобів позивачем відбувалось і під
час дії МК України від 13.03.12., а тому
відповідні порушення вірно були
кваліфіковані посадовими особами
митниці відповідно до ст.481 МК України.

Разом з тим навіть, якщо взяти до уваги
позицію позивача щодо ненедання ним
зобов'язання про зворотне вивезення
транспортного засобу, і як наслідок
неможливість притягнення його до
адміністративної відповідальності, то
такий висновок позивача свідчить про
неврахування ним вимог законодавства з
питань митної справи, чинного на дати
ввезення вищезазначених транспортних
засобів.

Так, пунктом 2.6 Технології
прикордонного та митного контролю у
пунктах пропуску через державний
кордон для автомобільного сполучення,
затвердженої наказом Державної митної
служби, Адміністрації Державної
прикордонної служби від 11.06.2008 № 505/642, у
разі ввезення
громадянином-нерезидентом
транспортного засобу, що перебуває на
постійному обліку в реєстраційних
органах іноземних держав, посадова
особа митного органу інформує його про
необхідність ознайомлення з умовами
тимчасового ввезення транспортних
засобів (транзиту) на митну територію
України, відомості про які розміщені на
інформаційних стендах, розташованих
перед зоною митного контролю та
безпосередньо у цій зоні, зокрема про:
необхідність обов'язкової реєстрації
транспортних засобів в органах
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України
(для транспортних засобів за кодами 87.01
- 87.05 Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, якщо
строк їх тимчасового ввезення для
власного користування перевищуватиме
два місяці); необхідність обов'язкового
вивезення транспортного засобу за межі
України в строк, визначений
законодавством, або оформлення цього
транспортного засобу з метою вільного
обігу на митній території України в
порядку, установленому законодавством
України; відповідальність за порушення
визначених законодавством умов
тимчасового ввезення (транзиту) на
митну територію України транспортних
засобів, що перебувають на постійному
обліку в реєстраційних органах
іноземних держав, визначену Митним
кодексом України.

Громадянин-нерезидент, який тимчасово
ввозить транспортний засіб, що
перебуває на постійному обліку в
реєстраційних органах іноземних
держав, не надає письмового
зобов'язання про зворотне вивезення
транспортного засобу.

Встановлено, що позивач був
ознайомленим із обов'язком вивезення
таких транспортних засобів, а ст. 348 МК
України від 11 липня 2002 року № 92-IV не
передбачає, що зобов'язання про
зворотне вивезення транспортного
засобу повинно бути надане в письмовій
формі.

Щодо залученного передкладача по
справі, слід зазначити, що відповідно
до ч. 1 ст. 503 МК України від 13 березня 2012
року № 4495-VI перекладачем може бути
особа, яка володіє мовою, знання якої
необхідне для здійснення перекладу під
час провадження у справі про порушення
митних правил. Старший інспектор
Потічний М.Я. відповідає зазначеним
критеріям, що підтверджується дипломом
спеціаліста НОМЕР_11, згідно із яким,
Потічний М.Я. закінчив Київський
державний педагогічний інститут
іноземних мов за спеціальністю
англійська мова.

Позивач посилається на той факт, що в
протоколі про порушення митних правил
ОСОБА_2 вчинено запис: «цей документ був
підписаний мною, містером ОСОБА_2 (дата
народження: 30.05.1975 року). Я стверджую що
я не зрозумів і не прочитав цей
документ. Мені не було надано ніяких
доказів, що я порушив закон. Перш за все
мені було відмовлено в моїх просьбах.
Весь час я не розумів, що відбувається і
ніхто з працівників митниці не пояснив
мені мої права».

Зазначене не відповідає дійсності та
спростовується наступним.

В порядку ст. 63 Конституції України
вказаний громадянин відмовився від
надання пояснень та вимагав складання
протоколу на англійській мові
(незважаючи на те, що він вільно
спілкувався російською мовою та
розумів українську мову). Оскільки
згідно ст. 492 МК України провадження у
справах про порушення митних правил
здійснюється державною мовою, протокол
було складено українською мовою із
залученням перекладача.

Як вбачається із матеріалів справи, в
рамках провадження в справі, опитано
інспектора, який відповідно до
протоколу про порушення митних правил
від 01.10.2013 року № 2700/20908/13 здійснював
переклад з української на англійську
мови для гр. ОСОБА_2 Згідно пояснень
вказаного інспектора, 01.10.2013 року з 08:00
год. до 20:00 год., він працював на митному
посту «Краковець», в складі ВМО № 2
митного поста «Краковець» Львівської
митниці Міндоходів на ділянці роботи
«виїзд з України». Близько 18:30 год. його
було викликано начальником ВМО № 2
митного поста «Краковець» Львівської
митниці Міндоходів Солянником М.В. в
службове приміщення відділу який
попросив здійснити переклад гр. ОСОБА_2
з української на англійську мову
складеного відносно нього протоколу
про порушення митних правил, так як
ОСОБА_2 після ознайомлення з протоколом
про порушення митних правил вказав, що
не розуміє інформації наведеної в
протоколі. При цьому, ОСОБА_2 вільно
розмовляв з посадовими особами митниці
російською мовою і після складення
протоколу декілька раз особисто
перечитував складений відносно нього
протокол про порушення митних правил.
ОСОБА_2 відмовився слухати перекладача,
мотивуючи це тим, що він не вірить, що
той перекладатиму йому саме те, що
вказано в протоколі про порушення
митних правил. В подальшому,
перекладачем в телефонному режимі було
описано вказану ситуацію, пов'язану із
складенням протоколу про порушення
митних правил відносно ОСОБА_2,
представнику посольства
Великобританії в Україні, повідомивши
англійською мовою про те, що громадянин
Великобританії ОСОБА_2 порушив митні
правила, у зв'язку з чим відносно нього,
на митному посту «Краковець»
Львівської митниці Міндоходів
складено протокол про порушення митних
правил і гр. ОСОБА_2 має ознайомитись із
змістом складеного відносно нього
протоколу, а автомобіль буде вилучено
вказаним протоколом про порушення
митних правил та поміщено на склад
митниці. Проте гр. ОСОБА_2 відмовився
виконувати законні вимоги працівників
митного органу.

Щодо права на юридичну допомогу, то
позивачу було роз'яснено його права,
передбачені ст. 63 Конституції України,
ч. 4 ст. 494, ст. 498 МК України, в тому числі
і право користуватися юридичною
допомогою захисника, що
підтверджується його підписом у
відповідній графі протоколу. Проте
позивач зазначеним правом не
скористався, а зазначив про це лише в
протоколі після його складення.

Таким чином, з врахуванням наведених
доводів та аналізу правових норм, суд
вважає адміністративний позов
безпідставним та таки , що не підлягає
до задоволення.

Керуючись ст..ст.160-162 КАС
України,-

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Львівської митниці
Державної митної служби України про
визнання неправомірними дій,
скасування протоколу та постанови про
порушення митних правил - відмовити.

Постанова остаточна і
оскарженню не підлягає.

Суддя
І.Р.Волоско.