Справа № 607/10141/13-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 11667/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів:
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління соціальної політики
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання поновити
виплати при народженні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання поновити
виплати при народженні дитини.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 серпня 2013 року позов
задоволено повністю. Визнано дії
Управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради щодо призупинення виплат
ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини
та відмови у їх поновленні
протиправними; зобов'язано Управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
поновити ОСОБА_1 виплати допомоги при
народженні дитини ОСОБА_2, яка
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач,
який просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що позивачка
на обліку у лікаря-педіатра не
перебувала, перебування її та дитини за
місцем проживання не було встановлено.
Тому було прийнято рішення про
призупинення виплат. Про поновлення
виплат позивачка звернулася після
спливу шестимісячного строку після
прийняття рішення про зупинення. Тому
підстави для задоволення позову
відсутні.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України), що є
достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних міркувань.

Згідно із витягом свідоцтва про
народження, виданого Бюро реєстрації
актів цивільного стану Демографічної
служби Муніципалітету Неаполя, Італія,
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і
її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Рішенням Тернопільського міського
центру з надання допомоги «Про
призначення допомоги сім'ям з дітьми»
від 06.06.2012 року, на підставі Законів
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року (далі - Порядку), заяви ОСОБА_1
призначено з 01.12.2011 року по 30.11.2017 рік
державну допомогу при народженні
дитини.

Згідно п. 13 Порядку контроль за
цільовим використанням допомоги і
створенням належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дітей здійснюється головними
державними соціальними інспекторами і
державними соціальними інспекторами
органів праці та соціального захисту
населення разом з управліннями
(відділами) у справах сім'ї та молоді,
службами у справах дітей і органами
опіки та піклування шляхом проведення
моніторингу виплат і використання
допомоги, вибіркового обстеження
окремих сімей.

У разі встановлення факту нецільового
використання коштів зазначені органи
подають керівнику органу, що призначив
допомогу, пропозиції щодо припинення
її виплати.

19.09.2012 року працівниками управління
соціальної політики складено акт № 570
перевірки цільового використання
державної допомоги при народженні
дитини, яким встановлено, що за адресою:
АДРЕСА_1 проживають батьки ОСОБА_1
Інформації про місцеперебування дочки
із дітьми не надають.

Згідно наказу № 69 від 19.09.2012 року
Управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради призупинена виплата
ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини
із 01.10.2012 року згідно з п. 13 Порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дочкою
ОСОБА_2 тимчасово перебували
закордоном, а саме в Італії.

Про порушення соціальних прав та
майнових інтересів дитини позивачці
стало відомо із листа № 748/131 від 30.05.2013
року Управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради про відмову у виплаті та
відновленні вказаної допомоги.

Відповідно до інформації
Тернопільської міської дитячої
комунальної лікарні № 833 від 01 серпня
2013 року, наданої на запит суду,
позивачка з дитиною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зверталась в поліклінічне
відділення Тернопільської міської
дитячої комунальної лікарні 18 травня
2012 року. Цього ж дня проведено огляд на
дому патронажною медичною сестрою.
Рекомендовано огляд лікаря педіатра,
який проведено в поліклінічному
відділенні 22 травня 2012 року. 17 червня 2013
року дитина повторно була оглянута
лікарем педіатром.

Згідно вимог статті 3 Конституції
України людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканість і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 46 Конституції України
гарантовано громадянам України право
на соціальний захист.

Утверджуючи і забезпечуючи права і
свободи громадян, держава окремими
законами України встановила певні
соціальні пільги, компенсації і
гарантії, що є складовою
конституційного права на соціальний
захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а тому,
відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68
Конституції України - вони є
загальнообов'язковими, однаковою мірою
мають додержуватися органами
державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадовими особами.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» встановлює
гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з врахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Статтями 2, 10 Закону, п.п. 2,10 Порядку
передбачено, що державна допомога
сім'ям з дітьми призначається і
виплачується громадянам України, які
постійно проживають з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону покриття
витрат на виплату державної допомоги
сім'ям, із дітьми здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України на відповідний рік у вигляді
субвенцій до місцевих бюджетів.

Згідно ст. 12 Закону, п. 13 Порядку виплата
допомоги при народженні дитини
здійснюється одноразово у
десятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта
суми допомоги на першу дитину
виплачується протягом наступних 24
місяців, на другу дитину - 48 місяців, на
третю і кожну наступну дитину - 72 місяці
рівними частинами.

Пунктом 13 Порядку передбачені підстави
припинення виплати державної допомоги,
зокрема Виплата допомоги припиняється
у разі: позбавлення отримувача
допомоги батьківських прав; відмови
отримувача допомоги від виховання
дитини; нецільового використання
коштів і незабезпечення отримувачем
допомоги належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини; відібрання дитини в отримувача
допомоги без позбавлення батьківських
прав; тимчасового влаштування дитини
на повне державне утримання, крім
дітей, які народилися під час
перебування матері в слідчому
ізоляторі або установі виконання
покарань за умови перебування дитини
разом з матір'ю; припинення опіки або
звільнення опікуна від його
повноважень щодо конкретної дитини;
перебування отримувача допомоги у
місцях позбавлення волі за рішенням
суду; усиновлення дитини-сироти або
дитини, позбавленої батьківського
піклування; смерті дитини; смерті
отримувача допомоги; виникнення інших
обставин. Виплата допомоги
припиняється з місяця, що настає за
місяцем, в якому виникли зазначені
обставини, за рішенням органу, який
призначив допомогу.

Таким чином, виїзд батьків з дитиною
тимчасово за межі України не
відносяться до обставин, які впливають
на виплату державної допомоги та
тягнуть припинення вказаних виплат.

Докази того, що позивачкою
використання державної допомоги при
народженні дитини здійснювалось не за
цільовим призначенням, у справі немає,
а тому суд першої інстанції
обґрунтовано відкинув доводи
відповідача.

Отже є законним є висновок суду першої
інстанції щодо незаконності
припинення та призупинення ОСОБА_1
виплат допомоги при народженні дитини,
оскільки позивачка постійно проживає
та здійснює догляд та піклування за
неповнолітньою ОСОБА_2, використала
державну грошову допомогу на дитину за
цільовим призначенням, а тому наказ № 69
від 19.09.2012 року щодо призупинення із
01.10.2012 року виплат допомоги при
народженні дитини суперечить вимогам
зазначеного законодавства України та
порушує майнові права і інтереси
дитини, соціальні права позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.. ст.. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України,
суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
соціальної політики Виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05 серпня 2013
року у справі № 607/10141/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
В.С. Затолочний

Судді
В.М. Каралюс

З.М. Матковська