Справа № 2-а/2608/958/12
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/2608/958/12
Головуючий у 1-й інстанції: Величко Т.О.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Ключковича В.Ю., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Святошинського районного
суду м.Києва від 12 грудня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Шевченківського районного
центру зайнятості, Київського міського
центру зайнятості м. Києва про
зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Святошинського районного суду м.Києва
із адміністративним позовом до
Шевченківського районного центру
зайнятості, Київського міського центру
зайнятості м. Києва, в якому просив
визнати протиправною бездіяльність
відповідача по ненаданню відповіді на
запит від 06.07.2012 р. № 4862 та зобов'язати
відповідача надати обґрунтовану
відповідь на запит позивача з
дотриманням строку, визначеного
Законом України «Про доступ до
публічної інформації».

Постановою Святошинського районного
суду м.Києва від 12 грудня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 Кодексу адміністративного
судочинства України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на
постанову Святошинського районного
суду м.Києва від 12 грудня 2012 року не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 06
липня 2012 року позивач звернувся до
Шевченківського районного центру
зайнятості із запитом про надання
копії звіту про наявність вакансій
(форма № 3-ПН) ВАТ «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект», на підставі якого дані
про вакансію, зазначену у направленні
на роботу №6404 від 29.04.2010 року, були
внесені в електрону базу даних
вакансій Київської міської служби
зайнятості Шевченківським районним
центром зайнятості 26.04.2010р. за кодом:
034.

У відповідь на інформаційний запит
Шевченківським районним центром
зайнятості на адресу позивача було
направлено лист-відповідь від 10.07.2012
року № 6489 з викладом відповідних
роз'яснень стосовно запитуваних
позивачем відомостей.

Позивач заперечує факт отримання ним
вищевказаного листа та посилається на
порушення відповідачем вимог Закону
України «Про звернення громадян».

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Законом України «Про звернення
громадян», що під зверненнями громадян
слід розуміти викладені в письмовій
або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що
звернення громадян - викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги.

Заява - це звернення громадян із
проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним
законодавством їх прав та інтересів
або повідомлення про порушення чинного
законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад, посадових осіб, а також
висловлення думки щодо поліпшення їх
діяльності.

Згідно ст.ст. 4, 5 Закону № 393/96-ВР, до
рішень, дій (бездіяльності) належать
такі, які можуть бути оскаржені і у
сфері управлінської діяльності,
внаслідок яких: порушено права і
законні інтереси чи свободи
громадянина (групи громадян); створено
перешкоди для здійснення громадянином
його прав і законних інтересів чи
свобод: незаконно покладено на
громадянина які-небудь обов'язки або
його незаконно притягнуто до
відповідальності.

Звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненні питань.

Звернення може бути усним (викладеним
громадянином і записаним посадовою
особою на особистому прийомі) чи
письмовим, надісланим поштою або
переданим громадянином до
відповідного органу, установи особисто
чи через уповноважену ним особу, якщо
ці повноваження оформлені відповідно
до чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 цього Закону
відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Частиною 1 та 2 ст. 20 цього Закону
встановлено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно ст. 19 цього Закону, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею
рішення;особисто організовувати та
перевіряти стан розгляду заяв чи скарг
громадян, вживати заходів до
усунення причин, що їх породжують,
систематично аналізувати та
інформувати населення про хід цієї
роботи.

Отже, чинним законодавством України
встановлений обов'язок суб'єкта
владних повноважень повідомляти
громадянина про наслідки розгляду його
звернення (заяви, клопотання) та
знайомити громадянина з рішенням
суб'єкта владних повноважень,
прийнятого за наслідками звернення
громадянина, з зазначенням інформації
по суті викладених особою у зверненні
питань.

Відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення», підприємства,
установи й організації, їх структурні
підрозділи та філії незалежно від
форми власності та господарювання
повинні за наявності вакансій у
повному обсязі подавати інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакансій) центрам затятості за місцем
їх реєстрації як платника страхових
внесків.

Порядок заповнення звіту за формою
№3-НП «Звіт про наявність вакансій»
визначено Інструкцією щодо заповнення
форми звітності №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики №420 від 19.12.2005 року.

Форма використовується для
інформування населення про наявність
вакансій, сприяння працевлаштування
громадян, зареєстрованих у центрах
зайнятості як такі, що шукають роботу,
для підбору персоналу на замовлення
роботодавців, для оцінки поточної
потреби в кадрах та організації
професійної підготовки населення
відповідно до потреб ринку праці.

Державна служба зайнятості здійснює
збір та розробку інформації, яку надає
роботодавець, тощо.

Роботодавці згідно вимог
законодавства особисто заповнюють
звіт за формою 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» та інформують центри
зайнятості наявність вакансій шляхом
подання даних звітів. За наявність
вакансії, умови, суть, робочі місця,
режим роботи і т.д. відповідальність
покладена безпосередньо на «власника»
заявленої вакансії (роботодавця).

Враховуючи, що законом не встановлено
обов'язку державної служби зайнятості
здійснювати перевірку поданих
вакансій, та тим більше надавати їм
оцінки, висновки і т.д., суд вважає, що
відповідач надав відповідь на
звернення позивача відповідно ст.ст. 15,
19 Закону України «Про звернення
громадян». Відповідь на заяву позивача
надана відповідачем в межах
компетенції та повноважень
відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 06 серпня 2013 року у
справі № 826/10538/13-а.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів знаходить
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м.Києва від 12 грудня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків В.Ю. Ключкович І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.