Справа № 1806/2а-379/11
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/47510/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області про
визнання неправомірними дій щодо
виплати пенсії, зобов'язання вчинити
дії по поновленню, нарахуванню та
виплати пенсії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області про
визнання неправомірними дій щодо
виплати пенсії, зобов'язання вчинити
дії по поновленню, нарахуванню та
виплати пенсії.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 31 травня 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області щодо невиплати ОСОБА_2
пенсії, призначеної Міністерством
Оборони України з 29 жовтня 2009 року та
зобов'язано відповідача здійснювати
нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 в
зазначеному у пенсійній справі розмірі
з 29 жовтня 2009 року. В решті позовних
вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції в частині визнання дій
відповідача неправомірними з 29 жовтня
2009 року та зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області здійснити
нарахування та виплату пенсії позивачу
з 29 жовтня 2009 року. Визнано
неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області щодо невиплати
позивачу пенсії призначеної
Міністерством оборони України з 26
травня 2011 року та зобов'язано
відповідача здійснювати нарахування
та виплату пенсії ОСОБА_2, зазначеному у
пенсійній справі розмірі, з 26 травня 2011
року. В решті постанову суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі, ОСОБА_2, не
погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанцій, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанцій постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225-229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 06 жовтня 1979
року призначена пенсія Міністерства
оборони СРСР за вислугу років. Позивач
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - учасників бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1. В 2001 році позивач виїхав на
постійне проживання в державу Ізраїль,
у зв'язку з чим на підставі статті 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії була йому
припинена за його заявою 31 жовтня 2001
року.

26 травня 2011 року ОСОБА_2 в зв'язку із
визнанням норми статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
неконституційною, подав заяву до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області про
поновлення виплати пенсії за віком.
Однак, листом від 22 лютого 2007 року вих.
№ 60/11-28 в задоволенні заяви було
відмовлено.

Відповідно до статті 92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
громадянам, які виїхали на постійне
проживання за кордон, пенсії не
призначаються. Пенсії, призначені в
Україні до виїзду на постійне
проживання за кордон, виплачуються за 6
місяців наперед перед від'їздом за
кордон. За час перебування цих громадян
за кордоном виплачуються тільки
пенсії, призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання. Порядок переведення
пенсій, призначених внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, в інші країни
визначається Кабінетом Міністрів
України.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 вказаного закону, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсії не укладалося.

Враховуючи зазначене, відповідач
припиняючи виплату пенсії ОСОБА_2 у
зв'язку з його переїздом на постійне
місце проживання до Ізраїлю, діяло
відповідно до вимог законодавства, яке
було чинне на момент виникнення
спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, положення пункту 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втрачають чинність з 07
жовтня 2009 року, тобто від дати
прийняття рішення Конституційним
Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, суди першої та інстанції
дійшли вірного висновку, ОСОБА_2,
проживаючи в Ізраїлі, як громадянин
України, він має такі ж самі
конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області про визнання неправомірними
дій щодо виплати пенсії, зобов'язання
вчинити дії по поновленню, нарахуванню
та виплати пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко