Справа № 127/3279/14-а
Суддя: Романчук Р. В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3279/14-а
Провадження 2-а/127/209/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

18.03.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р.В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання дії неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Вінниці про визнання
дії неправомірними та зобов'язання
вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів".

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 відповідно до ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" виходячи із заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки господарського
суду Вінницької області від 13 лютого 2014
року № 08-28/43/14, з врахуванням всіх
доплат та надбавок починаючи з 01.02.2014
року, та виплатити заборгованість, що
виникла на день такого перерахунку, з
врахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
та документально підтверджені судові
витрати в розмірі 60 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення
через Вінницький міський суд
Вінницької області до Вінницького
апеляційного адміністративного суду. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ

Повна постанова буде виготовлена 24.03.2014
року.

Справа № 127/3279/14-а

Провадження 2-а/127/209/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р.В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання дії неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання дії
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, мотивуючи позов тим, що 01.07.1971 року
його було обрано суддею Вінницького
обласного суду. 27.03.1986 року згідно
рішення виконкому Вінницької обласної
ради народних депутатів №23 від 18.03.1986
року він був переведений на посаду
головного арбітра державного
арбітражу Вінницької області, а в
подальшому був призначений головою
господарського суду Вінницької
області. Відповідно до Постанови
Верховної Ради України від 15.07.1999 року
та наказу Вищого господарського суду
України №255-к від 27.07.1999 р. він був
звільнений з посади судді у відставку у
зв'язку з поданою заявою про відставку.
Стаж роботи на посаді судді та голови
суду становить 28 років 28 днів,
загальний стаж передбачений для
відставки складає 31 рік 26 днів. Після
звільнення з посади знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Вінниці та отримує довічне
грошове утримання судді у відставці в
розмірі 8 365 грн. В січні 2014 року він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці із заявою про
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до ст. 129 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів" та рішення
Конституційного суду України від 3
червня 2013 р. №3-рп/2013. Однак в
перерахунку пенсії йому було
відмовлено з посиланням на нечинні
норми закону. Згідно довідки
господарського суду Вінницької
області від 30.01.2014 р. №4 оклад судді
господарського суду з 01.01.2014 року
встановлено в розмірі 10-ти мінімальних
заробітних плат, що становить 12 180 грн. 00
коп. Згідно рішення Конституційного
суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 р.
щомісячне грошове утримання
виплачується судді в розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, який працює на
відповідній посаді. Отже, зарплата
діючого судді становить 12 180 грн. 00 коп.,
надбавка за вислугу років 70% від
посадового окладу судді становить 8 526
грн. 00 коп. Крім того, оскільки він
перебував на адміністративній посаді
голови суду 13 років 4 місяці, то
відповідно до ст.129 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" має право
на 10 % доплати в сумі 1 280 грн. 00 коп.
Загальна сума становить 21 944 грн. 00 коп.
Відповідач виплачує йому довічне
грошове утримання судді у відставці в
розмірі 8 363 грн., вважає, що відповідач
недоплачує йому до щомісячного
грошового утримання 13 481 грн. 00 коп. та
не доплатив йому за шість місяців
довічного грошового утримання кошти в
загальній сумі 80 886 грн. Просить визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду в м. Вінниці щодо
відмови в перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок і виплату
довічного грошового утримання
відповідно до розміру заробітної плати
працюючого судді починаючи з 20.08.2013
року та проводити таку виплату в
подальшому в сумі 21 924 грн., виплатити
різницю між раніше нарахованим та
перерахованим довічним утриманням
починаючи з серпня 2013 року, стягнути
судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав з наведених у ньому
підстав та суду пояснив, що 01.07.1971 року
його було обрано суддею Вінницького
обласного суду. 28.03.1986 року він був
переведений на посаду головного
арбітра державного арбітражу
Вінницької області, а в подальшому був
призначений головою господарського
суду Вінницької області. Відповідно до
Постанови Верховної Ради України від
15.07.1999 року та наказу Вищого
господарського суду України від 27.07.1999
р. був звільнений з посади судді у
відставку у зв'язку з поданою заявою
про відставку. Стаж роботи на посаді
судді та голови суду становить 28 років
28 днів, загальний стаж передбачений для
відставки складає 31 рік 26 днів. Після
звільнення з посади отримує довічне
грошове утримання судді у відставці в
розмірі 8 365 грн. В січні 2014 року
звернувся до відповідача із заявою про
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" та рішення
Конституційного суду України від 3
червня 2013 р. №3-рп/2013, однак в
перерахунку пенсії йому було
відмовлено. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
Павич О.С. в судовому засіданні
пояснила, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Вінниці. 29 січня 2014 року та
04 лютого 2014 року позивач звернувся до
управління із заявами про проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку із збільшенням розміру
заробітку працюючого судді. У
проведенні зазначеного перерахунку
ОСОБА_1 було відмовлено з наступних
підстав. Перерахунки розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в разі
зміни заробітної плати суддів, було
передбачено постановою Верховної Ради
України №2863-ХІІ від 15.12.1992 року "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів". На підставі Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року, вищезазначена
постанова втратила чинність. Питання
призначення та виплати судді у
відставці щомісячного довічного
грошового утримання врегульовано ст. 138
Закону та Порядком подання документів
для призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженим постановою
правління ПФУ від 25.01.2008 р. №3-1,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12.03.2008 за №200/14891. Відповідно до
п.4 ст. 138 Закону, у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України,
здійснюється перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання. Правових норм,
щодо проведення перерахунків
щомісячного довічного грошового
утримання суддів інших судів,
вищезазначеними законодавчими актами
не закріплено. Вважає, що для
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання, у
зв'язку зі зміною грошового утримання
судді, законодавчих підстав немає. Крім
того, слід зауважити, що позивач у своїй
позовній заяві зауважує, що він
працював на посаді голови
Господарського суду Вінницької
області, з якої і був звільнений у
відставку. Вважає, що дії відповідача є
правомірними, просить в позові
відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
надані сторонами докази, оглянувши в
судовому засіданні матеріали
пенсійної справи позивача, суд вважає,
що адміністративний позов є частково
обґрунтованим та підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.07.1971 року
позивача було зараховано на посаду
судді Вінницького обласного суду.
28.03.1986 року згідно рішення виконкому
Вінницької обласної ради народних
депутатів №23 від 18.03.1986 року позивач
був переведений на посаду головного
арбітра державного арбітражу
Вінницької області, 31.01.1992 року позивач
був призначений головою
господарського суду Вінницької
області. Відповідно до Постанови
Верховної Ради України «Про звільнення
суддів» від 15.07.1999 року №951-ХІV позивач
був звільнений з посади судді, голови
арбітражного суду Вінницької області у
зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 01.01.2007 року позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Вінниці та отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці згідно Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів".

Відповідно до довідки господарського
суду Вінницької області від 10.02.2014 року
№3, ОСОБА_1 відповідно до рішення
Вінницького облвиконкому від 18.03.1986
року призначений головним арбітром
Вінницького обласного держарбітражу з
28.03.1986 року (наказ про призначення від
28.03.1986 року №5). Звільнений з посади
голови арбітражного суду Вінницької
області у зв'язку з поданням заяви про
відставку 27.07.1999 року (наказ про
звільнення від 27.07.1999 року №255-к). Стаж
роботи на посаді голови арбітражного
суду Вінницької області (головного
арбітра Вінницького обласного
держарбітражу) становить 13 років 4
місяці.

Відповідно до довідки господарського
суду Вінницької області від 30.01.2014 року
№4 відповідно до ст. 129 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
посадовий оклад судді господарського
суду Вінницької області з 01.01.2014 року
встановлений в розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, що становить 12 180 грн. 00
коп.

Згідно довідки господарського суду
Вінницької області від 13.02.2014 року
№08-28/43/14, відповідно до ст. 129 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за вислугу років, перебування на
адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботй, яка
передбачає доступ до державної
таємниці. Посадовий оклад працюючого
судді господарського суду Вінницької
області з 01.01.2014 року встановлений в
розмірі 10 мінімальних заробітних плат,
що становить 12 180 грн. 00 коп.

З листа Управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці від 11.02.2014 року
№18/П-2 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває
на обліку в управлінні з 01.01.2007 року та
отримує щомісячне довічне грошове
утримання суддів у відставці згідно
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів". Перерахунки розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в разі
зміни заробітної плати суддів, було
передбачено постановою Верховної Ради
України "Про порядок введення в дію
Закону України "Про статус суддів". На
підставі Закону України "Про
судоустрій і статус суддів",
вищезазначена постанова втратила
чинність. Питання призначення та
виплати судді у відставці щомісячного
довічного грошового утримання
врегульовано ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" та
Порядком подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженим постановою
правління ПФУ від 25.01.2008 року №3-1,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12.03.2008 року за №200/14891.
Відповідно до п. 4 ст. 138 даного закону, у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України, здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Правових норм, щодо проведення
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання суддів
апеляційних судів загальної
юрисдикції, вищезазначеними
законодавчими актами не закріплено.
Підстав для перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, у зв'язку зі зміною
грошового утримання судді немає.

У частині першій статті 126 Конституції
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.
При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80 %
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання, збільшується на 2%
заробітку, але не більше ніж 90 %
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Така редакція частини 3 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" була чинна до 01 жовтня 2011 року,
та після набуття чинності на підставі
змін, внесених згідно із Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року , була викладена у новій
редакції, де безпосередньо щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч.4 ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
„Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України „Про
судоустрій і статус суддів" визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) частину
третю, перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону України
„Про судоустрій і статус суддів" від 7
липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI. Згідно п. 1 ст. 129
"Про судоустрій і статус суддів",
суддійська винагорода регулюється цим
Законом і не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 1 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 5 ст.138 Закону "Про
судоустрій і статус суддів" у редакції
Закону України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 р. N 3668-VI передбачалось, що виплата
щомісячного довічного грошового
утримання, призначеного відповідно до
цієї статті, на період роботи на
посадах, які дають право на його
призначення або право на призначення
пенсії в порядку та на умовах,
передбачених законами України "Про
прокуратуру", ";Про наукову і
науково-технічну діяльність", ";Про
статус народного депутата України",
";Про державну службу", припиняється. На
цей період призначається і
виплачується пенсія відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року
встановлено, що підлягають
застосуванню ч. 1, 2 ст. 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668 як такі, що не
суперечать Конституції України; ч. 3
ст. 138 Закону № 2453 у редакції Закону №
3668, яка суперечить Конституції України
не підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону № 2453 в
редакції до змін, внесених Законом №
3668, а саме: "Щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: "Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: "Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Дія ст. 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453. Дія абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону № 3668 не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема,
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Стаття 138 Закону № 2453-4 в редакції, яка
діє внаслідок прийняття рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту зазначеної статті
є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Як встановлено судом, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачувалось позивачеві у
відповідності до норм Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25 січня 2008
року № 3-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008 року за № 200/14891, яким не передбачено
перерахунку довічного грошового
утримання суддів у відставці.

Зазначений порядок не може бути
застосований у спірних
правовідносинах як такий, що прийнятий
раніше, ніж Закон України "Про
судоустрій і статус суддів", оскільки
відповідно до ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії у часі, а ст. 22
Конституції України встановлено, що
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру довічного грошового утримання
позивача як судді у відставці
застосуванню підлягають положення
ст.138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", а не наведена вище
постанова правління Пенсійного фонду
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав позивача.

У відповідності до ст. 6.4 Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Суд не бере до уваги твердження
відповідача про те, що Законом України
"Про судоустрій і статус суддів"
проведення перерахунку довічного
грошового утримання судді передбачено
виключно для суддів Конституційного
Суду України, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно ч. 5 ст. 109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
га гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови позивачу в
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та зобов`язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці виходячи
із заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 20.08.2013 року і в подальшому в
сумі 21 924 грн. щомісячно до зміни
посадового окладу працюючого судді, то
вони задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 01.03.2000
року № 121/2001, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
що здійснює керівництво та управління
солідарною системою
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, провадить
збір, акумуляцію та облік страхових
внесків, призначає пенсії та готує
документи для їх виплати, забезпечує
своєчасне і в повному обсязі
фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, інших
соціальних виплат.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
судом не може бути зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачу в конкретних грошових
сумах, оскільки суд не є органом, який
нараховує кошти, відповідні
нарахування проводяться органами
Пенсійного фонду України, тому в
частині позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії із зазначенням
конкретних сум слід відмовити.

Що стосується початку періоду, з якого
порушене право позивача підлягає
захисту, то суд вважає, що перерахунок
пенсії слід здійснити відповідно до
вимог ст.45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" перерахунок призначеної
пенсії, крім випадків, передбачених
частиною першою статті 35, частиною
другою статті 38, частиною третьою
статті 42 і частиною п'ятою статті 48
цього Закону, провадиться в такі
строки: у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа; у разі
настання обставин, які тягнуть за
собою зменшення пенсії, - з першого
числа місяця, в якому настали ці
обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

Згідно п. 5 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005 р. №22-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2005 р. за №1566/11846, днем звернення за
пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач звернувся до відповідача із
заявою про здійснення перерахунку
пенсії 29.01.2014 року, а тому порушене
право позивача підлягає відновленню з
01.02.2014 року.

Крім того, суд заначає, що правовою
підставою для звернення до
адміністративного суду є захист
порушених прав, свобод чи інтересів, то
право на позов у особи виникає лише
після порушення відповідачем її права,
тобто захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушене в
майбутньому і щодо якого невідомо, буде
воно порушене чи ні.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем частково доведено обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
натомість відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, який заперечує
проти адміністративного позову,
правомірність своїх дій не доведено.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
позов є частково обґрунтованим та
підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
суд враховує, що позов задоволено
частково та приходить до висновку, що
на користь позивача з Державного
бюджету України слід стягнути понесені
ним та документально підтверджені
судові витрати відповідно до
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 6, 8, 9, 11, 86, 94, 158-163, 167, 256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Вінниці про визнання
дії неправомірними та зобов'язання
вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів".

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 відповідно до ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" виходячи із заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки господарського
суду Вінницької області від 13 лютого 2014
року № 08-28/43/14, з врахуванням всіх
доплат та надбавок починаючи з 01.02.2014
року, та виплатити заборгованість, що
виникла на день такого перерахунку, з
врахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
та документально підтверджені судові
витрати в розмірі 60 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення
через Вінницький міський суд
Вінницької області до Вінницького
апеляційного адміністративного суду. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ