Справа № 2а-4512/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа № 9104/143074/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Сапіги В.П.,

суддів
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 08 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області здійснити перерахунок та
виплатити підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", п. 2 ст. 6 Закону України
"Про статус гірських населених пунктів
в Україні" за період з 01.01.2011 року по
день прийняття судом рішення.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 08
листопада 2011 року зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", п.2 ст.6 Закону
України "Про статус гірських населених
пунктів в Україні" за період з 20.04.2011
року по 22.07.2011 року, з врахуванням ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум; позовні
вимоги позивача в частині нарахування
та виплати підвищення до пенсії дитині
війни за період з 01.01.2011 року по 19.04.2011
року залишено без розгляду. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Постанову суду допущено до
негайного виконання.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
мотивує тим, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснювалось в розмірах передбачених
Законами України "Про Державний бюджет
України" на відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків.
Законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком слід визначати розмір підвищення
до пенсії дітям війни.

Також вказує про неправильність
застосування судом ст. 256 КАС України,
оскільки в даній категорії справ слід
застосовувати вимоги п.1 ч.1 ст. 256 КАС
України.

Відповідно до ст.197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що оскаржувану постанову
слід змінити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позов задоволено в межах строку
звернення до суду.

Суд погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги
щодо здійснення позивачу нарахування
та виплати недоплаченого підвищення до
пенсії підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до постанови КМУ №
745 від 06.07.2011 року (набрала чинності з
23.07.2011 року), яка прийнята на виконання
Закону України від 14 червня 2011 року №
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", підвищення до пенсії
виплачується у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Поряд з тим, відповідно до ст .6 Закону
України "Про статус гірських населених
пунктів в Україні" позивачу при
нарахуванні та виплаті підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" слід збільшити розмір такого на
20%, оскільки позивач проживає в
гірському населеному пункті України,
що підтверджується відповідним
посвідченням у справі.

Крім того, суд вважає, що суд першої
інстанції помилково допустивши
постанову в цілому до негайного
виконання.

Так, відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС
України у постанові, прийнятій у
скороченому провадженні, зазначається
обов'язок відповідача виконати
постанову негайно.

Водночас постанови, які виконуються
негайно, визначені ст. 256 КАС України.

До таких постанов згідно з п. 1 ч. 1 та
абз. 9 цієї статті належать постанови
про присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць та постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження.

Виходячи із змісту зазначених вище
норм, суд дійшов висновку, що звертаючи
до негайного виконання постанови щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень з питань обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання, зокрема, виплат та
пільг дітям війни, прийняті в порядку
скороченого провадження, необхідно
застосовувати положення п. 1 ч. 1 ст. 256
КАС України, який є спеціальним для
даної категорії справ.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно вирішивши справу по суті,
однак помилково застосував норми
процесуального права, допустивши
постанову в цілому до негайного
виконання, що відповідно до п. 1 ст. 201
КАС України є підставою для зміни
оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п.
1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області задоволити частково.

Постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 08 листопада
2011 року у справі № 2а-4512/11 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії дитині війни - змінити, виклавши
п'ятий абзац резолютивної частини
постанови в наступній редакції:
"Постанову звернути до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
В.П.Сапіга

Судді:
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька