Справа № 740/948/14
Суддя: Діденко О. П.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/948/14
Провадження № 2-а/740/14/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача
- адвоката ОСОБА_2,

представників
відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників третіх
осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Ніжині справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Ніжинської міської ради, треті особи
на стороні відповідача: публічне
акціонерне товариство «Ніжинський
м»ясокомбінат», ОСОБА_7, ОСОБА_9, про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у
якому просила зобов»язати відповідача
-Ніжинську міську раду розглянути на
найближчій сесії питання щодо
прийняття гуртожитку, яким є квартира
АДРЕСА_1, у власність територіальної
громади м.Ніжина.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що житло в цьому
гуртожитку їй було виділено в 1992 році
Ніжинським м»ясокомбінатом, з яким
вона перебувала у трудових відносинах.
При всіх формах реорганізації
підприємства, яке в даний час є
публічним акціонерним товариством
(далі - ПАТ) «Ніжинський м»сокомбінат»,
питання щодо гуртожитку не
вирішувалося і в даний час гуртожиток
за зазначеною адресою у Реєстрі
державного майна, яке перебуває в
управлінні регіонального відділення
ФДМУ по Чернігівській області, не
обліковується, а також не значиться
гуртожиток у справі по приватизації
орендного підприємства «Ніжинський
м»сокомбінат», яка зберігається в
регіональному відділенні. Оскільки на
даний гуртожиток поширюється дія
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», то вона з метою
реалізації конституційного права на
житло, як мешканець цього гуртожитку, в
листопаді 2013 року звернулась із
заявою до Ніжинської міської ради, в
якій просила прийняти гуртожиток за
зазначеною адресою у власність
територіальної громади м. Ніжина, після
чого передати це житло у її власність
шляхом приватизації, проте у
задоволенні такої заяви листом їй було
відмовлено з посиланням на те, що з
клопотанням про передачу гуртожитку у
власність територіальної громади може
звернутися лише ПАТ «Ніжинський
м»ясокомбінат». Вважає такі дії
бездіяльністю з боку відповідача,
оскільки посилання на необхідність
клопотання ПАТ «Ніжинський
м»ясокомбінат» про передачу
гуртожитку в комунальну власність є
безпідставним, так як гуртожиток не
перебуває в господарському віданні
ПАТ «Ніжинський м»ясокомбінат», та
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства, оскільки всі
гуртожитки, на які поширюється дія
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», підлягають передачі у
власність територіальних громад і
ініціатива щодо передачі об»єктів
права державної та комунальної
власності може походити від органів,
уповноважених управляти державним
майном, місцевих органів виконавчої
влади, відповідних органів місцевого
самоврядування, а рішення про передачу
гуртожитків у власність
територіальних громад приймає орган,
уповноважений управляти державним
майном, інший орган, якому передано в
користування державне майно, або суд.
Рішення про прийняття гуртожитків (як
цілісних майнових комплексів) у
власність територіальної громади
здійснюється за рішенням відповідної
місцевої ради або за рішенням
виконавчого комітету органу місцевої
ради з наступним затвердженням цією
радою.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, посилаючись на ст.51
КАС України, надав заяву ОСОБА_1 про
збільшення розміру позовних вимог, у
якій остання просила визнати
протиправною бездіяльність
Ніжинської міської ради по прийняттю у
власність територіальної громади
м.Ніжина гуртожитку - квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги просила задовольнити з
підстав, зазначених у позові, та
пояснила, що вона вправі була
звертатися до відповідача з приводу
прийняття спірного гуртожитку у
власність територіальної громади,
оскільки власника гуртожитку немає, і
так як їй у цьому відмовлено, то
вважає себе й належним позивачем за
даним позовом. Також зазначила, що
плата за комунальні послуги нею
здійснюється на загальних підставах
тим організаціям, які ці послуги
надають, в тому числі і КП «Служба
єдиного замовника», що ОСОБА_9 проживає
в гуртожитку з 2006 року.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримав та пояснив, що
позивач ОСОБА_1 живе у спірному
гуртожитку з 1992 року, а тому має право
на приватизацію житла, але це право не
може реалізувати, оскільки гуртожиток
не прийнятий у власність
територіальної громади. І так як у
задоволенні заяви позивачки від 28.11.2013
року про прийняття гуртожитку у
власність територіальної громади
відповідачем відмовлено безпідставно,
то дане питання підлягає вирішенню в
судовому порядку. Вимоги про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача просив задовольнити з
підстав, які зазначені в позові.

Представник відповідача Ніжинської
міської ради ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що квартиру за
вказаною позивачкою адресою було
виділено Ніжинському м»ясокомбінату
під гуртожиток у 1970 році рішенням
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради, на даний час це рішення є
чинним і так як м»ясокомбінат приймав
дольову участь у будівництві будинку, в
якому знаходиться цей гуртожиток, то
за м»ясокомбінатом може бути визнано
право власності, що є важливою
обставиною при вирішенні даного спору.
Чому заява ОСОБА_1 не розглядалася на
сесії міської ради - йому невідомо.
Вважає, що строки передачі гуртожитку
у власність територіальної громади не
порушені та що ОСОБА_1 не є належним
позивачем у справі, оскільки вона не
може ініціювати питання про прийняття
гуртожитку у власність територіальної
громади.

Представник відповідача Ніжинської
міської ради ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнала з тих підстав, що на даний час
невідомий власник гуртожитку, та що
позивачкою в заяві не були вказані інші
мешканці цього гуртожитку, а даючи
відповіді на питання з приводу порядку
передачі гуртожитку у власність
територіальної громади, зазначила, що
для вирішення цього питання необхідна
підготовка пакету документів, які
розглядаються на засіданні профільної
комісії, після чого готується проект
рішення, який розміщується на сайт
міської ради і лише через певний період
часу дане питання виноситься на сесію
міської ради. Що строк прийняття
гуртожитку у власність територіальної
громади не порушено, тому немає підстав
визнавати наявність у діях
відповідача протиправної
бездіяльності.

Представник третьої особи ПАТ
«Ніжинський м»ясокомбінат» ОСОБА_5
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 заперечував та пояснив, що ПАТ
«Ніжинський м»ясокомбінат» не
зацікавлений у передачі гуртожитку у
власність територіальної громади,
оскільки даний гуртожиток був
виділений м»ясокомбінату, і хоч він до
статутного капіталу підприємства під
час його приватизації не включений, але
ПАТ «Ніжинський м»ясокомбінат» має
намір підготувати документи та подати
позов про визнання за ним права
власності на цей гуртожиток.

Представник третьої особи ОСОБА_9 -
ОСОБА_6 проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 заперечував та пояснив, що
рішення про надання гуртожитку
Ніжинському м»ясокомбінату, яке в 1970
році було прийнято виконавчим
комітетом Ніжинської міської ради, на
даний час є діючим, що в даному
гуртожитку крім ОСОБА_1, проживають і
інші працівники ПАТ «Ніжинський
м»ясокомбінат», а саме ОСОБА_9 та
ОСОБА_7, та що строк передачі
гуртожитку у власність територіальної
громади законодавством не
передбачений, а позивачем у позові не
зазначено, що мав би зробити
відповідач і чого не зробив, тобто, в
чому полягає протиправна
бездіяльність відповідача, та що
мешканці гуртожитку, який фактично
знаходиться в господарському віданні
ПАТ«Ніжинський м»ясокомбінат», не
вправі ініціювати питання про
прийняття гуртожитку у власність
територіальної громади, оскільки це
вправі зробити лише ПАТ«Ніжинський
м»ясокомбінат», що для вирішення
питання прийняття гуртожитку у
власність територіальної громади
необхідно дотриматися певної
процедури, у зв»язку з чим ухвалення
судом рішення про зобов»язання
міської ради вирішити питання про
прийняття гуртожитку у власність
територіальної громади вважає
неможливим.

Третя особа ОСОБА_7 проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала,
але пояснити причину цьому не могла,
лише зазначила, що в спірному
гуртожитку крім позивачки, живе вона
та ОСОБА_9, та надала для огляду паспорт,
з відмітки в якому убачається, що вона
04.12.2010 року зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до слідуючого
висновку.

Копією архівного витягу з рішення
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради від 11 лютого 1970 року № 36,
що на а.с.5, підтверджується, що
трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 була
виділена Ніжинському м»ясокомбінату
під службове приміщення (гуртожиток).
Як убачається з відмітки в паспорті
позивача ОСОБА_1, оглянутому в судовому
засіданні, вона зареєстрована у
спірному жилому приміщенні 16.07.1992 року
і з її ж пояснень, із зазначеного часу в
ньому проживає. Також у даному жилому
приміщенні зареєстрована 04.12.2010 року
та проживає третя особа ОСОБА_7
Відомості щодо часу, з якого проживає
та зареєстрована там же третя особа
ОСОБА_9, її представником та сторонами
не надані, а з пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_9
проживає за зазначеною адресою з 2006
року. Правомірність вселення позивача
ОСОБА_1 та третіх осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_7
у спірне житло та проживання в ньому не
є предметом даного судового розгляду.
Так як позивач та треті особи не є
членами однієї сім»ї, то з
встановленого можливо зробити
висновок, що квартира за зазначеною
адресою використовується позивачем та
третіми особами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 як
гуртожиток.

Відповідно до листа регіонального
відділення ФДМУ по Чернігівській
області від 03.12.2013 року № 13-9-04674, копія
якого на а.с.8, Ніжинський
м»ясокомбінат відповідно до рішення
обласної ради народних депутатів від
30.03.1993 року «Про зведений перелік
об»єктів, що належать до комунальної
власності обласної ради народних
депутатів» був віднесений до
комунальної власності обласної ради. У
відповідності до Закону України «Про
приватизацію майна державних
підприємств» від 04.03.1992 року № 2163-ХII,
Декрету Кабінету Міністрів України від
17.05.1993 року № 51-63 «Про особливості
приватизації майна в агропромисловому
комплексі», регіональним відділенням
ФДМУ по Чернігівській області 19.06.1995
року було видано наказ № 307, на
виконання якого було створено
відкрите акціонерне товариство
«Ніжинський м»ясокомбінат» шляхом
перетворення орендного підприємства
«Ніжинський м»ясокомбінат».
Засновниками товариства виступили
регіональне відділення ФДМУ (36,15%) та
організація орендарів ОП «Ніжинський
м'ясокомбінат» (63,85%). Відомості щодо
створення публічного акціонерного
товариства «Ніжинський м'ясокомбінат»
та чи є воно правонаступником
відкритого акціонерного товариства
«Ніжинський м»ясокомбінат» останнім
у судовому засіданні не надані, як і не
надані сторонами.

Як зазначено в листі регіонального
відділення ФДМУ по Чернігівській
області від 25.09.2013 року № 18-5-03705, копія
якого на а.с.7, гуртожиток за вказаною
позивачкою адресою у Реєстрі
державного майна, яке перебуває в
управлінні регіонального відділення,
не обліковується, і в справі по
приватизації орендного підприємства
«Ніжинський м'ясокомбінат», яка
зберігається в регіональному
відділенні, квартира АДРЕСА_1 та/або
будинок у цілому не значиться.

Відповідно до копії довідки КП
«Ніжинське міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 04.12.2013 року №
01-34/1103 на а.с.6, квартира АДРЕСА_1 в м.
Ніжині станом на 31.12.2012 року не
зареєстрована.

Інформацією на а.с.47-48 підтверджується,
що у Державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно, у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно, у
Державному реєстрі іпотек, у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна відомості щодо
об»єкта нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1, відсутні. З вищезазначеного
можна зробити висновок, що як на час
звернення позивачки з заявою до
відповідача, так і станом на час
розгляду її позову в суді, спірний
гуртожиток не є приватною власністю
ПАТ «Ніжинський м»ясокомбінат»
відповідно до ст.325 ЦК України, оскільки
не був включений до статутного
капіталу товариства у процесі
приватизації, а також не перебуває у
державній чи у комунальній власності
відповідно до вимог ст.ст. 326 та 327 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків» сфера дії
цього Закону поширюється на громадян,
які не мають власного житла, більше
п»яти років на законних підставах
зареєстровані за місцем проживання у
гуртожитках та фактично проживають у
них. Але іншою обов»язковою умовою,
яка б давала громадянам реалізувати
це право, є передбачена ч.3 ст.1 цього ж
Закону умова, а саме, щоб сфера дії
цього Закону поширювалася на
гуртожитки, в яких ці громадяни
проживають.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків» сфера дії
цього Закону поширюється на
гуртожитки, які є об»єктами права
державної та комунальної власності,
крім гуртожитків, що перебувають у
господарському віданні чи в
оперативному управлінні військових
частин, закладів, установ та
організацій Збройних Сил України,
інших військових формувань, утворених
відповідно до закону, Міністерства
внутрішніх справ України та державних
навчальних закладів, та відповідно до
ч.4 цієї ж статті, дія Закону
поширюється на гуртожитки, які було
включено до статутних капіталів
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації).

Оскільки спірний гуртожиток не є
об»єктом права ні державної, ні
комунальної власності, та не був
включений до статутного капіталу
товариства, створеного у процесі
приватизації, то відповідно на нього
не поширюється дія Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», у зв»язку з чим
посилання позивача та його
представника на порушення
відповідачем вимог цього Закону є
безпідставними та такими, що не
свідчать про наявність у діях
відповідача протиправної
бездіяльності, а відповідно не дають
підстав для зобов»язання відповідача
розглянути на сесії міської ради
питання щодо прийняття гуртожитку у
власність територіальної громади
всупереч нормам зазначеного Закону,
тобто, зазначені обставини є підставою
для відмови в задоволенні позову. На
відсутність власника гуртожитку, як
на підставу для відмови в позові,
посилалась і представник відповідача
ОСОБА_4

Посилання у листі заступника міського
голови м.Ніжина (а.с.4) на необхідність
згоди ПАТ «Ніжинський м»ясокомбінат»
для вирішення питання прийняття
гуртожитку у власність територіальної
громади за встановлених вище обставин
є безпідставними, оскільки даний
гуртожиток не був включений до
статутного капіталу зазначеного
товариства, створеного у процесі
приватизації, і так як на гуртожиток
не поширюється дія Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», то дана
обставина не є суттєвою і не може бути
підставою для задоволення позову.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_3 на можливість появи у третьої
особи -ПАТ «Ніжинський м»ясокомбінат»
у майбутньому права власності на
спірний гуртожиток, як на одну з
підстав для відмови в позові, та
пояснення представника третьої особи
ОСОБА_5 щодо наміру ПАТ «Ніжинський
м»ясокомбінат» в майбутньому
звертатися з позовом до суду про
визнання права власності на спірний
гуртожиток, як на підставу для
заперечення проти задоволення позову,
на увагу не заслуговують і не є
підставою для відмови в позові.

В той же час, посилання представника
відповідача ОСОБА_3 та представника
третьої особи ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на ту
обставину, що ОСОБА_1 не є належним
позивачем у справі, оскільки вона, як
мешканець гуртожитку, не може
ініціювати питання про прийняття
гуртожитку у власність територіальної
громади, а відповідно в неї немає
підстав вимагати визнання у діях
відповідача протиправної
бездіяльності, за обставин, коли
встановлено, що на гуртожиток не
поширюється дія Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», а власник
гуртожитку відсутній, тобто, замінити
її належним позивачем відповідно до ч.1
ст.52 КАС України чи залучити власника
у якості третьої особи відповідно до
вимог ч.2 ст.52 КАС України не виявилось
можливим, то дана обставина також є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Прийняття гуртожитків у власність
територіальної громади здійснюється
за рішенням відповідної місцевої ради
(або за рішенням виконавчого органу
місцевої ради з наступним
затвердженням цією радою) (п.3 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків»). Заява ОСОБА_1 на
засідання виконавчого комітету чи
сесії міської ради не виносилася, а в її
задоволенні було відмовлено листом.
Але так як зазначена обставина
позивачем не оскаржувалася, то за
встановлених вище обставин це не може
бути підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги, а
відповідно до частини другої
зазначеної статті в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. З огляду на встановлене суд
приходить до висновку, що відповідачем
правомірність своїх дій доведена,
тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 71, 158-163, 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Ніжинської міської ради, треті особи
на стороні відповідача: публічне
акціонерне товариство «Ніжинський
м»ясокомбінат», ОСОБА_7, ОСОБА_9, про
визнання протиправною бездіяльності
Ніжинської міської ради по прийняттю у
власність територіальної громади
м.Ніжина гуртожитку - квартири АДРЕСА_1
та про зобов»язання Ніжинської
міської ради розглянути на найближчій
сесії питання щодо прийняття
гуртожитку - квартири АДРЕСА_1 у
власність територіальної громади
м.Ніжина відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Ніжинський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а особами, які
приймали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
її проголошення - у той же строк з дня
отримання ними копії постанови.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду
О.П.Діденко