Справа № 2а-6004/12/1470
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ К/800/29293/13
Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., провівши попередній
розгляд адміністративної справи за
касаційною скаргою Ленінського
районного центру зайнятості м.
Миколаєва на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2013 року у справі №
2а-6004/12/1470 за позовом Ленінського
районного центру зайнятості м.
Миколаєва до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2012 року Ленінський
районний центр зайнятості м Миколаєва
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення незаконно отриманої суми
допомоги по безробіттю отримані шляхом
обману в сумі 8692, 26 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 05.08.2011 року
ОСОБА_4 подав заяву до Ленінського
районного центру зайнятості про
надання йому статусу безробітного та
виплати допомоги по безробіттю.
Відповідачу було призначено виплату
допомоги по безробіттю з січня 2012 року.

В жовтні 2011 року відповідач на підставі
разового цивільного правового
договору підряду виконав роботи на
замовлення ТОВ «Приватбуд», за що
отримав винагороду 100 гривень.

У липня 2012 року при обміні інформацієв
було з'ясовано, що протягом січня-липня
2012 відповідач отримав в якості
допомоги по безробіттю 8692,26 гривень,
яку позивач просить стягнути з ОСОБА_4,
оскільки зазначену допомогу він
отримав протиправно, порушуючи норми
Закону України «Про зайнятість
населення».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що оскільки відповідач суми
допомоги по безробіттю під час
виконання робіт за цивільно-правовою
угодою не отримував, вони не підлягають
поверненню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно матеріалів справи, 5 серпня 2011
року ОСОБА_4 звернувся до центру
зайнятості із заявою про надання йому
статусу безробітного. Водночас,
матеріали справи містять довідку
позивача, відповідно до якої ОСОБА_4 з 5
серпня 2011 року перебуває на обліку як
безробітний в Ленінському районному
центру зайнятості, однак лише з січня
2012 року він отримує грошову допомогу по
безробіттю, сума нарахувань за
серпень-грудень 2011 року - відсутня (0,00
грн).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу.

Згідно підпункту «б» пункту 3 ст. 1 цього
Закону до зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Умови виплати допомоги по безробіттю,
визначені статтею 22 Закону України
«Про зайнятість населення»,
пов'язуються з початком настання
безробіття, тобто наданням особі
статусу безробітного.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Допомога по безробіттю є соціальною
допомогою з боку держави громадянам,
які потребують таку допомогу.

Як вірно встановлено судами,
відповідач роботу не отримав,
підприємницькою діяльність не
займався, мав потребу в соціальній
допомозі від держави. За таких обставин
виплата відповідачу допомоги по
безробіттю відповідала цілям та
завданням Закону України ««Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Таким чином, суди дійшли до вірного
висновку, що відсутні правові підстави
для стягнення з ОСОБА_4 суми допомоги по
безробіттю, оскільки в період
отримання відповідачем матеріальної
допомоги по безробіттю (січень-серпень
2012 року), він підприємницькою
діяльністю не займався та не отримував
будь-які винагороди за виконання
цивільно-правових угод.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ленінського
районного центру зайнятості м.
Миколаєва відхилити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша