Справа № 812/8606/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/2331/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до начальника Відділу
державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції Лаптінова В.В. про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року та постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо ненадання інформації
по суті запиту від 24.09.2013 року в порядку
Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про
доступ до публічної інформації» та
зобов'язати надати належну і
обґрунтовану відповідь на вказаний
запит.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що запит позивача не є
запитом в розумінні Закону України
«Про публічну інформацію», оскільки
інформація, яку позивач просить
відповідача надати не є інформацією
відображеною та задокументованою
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях, що була отримана або створена в
процесі виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених Законом України «Про доступ
до публічної інформації», а є заявою в
порядку ст. 3 Закону України «Про
звернення громадян» на яку надано
повну та обґрунтовану відповідь у
встановлені законодавством строки.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
просить ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що в порушення норм Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» відповідач, отримавши
24.09.2013 року запит позивача в порядку ч. 2
ст. 5 вказаного Закону щодо надання
письмової інформації, не надав на нього
відповіді.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
другого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

22 березня 2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 видано
виконавчий напис № 1215 про звернення
стягнення на автомобіль марки Skoda Superb
1.8Т, чорного кольору, 2007 року випуску,
номер державної реєстрації НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_4 для задоволення вимог
TOB «ОТП Факторинг Україна» у сумі 131776,92
грн. (а.с.26).

17.08.2012 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса № 1215 від 22.03.2012 року
(а.с.27).

24.09.2013 року до відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції надійшов
запит № 1/24/09/13 від 24.09.2013 року від
громадянина ОСОБА_4 про надання
інформації (а.с.4).

Зі змісту запиту № 1/24/09/13 вбачається, що
позивач просить відповідача роз'яснити
чому останній являючись суб'єктом
владних повноважень, у подібних
правовідносинах не виконує обов'язкові
вимоги ст.244-2 КАС України щодо
обов'язкового виконання у подібних
правовідносинах рішення Верховного
Суду України по справі № 3-134гс11 від 12
грудня 2011 року та вчиняє незаконні дії.

Відповідь на вказаний запит позивач
просив надати відповідно до норм
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

27.09.2013 року ОСОБА_4 відповідачем за вих.
№ 20062 надіслана відповідь на
вищевказаний запит засобом поштового
зв'язку простою кореспонденцією (а.с.
28-30).

Позивач наполягав на тому що відповідь
на свій запит від 24.09.2013 року засобами
поштового зв'язку не отримував.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
(далі - Закон) визначено, що публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно ст. 19 Закону запит на інформацію
- це прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

За приписами ч. 1 ст. 20 Закону
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» доступ
до інформації забезпечується шляхом: 1)
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що запит
громадянина ОСОБА_4 № 1/24/09/13 від 24.09.2013
року до відповідача не містить ознак в
порядку ч. 2 ст. 5 Закону щодо надання
інформації за запитами на інформацію,
оскільки інформація, яку позивач
просить відповідача надати не є
інформацією відображеною та
задокументованою будь-якими засобами
та на будь-яких носіях, що була отримана
або створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених
Законом України «Про доступ до
публічної інформації».

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону України «Про звернення
громадян» громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про звернення громадян» відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 та 2 ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян», органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення; у разі визнання заяви чи
скарги необґрунтованою роз'яснити
порядок оскарження прийнятого за нею
рішення;особисто організовувати та
перевіряти стан розгляду заяв чи скарг
громадян, вживати заходів до
усунення причин, що їх породжують,
систематично аналізувати та
інформувати населення про хід цієї
роботи.

Отже, чинним законодавством України
встановлений обов'язок суб'єкта
владних повноважень повідомляти
громадянина про наслідки розгляду його
звернення (заяви, клопотання) та
знайомити громадянина з рішенням
суб'єкта владних повноважень,
прийнятого за наслідками звернення
громадянина, з зазначенням інформації
по суті викладених особою у зверненні
питань.

З вищенаведених норм Закону
вбачається, що позивач фактично
звернувся до відповідача з заявою, яка
відповідає нормам ст. 3 Закону України
«Про звернення громадян».

Як вбачається з відповіді від 27.09.2013
року (а.с. 28), така містить запитувану
позивачем інформацію в повному обсязі,
та відповідає вимогам Закону України
«Про звернення громадян» та наявними
письмовими доказами (а.с.29-30)
доводиться, що така направлялась
позивачу.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року та постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі № 812/8606/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска