Справа № 332/1229/14-а
Суддя: Сінєльнік Р. В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1229/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 Заводський районний суд
м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в Заводському
районі м.Запоріжжя про визнання
рішення протиправним та зобов'язання
призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Запоріжжя про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання призначити пенсію. В
позові зазначив, що Рішенням засідання
Комісії для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням та виплатою пенсій
управління ПФУ в Заводському районі
м.Запоріжжя від 21.02.2014 року відповідач
відмовив йому у призначенні пенсії з
підстав відмови у зарахуванні стажу
роботи позивача до пільгового за
Списком №1, тому просить визнати
рішення засідання пенсійної Комісії
при управлінні Пенсійного фонду
України в Заводському районі
м.Запоріжжя від 21.02.2014 року про відмову
в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно
до п. «а» ст.. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» протиправним. В
позові також зазначено, що 12.02.2014 р.
позивач звернувся до управління ПФУ в
Заводському районі м.Запоріжжя із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки досяг 50 років
та мав стаж роботи більше 20 років, з них
більше 10 років працював повний робочий
день на роботах з особливо шкідливими
та особливо важкими умовами праці.
Рішенням засідання Комісії для
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням та виплатою пенсій
управління ПФУ в Заводському районі
м.Запоріжжя від 21.02.2014 року відповідач
відмовив йому у призначенні пенсії з
підстав відмови у зарахуванні стажу
роботи позивача до пільгового за
Списком №1. Як вбачається із змісту
Рішення, питання підтвердження
пільгового стажу Позивача
розглядалось відповідною комісією, за
результатами розгляду якої Відповідач
дійшов висновку, що зарахувати
пільговий стаж Позивачу за період
роботи з 16.12.1984 року по 31.12.1991 року
можливо лише за Списком № 2 відповідно
до постанови РМ СРСР від 22.08.1956 року №
1173. Позивач вважає, що вказане Рішення
Відповідачем прийнято усупереч
чинному законодавству, ґрунтується на
безпідставних мотивах і не відповідає
критеріям правомірності рішення
суб'єкта владних повноважень
визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, тому є
протиправним та у судовому порядку
підлягає скасуванню із зобов'язанням
Відповідача призначити йому пенсію.

Ухвалою суду від 07.03.14р. було відкрито
скорочене провадження по справі.

Ухвалою суду від 20.03.2014р. суд призначив
справу до судового розгляду у
відкритому судовому засіданні в
порядку ч.4 ст.183-2 КАС України.

Позивач в судове засідання не з'явився,
від позивача надійшла суду заява з
проханням розглянути справу без нього,
в заяві позов підтримав у повному
обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, від представника
відповідача Саєнко С.М. надійшла суду
заява з проханням розглянути справу
без неї, в заяві позов не визнала та
просила у позові відмовити.

Окрім того, суду надійшли письмові
заперечення відповідача, де зазначено,
що відповідно п.3 Порядку № 383 при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
списки що чинні на період роботи особи.
Обчислення стажу роботи для
призначення пенсії позивачу
здійснювалося згідно вимог ст.. 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.3 Порядку №383, отже,
зарахувати пільговий стаж за Списком
№1, за певних умов, можливо тільки з
01.01.1992 року (з дати введення до Списку
№1) згідно постанови РМ СРСР №10 від
21.01.1991, а період роботи ОСОБА_1 на посаді
слюсаря-ремонтника з 18 вересня 1985 р. по
31 грудня 1991 р. зарахувати до Списку №2
так, як дана посада до 1991 р. була
передбачена Списком №2 затвердженого
Постановою РМ СРСР від 22.08.1956 р. №1173.
Просили в позові відмовити (а.с.29-30).

Дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1А підлягають задоволенню
з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2014 р. ОСОБА_1
звернувся до управління ПФУ в
Заводському районі м.Запоріжжя із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки досяг 50 років
та мав стаж роботи більше 20 років, з них
більше 10 років працював повний робочий
день на роботах з особливо шкідливими
та особливо важкими умовами праці і за
результатами атестації робочих місць
за списком №1, а саме за професією
слюсаря-ремонтника. Рішенням засідання
Комісії для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням та виплатою пенсій
управління ПФУ в Заводському районі
м.Запоріжжя № 20 від 21.02.2014 року
відповідач відмовив йому у призначенні
пенсії з підстав відмови у зарахуванні
стажу роботи позивача до пільгового за
Списком №1 (а.с.6-8).

Як вбачається із змісту Рішення,
питання підтвердження пільгового
стажу Позивача розглядалось
відповідною комісією, за результатами
розгляду якої Відповідач дійшов
висновку, що зарахувати пільговий стаж
Позивачу за період роботи з 16.12.1984 року
по 31.12.1991 року можливо лише за Списком №
2 відповідно до постанови РМ СРСР від
22.08.1956 року № 1173.

Згідно з ч. 2 ст. 19,ч.З ст. 22 Конституції
України, органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України та при прийнятті нових
нормативно-правових актів або внесенні
змін у діючі не допускається зменшення
змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Належні правові норми, якими мав
керуватись Відповідач при обчисленні
вказаного періоду роботи Позивача,
закріплені у п. З, п. 4.3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах», затвердженому
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року №383.

Так Відповідно до п. З Порядку
застосування Списків до пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

Пільговий стаж Позивача за період з
18.09.1985 року по 12.08.1994 року підтверджено
документами відповідно до п. 1, п. 20
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993
р. № 637 а саме уточнюючою довідкою ВАТ
«Запоріжсталь» від 19.11.2012 року № 1024
(а.с.13).

Вказана довідка повністю відповідає
вимогам п. 20 Порядку № 637, згідно із яким
у довідці вказано:

1) період-з 18.09.1985 року по 12.08.1994
року;

2) професія - слюсар-ремонтник;

3) характер виконуваної роботи -
повний робочий день на виробництві
чорної металургії в

цеху ЗМК «Запоріжсталь»;

4) Список № 1, розділ III підрозділ 2а
код 1030200а-1753а;

5) первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана довідка: особова

справа, ЄТКД, штатний розклад,
відомості про зарплату, накази про
атестацію.

Крім того, п. 4.3 Порядку застосування
Списків встановлено, що у разі
підтвердження права на пенсію за віком
на пільгових умовах за результатами
атестації робочих місць, вперше
проведеної до 21.08.1997 року, до стажу, який
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, зараховується весь
період роботи на даному підприємстві у
виробництвах, передбачених Списками.

Згідно з п. 6 «Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці», затвердженого постановою КМУ
від 01.08.1992 р. № 442 атестація робочих
місць передбачає визначення
(підтвердження) права працівників на
пільгове пенсійне забезпечення за
роботу у несприятливих умовах. У п. 2
вказаного порядку визначено, що
основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Атестація робочого місця Позивача за
Списком №1 була проведена до 21.08.1997
року, а саме за наказом про атестацію
робочих місць від 25.05.1995 року № 73, тому,
враховуючи вищенаведені норми
законодавства, весь період його роботи
на цьому робочому місці - з 18.09.1985 року
по 12.08.1994 року має бути зараховано до
стажу за Списком №1.

Відповідачу були надані всі необхідні
дані про результати атестації робочого
місця Позивача, як такого, що дає право
на пільгову пенсію за Списком №1.

Відповідачем неправомірно не
враховано до пільгового стажу позивачу
стаж роботи слюсарем-монтажником
обладнання металургійних заводів,
оскільки, атестацією робочих місць та
умов праці підтверджено особливу
шкідливість і особливо важкі умови
праці позивача на цій посаді, за умови
праці, яка відповідала посаді
слюсаря-ремонтника, що міститься у
Переліку посад, передбачених Списком
№1 розділом1, підрозділом ІІІ
(1030100а-1753а), затверджених постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 09.08.1991 року
№591.

З урахуванням викладеного, управління
ПФУ повинно було діяти за правилами
Порядку №383, оскільки, якщо під час
отримання стажу відповідна робота не
передбачалась чинними на той час
Списками, а у подальшому її віднесено
до категорії шкідливих, такий стаж дає
право на пільгову пенсію, тому позовні
вимоги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

В той же час суд бере до уваги, що без
скасування рішення відповідача про
відмову у призначенні позивачу пенсії
його права не будуть захищені у повному
обсязі. Відповідно до ч.2 ст.11 КАС
України суд може вийти за межи позовних
вимог тільки у разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. Виходячи з
наведеного суд, з метою повного захисту
прав позивача, приходить до висновку
про необхідність скасування рішення
Управління пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя № 20 від
21.02.2014 року щодо відмови у призначенні
пенсії ОСОБА_1.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.13,
62, 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», та керуючись ст.ст.3, 4, 18,
71, 86, 159-163, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати рішення Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м.

Запоріжжя № 20 від 21.02.2014 року щодо
відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, неправомірним.

Скасувати рішення
Управління пенсійного фонду України в
Заводському районі м.

Запоріжжя № 20 від 21.02.2014 року щодо
відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя

зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 18.09.1985
року по 12.08.1994 року за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя

призначити та виплатити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком
відповідно до п. «а» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з 27.02.2014
року.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через Заводський
районний суд м. Запоріжжя протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Р.В. Сінєльнік