Справа № 817/669/14
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/669/14

31 березня 2014 року 10год. 37хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Зозулі
Д. П. за участю секретаря судового
засідання Минько Н.З. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

до Рокитнівського відділення
Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
скасувати вимогу , -ВСТАНОВИВ :

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1)
звернулася до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Рокитнівського відділення
Сарененської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області (далі -
Рокитнівське відділення Сарененської
ОДПІ) про визнання дій Рокитнівського
відділення Сарененської ОДПІ по
винесенню вимоги № Ф-29 від 20.02. 2014 року
про сплату боргу в сумі 4506,29 грн.
протиправними, та зобов'язання
скасувати вимогу № Ф-29 від 20.02. 2014 року
про сплату боргу в сумі 4506,29 грн.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що, будучи фізичною
особою-підприємцем, водночас є
пенсіонером за віком, а відтак, вважає,
що згідно Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. З огляду на це,
позивач вказує, що оспорювана вимога є
протиправною та підлягає до
скасування. Просить позов задовольнити
повністю. Позивач у судове засідання не
прибув. Просив розгляд справи
здійснювати за його відсутності.

Відповідачем до початку судового
розгляду справи подано письмове
заперечення, в якому зазначає, що
позивач не може вважатись пенсіонером
за віком, оскільки не досягла 60 річного
віку згідно з ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Зазаначив, що позивача
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі та отримує
пенсію призначену на пільгових умовах
відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Тому, в
контексті п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне стархування та не
звільняється від його сплати. Просив в
задоволенні позову відмовити повністю,
а розгляд справи здійснити за
відсутності представника органу
доходів і зборів.

Враховуючи ту обставину, що сторонами
подано клопотання про розгляд справи
за їх відсутності, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи без
їх участі, за наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст.
41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими доказами,
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що відповідно до
копії паспорту громадянина України
серії НОМЕР_3 (а.с.5-9), копії свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_4 (а.с.16),
копії свідоцтва платника єдиного
податку Серії НОМЕР_5 (а.с.12), копії
посвідчення громадянина, який потервів
від Чорнобильської катастрофи
(категорія 3) серії НОМЕР_1 (а.с.11), копії
пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_2
(а.с. 25-27), довідки Управління Пенсійного
фонду України в Рокитнівському районі
від 25.02. 2014 року (а.с.13) ОСОБА_1 одночасно
є фізичною особою-підприємцем на
спрощеній системі оподаткування та
отримує пенсію за вислугу років
призначену з урахуванням положень
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11. 1991 року № 1788-ХІІ
(далі - Закон № 1788-ХІІ).

20.02. 2014 року Рокитнівським відділенням
Сарененської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області прийнято вимогу №
Ф-29 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки)
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, станом на 01
лютого 2014 року в сумі 4506,29 грн. (а.с.10).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 року № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі
- єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту
у випадках, передбачених
законодавством, прав застрахованих
осіб та членів їхніх сімей на отримання
страхових виплат (послуг) за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування

Також, згідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону,
виключно даним Законом визначаються:
принципи збору та ведення обліку
єдиного внеску; платники єдиного
внеску; порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
розмір єдиного внеску та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Тоді як, ч. 4 статті 4 Закону № 2464-VI
передбачено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, норма, закріплена у даній
статті Закону № 2464-VI, визначає
сукупність необхідних умов за
одночасної наявності яких особа
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску, а саме: особа обрала
спрощену систему оподаткування; є
пенсіонером за віком або інвалідом;
отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-
Закон № 1058-IV) пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закон № 1058-IV за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Умови
призначення пенсії за віком визначені
статтею 26 зазначеного Закону.

Це вказує на те, що від сплати єдиного
внеску звільняються пенсіонери, пенсія
за віком яких призначена відповідно до
положень Закону № 1058-IV.

Разом з тим, згідно із ст. 51 Закону №
1788-XII пенсії за вислугу років
встановлюються окремим категоріям
громадян, зайнятих на роботах,
виконання яких призводить до втрати
професійної працездатності або
придатності до настання віку, що дає
право на пенсію за віком.

Відповідно до п. 26 розділу І Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 17.11. 2005 року № 3108-ІV
пункт 15 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" доповнити абзацом другим
такого змісту:

"Положення Закону України "Про пенсійне
забезпечення" застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років".

Як вбачається з довідки Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі від 25.02. 2014 року
ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу
років з 21.11. 2006 року - довічно.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1
призначено пенсію за вислугою років
згідно Закону № 1788-ХІІ, що є окремим
видом пенсії та не є пенсією за віком
відповідно до Закону № 1058-IV.

Посилання ОСОБА_1 на пенсійне
посвідчення серії НОМЕР_2 від 14.11.2007, за
яким позивач отримує пенсію за віком, є
безпідставним та відхиляються судом з
огляду на наступне.

Наявність у особи пенсійного
посвідчення підтверджує лише право на
одержання пенсії та факт її
призначення, а не статус пенсіонера за
віком.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для звільнення позивача від сплати
єдиного внеску за ч. 4 ст. 4 Закону №
2464-VI.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання
позивач не довів суду обґрунтованості
позовних вимог, а відповідач
підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача
порушеного права не знайшов свого
підтвердження в ході судового
розгляду, то поданий позов належить
залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки суб'єктами
владних повноважень не надано суду
жодного доказу щодо понесення витрат
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, то
судові витрати із позивача не
присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Рокитнівського відділення Сарненської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання скасувати вимогу
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зозуля Д. П.