Справа № 817/506/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/506/14

17 березня 2014 року 11год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Сало А.Б. розглянувши
у порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області доВідділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області (далі - УПФ України в
Сарненському районі) звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі (далі - Відділення ВД ФССНВПЗ
України в Сарненському районі) про
стягнення заборгованості в сумі 33,69
грн.

В обґрунтування своєї позиції позивач
покликається на те, що заявлені до
Відділення ВД ФССНВПЗ України в
Сарненському районі вимоги про
відшкодування коштів витрачених на
виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2013 по 31.01.2014
на суму 33,69 грн., що підтверджені актами
щомісячних звірок витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не беруться
відповідачем до заліку та не
відшкодовуються з тих підстав, що
нещасний випадок із громадянином
стався поза межами України - на
території СНД - Росії, що
підтверджується актом про нещасний
випадок форми Н-1.

Оскільки позивач не погоджується з
такою позицією відповідача, просить
позов задовольнити та стягнути витрати
на виплату пенсії ОСОБА_1 на загальну
суму 33,69 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився,
на адресу суду надійшло клопотання про
розгляд справи у відсутності
представника управління.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, подав письмове
заперечення, на підставі якого просив в
позові відмовити повністю, та
клопотання про розгляд справи без його
участі (а.с.32-35).

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України у
зв'язку з тим, що всі особи, які беруть
участь у справі, заявили клопотання про
розгляд справи за їх відсутності,
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при
розгляді справи в порядку письмового
провадження фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та
заперечення, встановивши фактичні
обставини справи, перевіривши їх
наявними в матеріалах справи доказами,
оцінивши їх у сукупності, відповідно до
вимог закону, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає до задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що за період з 01.11.2013
по 31.01.2014 позивачем було витрачено
кошти на виплату пенсії ОСОБА_1 по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва на суму 33,69 грн.

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи між сторонами
складено акти щомісячної звірки витрат
по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вказані суми витрат включалися
позивачем до актів щомісячної звірки,
але не були прийняті до заліку та не
відшкодовувались відповідачем.

Позивачем та відповідачем було
підписано акти щомісячних звірок з
таблицями розбіжностей (а.с.7-10).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до ст. 10 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
здійснюється органами Пенсійного
фонду України. Стаття 81 вказаного
Закону передбачає, що призначення та
виплата пенсій, в тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.п. "г" частини 1 статті 21
Закону України №1105 "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" на органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків покладено обов'язки по
своєчасному та повному відшкодуванню
шкоди, заподіяної застрахованій особі
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплат здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до частини 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулась застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно статті 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Статтями 3 та 5 Угоди країн-учасниць
Співдружності Незалежних Держав про
гарантії прав держав Співдружності
у галузі пенсійного забезпечення,
підписаної 13.03.1992, встановлено, що усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією Угодою
несе держава, що надає пенсійне
забезпечення. Дія Угоди поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені
законодавством держав учасниць Угоди.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, якщо страховий
випадок стався на території
держав-учасниць Угоди, призначаються
за законодавством України і
виплачуються з коштів Пенсійного фонду
України.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" спільною постановою
правління Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 №5-4/4, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за №376/7697, затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено
механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Пункт 4 Порядку передбачає, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних, випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Таким чином, з наведених норм
законодавства вбачається, що
відповідач повинен відшкодувати
позивачу витрати по виплаті та
доставці пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за період з 01.11.2013 по 31.01.2014
в сумі 33,69 грн.

Аналогічна позиція викладена і в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 19.10.2011 у справі № К/9991/16768/11,
від 10.11.2011 № К-37793/10, від 27.10.2011 №К-22841/10.

Щодо посилання представника
відповідача на обставини, що
розрахунки між Фондами повинні
проводитися на централізованому рівні,
то суд враховує позицію Вищого
адміністративного суду, викладену в
ухвалі від 19.10.2011 № К/9991/12382/11, а саме - що
територіальні управління Пенсійного
фонду України мають право звертатися
до адміністративного суду з позовами
про відшкодування витрат з виплати та
доставки пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які повинні розглядатися
по суті, а не обмежуватися посиланням
на централізований порядок вирішення
цих питань.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до переконання, що позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі є обґрунтованими,
підтверджуються наявними у справі
доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті
94 КАС України судові витрати не
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сарненському
районі () на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області витрати по виплаті пенсії по
інвалідності ОСОБА_1 за період з 01.11.2013
по 31.01.2014 на суму 33,69 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало
А.Б.