Справа № 2521/961/12
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2521/961/12
Головуючий у 1-й інстанції: Цигура
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді:
Собківа Я.М.,

суддів:
Бабенка К.А., Ключковича В.Ю.,

за участю секретаря:
Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Срібнянського районного суду
Чернігівської області від 03 грудня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Калюжинської
сільської ради Срібнянського району
Чернігівської області про визнання
незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Срібнянського районного суду
Чернігівської області із
адміністративним позовом до
Калюжинської сільської ради
Срібнянського району Чернігівської
області, в якому просив визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету Калюжинської
сільської ради Срібнянського району
Чернігівської області № 31 від 29 липня
2010 року та визнати недійсним свідоцтво
про право власності на житловий
будинок серії САЕ № 017507 від 13.10.2010
року.

Ухвалою Срібнянського районного суду
Чернігівської області від 03 грудня 2012
року відмовлено у відкритті
провадження у справі.

На вказану ухвалу суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати її як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права
та направити справу для продовження
розгляду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню як така,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направленню справи для
продовження розгляду, виходячи з
наступного.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з того, що
даний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, а тому застосував до
спірних правовідносин положення п.1 ч.1
ст. 109 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Рішення, прийняті суб'єктами владних
повноважень, дії, вчинені ними під час
здійснення управлінських функцій, а
також невиконання повноважень,
встановлених законодавством
(бездіяльність), можуть бути оскаржені
до суду відповідно до частин першої та
другої статті 55 Конституції України.

Тобто, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору із суб'єктом
владних повноважень є здійснення цим
суб'єктом владних управлінських
функцій, які повинні здійснюватися
відповідним суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт, у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа у спірних
правовідносинах не здійснює
зазначених владних управлінських
функцій щодо іншої особи, яка є
учасником спору, то такий суб'єкт не
перебуває «при здійсненні
управлінських функцій» і не має
встановлених нормами КАС України ознак
суб'єкта владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в своєму позові просить
визнати незаконним та скасувати
рішення органу місцевого
самоврядування про надання дозволу на
оформлення права власності на майно
(житловий будинок АДРЕСА_1) та просить
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на майно.

Згідно з п.1 Роз`яснення Президії Вищого
арбітражного суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів» від
26.01.2000 року № 02-5/35, акт державного чи
іншого органу - це юридична форма
рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ, і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі,
що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Усі рішення суб'єкта владних
повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції
посилається на обставини, які на його
думку дають підстави для набуття
позивачем права власності на спірний
житловий будинок на підставі
оскаржуваного рішення органу
місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Повноваження виконавчих органів
міських рад закріплені в Законі
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» .

Частиною 1 статті 29 вказаного Закону
встановлено, що до повноважень органів
місцевого самоврядування належить
управління в межах, визначених радою,
майном, що належить до комунальної
власності відповідних територіальних
громад.

У відповідності з пунктом «а» статті 30
Закону Закони «Про місцеве
самоврядування в Україні», до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження, зокрема:

1) управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню;

2) облік громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності;
вирішення питань щодо використання
нежилих приміщень, будинків і споруд,
що належать до комунальної власності.

Статтею 15 Житлового кодексу
Української РСР передбачено, що до
повноважень виконавчих комітетів
районних, міських, районних у містах
рад народних депутатів у галузі
використання і забезпечення
схоронності житлового фонду, серед
іншого, віднесено здійснення обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, а також прийняття рішень
про надання жилих приміщень у будинках
житлового фонду місцевої ради.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 01 квітня 2010 року
№10-рп/2010 положення частини першої
статті 143 Конституції України, згідно з
якими територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування «вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції», слід
розуміти так, що при вирішенні цих
питань органи місцевого
самоврядування діють як суб'єкти
владних повноважень.

Виходячи з того, що позивач в своїх
вимогах просить, зокрема, визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету органу місцевого
самоврядування, що було прийняте
відповідачем в межах наданих йому
повноважень, колегія суддів приходить
до висновку, що спір в цій частині є
публічно-правовим та має вирішуватися
в порядку адміністративного
судочинства.

Що стосується позову в частині вимог
про визнати недійсним свідоцтва про
право власності на житловий будинок
серії САЕ № 017507 від 13.10.2010 року, колегія
суддів зауважує, що спір в цій частині
не є публічно-правовим та не може бути
предметом розгляду у
адміністративному процесі, оскільки в
даному випадку має місце спір про право
цивільне, тобто даний спір має приватно
- правовий характер, а тому повинен
вирішуватися в порядку цивільного
судочинства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС
України суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
зокрема, якщо заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, допущені судом першої інстанції
порушення норм процесуального права є
такими, що призвели до неправильного
вирішення питання, та є підставою для
скасування ухвали Срібнянського
районного суду Чернігівської області
від 03 грудня 2012 року в частині відмови у
відкритті провадження в
адміністративній справі щодо визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Калюжинської
сільської ради Срібнянського району
Чернігівської області № 31 від 29 липня
2010 року та направлення справи в цій
частині для продовження розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Керуючись ст. ст. 199, 204, 205, 206, ч.2 ст. 211, ст.
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Срібнянського районного суду
Чернігівської області від 03 грудня 2012
року в частині відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі
щодо визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Калюжинської сільської ради
Срібнянського району Чернігівської
області № 31 від 29 липня 2010 року
скасувати і направити справу в цій
частині до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Срібнянського
районного суду Чернігівської області
від 03 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
частині залишення без змін ухвали
Срібнянського районного суду
Чернігівської області від 03 грудня 2012
року протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М.
Собків К.А.
Бабенко
В.Ю. Ключкович

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М.
Собків К.А.
Бабенко
В.Ю. Ключкович

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Бабенко К.А

Ключкович В.Ю.