Справа № 248/182/14-а
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лутай А.М.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року справа №248/182/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Ханової Р.Ф.,
Яковенко М.М., розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Харцизького міського суду
Донецької області від 05 березня 2014 р. у
справі № 248/182/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Харцизької міської
ради про стягнення шкоди нанесеної
незаконними діями, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Харцизької міської ради про стягнення
шкоди нанесеної незаконними діями.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що рішенням Харцизького
міського суду Донецької області від
03.2013 року визнано безвісно відсутнім
батька її дитини ОСОБА_3 з підстав того,
що тривалий час його місце проживання
невідоме. Рішення набрало законної
сили 26.03.2013 року. Позивачем подавались
заяви до відповідача про призначення
тимчасової допомоги на дитину. У
призначенні такої допомоги
відповідачем було відмовлено. У зв'язку
з цим, позивач просила зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Харцизької міської
ради відповідно до чинного
законодавства розрахувати та сплатити
всю суму допомоги на дитину починаючи з
дня звернення з такою допомогою
(серпень 2013 року); зобов'язати
відповідача виконати вимоги ст. 181
Сімейного Кодексу України, відповідно
до Порядку призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.02.2006
року № 189 призначити та виплачувати
таку державну допомогу на дитину;
стягнути з відповідача моральну шкоду
у сумі матеріальної шкоди розрахованої
за весь період незаконної невиплати.

04.02.2014 року позивачем були заявлені
уточнені позовні вимоги, згідно яких
вона просила стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення
Харцизької міської ради нанесену
протиправними діями матеріальну шкоду
у сумі 1785,60 грн.; стягнути з відповідача
моральну шкоду у сумі 1785,60 грн.; винести
окрему ухвалу щодо посадових осіб
відповідача.

Постановою Харцизького міського суду
Донецької області від 05 березня 2014 р. у
справі № 248/182/14-а у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що судом першої інстанції порушені
норми матеріального та процесуального
права, а тому просив скасувати
постанову та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне апеляційну
скаргу задовольнити, а постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове судове рішення з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, рішенням
Харцизького міського суду Донецької
області від 15.03.2013 року визнано
безвісно відсутнім ОСОБА_3, який
записаний батьком дитини позивача -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача із заявою про призначення
та виплату дитині тимчасової державної
допомоги з тих підстав, що батько
дитини визнаний рішенням суду безвісно
відсутнім та місце його проживання
невідоме, однак у призначенні такої
допомоги їй було відмовлено, у зв'язку з
чим вона у серпні 2013 року звернулась до
Харцизького міського суду із
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Харцизької міської
ради про визнання протиправною відмови
у призначенні тимчасової державної
допомоги на дитину та зобов'язання
призначити допомогу.

Постановою Харцизького міського суду
Донецької області від 25.11.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до УПСЗН
Харцизької міської ради задоволено
частково, визнано протиправною відмову
відповідача у призначенні ОСОБА_2
тимчасової державної допомоги з
підстави, передбаченої пп. 12 п. 10
Порядку призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.02.2006
року № 189. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено (а.с. 5-6).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
вказана постанова Харцизького
міського суду Донецької області від
25.11.2013 року залишена без змін.

28.11.2013 року позивач повторно звернулась
до Управління праці та соціального
захисту населення Харцизької міської
ради із заявою про призначення та
виплату їй допомоги на дитину з
посиланням на постанову Харцизького
міського суду від 25.11.2013 року (а.с. 7).

З листа начальника УПСЗН Харцизької
міської ради № Д-79-5.1-6.2 від 05.12.2013 року
вбачається, що у призначенні та виплаті
допомоги на дитину ОСОБА_2 було
відмовлено, оскільки відповідно до
постанови Харцизького міського суду
Донецької області від 25.11.2013 року не
передбачено призначення такої
допомоги одному з батьків у випадку,
якщо інший визнаний безвісно відсутнім
та підстав для розгляду права на
призначення тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання (перебування) їх невідоме -
не має (а.с. 8).

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
наступного.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 із
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25.05.2001р. №5передбачено, що
відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Згідно до частини 1 статті 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду визначені у ст. 1167
Цивільного кодексу України, за
приписами частини 1 якої моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Суд апеляційної інстанції не може
погодитись з висновком про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 137 КАС України позивач
може протягом всього часу судового
розгляду збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, подавши письмову заяву,
яка приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу. Ухвала
суду, прийнята за результатами
розгляду питання про прийняття заяви
про зміну позовних вимог, окремо не
оскаржується.

Таким чином, суд першої інстанції
повинен був розглядати первинні
позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції не прийнято до
уваги наявність ухвалених рішень
стосовно призначення позивачу
тимчасової державної допомоги. Як
зазначалось вище, постановою
Харцизького міського суду Донецької
області від 25.11.2013 року, яка залишена
без змін Ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19.12.2013 року, адміністративний позов
ОСОБА_2 до УПСЗН Харцизької міської
ради задоволено частково, визнано
протиправною відмову відповідача у
призначенні ОСОБА_2 тимчасової
державної допомоги з підстави,
передбаченої пп. 12 п. 10 Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.02.2006 року № 189.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне встановити судовий контроль
за виконанням судового рішення,
оскільки згідно ч. 1 ст. 267 КАС України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Звіт про
виконання судового рішення повинен
бути викладений у письмовій формі і
містити: реквізити судового рішення,
яке повинно бути виконане, стан його
виконання (виконане повністю, частково,
не виконане), повний перелік дій
суб'єкта щодо виконання цього рішення,
причини невиконання, якщо рішення
виконане не повністю або не виконане.
До такого звіту належить додати копії
документів, які б підтверджували
інформацію, викладену у звіті.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої
інстанції допустив помилковий
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог, тому рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
а позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211,
212, 254, 267 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Харцизького міського суду Донецької
області від 05 березня 2014 р. у справі №
248/182/14-а - задовольнити частково.

Постанову Харцизького міського суду
Донецької області від 05 березня 2014 р. у
справі № 248/182/14-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Харцизької міської ради відповідно до
чинного законодавства розрахувати та
сплатити всю суму допомоги на дитину
починаючи з дня звернення з такою
допомогою.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Харцизької міської ради виконати
вимоги ст. 181 Сімейного Кодексу України,
відповідно до Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.02.2006
року № 189 призначити та виплачувати
таку державну допомогу на дитину.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Харцизької міської ради надати до
Харцизького міського суду Донецької
області звіт про виконання постанови в
строк до 01 травня 2014 року.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
рішення законної сили.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
Р.Ф. Ханова

М.М. Яковенко