Справа № 814/2353/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2353/13-а

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Котової Ю.Ю.,
представника відповідача Гаргауна Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційні
скарги Державної податкової інспекції
у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області та
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Суднобудівний завод»
Лиман» до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській області
про визнання протиправною
бездіяльності, стягнення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 1250391,06 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Суднобудівний завод»
Лиман» (далі - ПАТ «Суднобудівний
завод» Лиман») відповідно до уточнених
позовних вимог звернулося до
відповідачів з позовом, в якому
просило: визнати протиправною
бездіяльність Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві та Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області, що
полягає у невиконанні приписів п. 7.7.4.,
7.7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» щодо неподання органу
державного казначейства висновку на
відшкодування на користь ПАТ
«Суднобудівний завод «Лиман» сум
податку на додану вартість в розмірі
1250391,06 грн. у строки та в порядку,
передбаченому Законом; визнати
протиправною бездіяльність Головного
управління Державної казначейської
служби у Миколаївській області, що
полягає у невиконанні приписів п. 7.7.6.
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та п. 200.12. ст. 200 ПК
України щодо невиплати 1250391,06 грн. суми
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку - ПАТ
«Суднобудівний завод «Лиман» в
обслуговуючому банку; стягнути з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Суднобудівний завод «Лиман»
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість в сумі 1250391,06грн.

В обґрунтування вимог позивач
зазначив, що постановою Господарського
суду Миколаївської області від 29.04.2010
по справі №6/543/08, яка залишена без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2013 р.
скасовано податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві №00008236/0 від 23.07.2008, №00007936/0
від 23.07.2008 та №00008136/0 від 23.07.2008. Вказаним
судовими актами підтверджено право
позивача на бюджетне відшкодування ПДВ
з Державного бюджету України в сумі
1250391,06грн. Проте, в зв'язку з
бездіяльністю відповідачів зазначене
право суб'єкта господарювання не
реалізовано.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Миколаєві Державної податкової
служби та Державної податкової
інспекції у Заводському районі
м.Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області, що
полягає у невиконанні приписів п. 7.7.4.,
7.7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» щодо неподання органу
державного казначейства висновку на
відшкодування на користь ПАТ
«Суднобудівний завод «Лиман» податку
на додану вартість в сумі 1250391,06
гривень. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ПАТ «Суднобудівний
завод «Лиман» 1250391 (один мільйон двісті
п'ятдесят тисяч триста дев'яносто одну)
гривню 06 копійок бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням Державна
податкова інспекція у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області та Спеціалізована державна
податкова інспекція по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби подали
апеляційні скарги, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просять
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити ВАТ «Суднобудівний завод
«Лиман» у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг, пояснення
представника позивача Котової Ю.Ю. та
представника відповідача Гаргауна Я.І.,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційних
скарг, колегія суддів дійшла таких
висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

З 30.05.2008 року по 26.06.2008 року СДПІ
проведена планова виїзна
документальна перевірка ВАТ
«Суднобудівний завод «Лиман» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.07 року по 31.03.08 року,
результати якої оформлені актом від
11.07.2008 року №554/36/01373890.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.1.4 ст.1, п.п. 7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1,
п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п 7.7.1, п.п. 7.7.2, п.п. 7.7.7 п.7.7
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
завищення ПДВ, що підлягає
відшкодуванню з бюджету на суму 866994
грн.

За наслідками перевірки контролюючим
органом прийнято податкові
повідомлення рішення, в тому числі
податкове повідомлення-рішення
№00008236/0, яким суб'єкту господарювання
зменшено бюджетне відшкодування
податку на додану вартість на загальну
суму 866994 грн. та нараховані штрафні
санкції у розмірі 383397,06 грн.

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 29.04.2010 по
справі №6/543/08/5016, яка залишена без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2013,
скасовано податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Миколаєві №00008236/0 від 23.07.2008, №00007936/0
від 23.07.2008 та №00008136/0 від 23.07.2008.

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 ЗУ «Про
податок на додану вартість» податковий
орган протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
проводить документальну невиїзну
перевірку (камеральну) заявлених у ній
даних. За наявності достатніх підстав
вважати, що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

Виходячи із системного аналізу
підпунктів 7.7.5, 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 ЗУ
«Про податок на додану вартість», право
у платника податку на бюджетне
відшкодування виникає через 40 днів
після отримання відповідної
декларації податковим органом.
Зазначений строк може бути продовжено
ще на 30 днів у разі прийняття
податковим органом рішення про
проведення позапланової виїзної
(документальної) перевірки з підстав,
передбачених підпунктом 7.7.5 пункту 7.5
статті 7 цього Закону.

Згідно з порядком бюджетного
відшкодування, встановленим
підпунктом 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 ЗУ «Про
податок на додану вартість», орган
державного казначейства надає
платнику податку суму бюджетного
відшкодування шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунку на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку
протягом п'яти операційних днів після
отримання відповідного висновку
податкового органу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 4
«Положення про Державне казначейство
України», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.12.2005
№1232, «Типового положення про Головне
управління Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 04.04.2006 №332 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.04.2006 за №454/12328,
територіальні органи Державного
казначейства України, яке є урядовим
органом державного управління,
повертають кошти, помилково або
надмірно зараховані до бюджету, за
поданням органів стягнення, яким
відповідно до законодавства надано
право стягнення до бюджетів податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
надходжень. Таким поданням органу
стягнення у розумінні абзацу 2
підпункту 7.7.5, підпункту 7.7.6 пункту 7.7
статті 7 Закону є висновок податкового
органу із зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Підпунктом 7.7.8 п.7.7 ст.7 ЗУ «Про податок
на додану вартість» передбачено, що у
разі, коли за результатами перевірки
сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
податковий орган розпочинає процедуру
адміністративного оскарження,
податковий орган не пізніше наступного
робочого дня за днем отримання
відповідного повідомлення від
платника або ухвали суду про порушення
справи, зобов'язаний повідомити про це
орган державного казначейства. Орган
державного казначейства призупиняє
процедуру відшкодування в частині
оскаржуваної суми до прийняття
остаточного рішення з
адміністративного або судового
оскарження. Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження податковий орган протягом
п'яти робочих днів, наступних за днем
отримання відповідного рішення,
зобов'язаний надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Статтею ст.200 (пункти 200.6., 200.7., 200.12., 200.13.,
200.17.) ПК України визначено, що: платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів (п.200.6.); платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації (п.200.7.); орган
державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету (п.
200.12.).

На підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби (п.200.13.).

Джерелом сплати бюджетного
відшкодування (у тому числі
заборгованості бюджету) є доходи
Державного бюджету України.
Забороняється обумовлювати або
обмежувати виплату бюджетного
відшкодування наявністю або
відсутністю доходів, отриманих від
цього податку в окремих регіонах
України (п.200.17).

Таким чином судом першої інстанції
вірно зазначено про те, що в зв'язку з
бездіяльністю СДПІ та ДПІ, якими не
подано висновок до ГУДК, право суб'єкта
господарювання на отримання
бюджетного відшкодування з ПДВ не було
реалізовано.

Суд правильно виходив з того, що
відповідачами не спростовано доводи
позивача про правомірність вимог про
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість.

Доводи апеляційних скарг СДПІ та ДПІ
про те, що оскільки триває процедура
судового оскарження (подано касаційну
скаргу до ВАС України), у ДПІ відсутні
підстави для подання до ГУДК висновку
про суму податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню з Державного
бюджету України, судовою колегією не
приймаються, оскільки з моменту
набрання рішенням (Постанови
Господарського суду Миколаївської
області від 29.04.2010 року по справі
№6/543/08/5016, яка залишена без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2013 року)
законної сили воно належить до
виконання, а оскарження судового
рішення в касаційному порядку не
зупиняє його виконання (за винятком
рішення ВАС України).

Також колегія суддів погоджується, що
позовні вимоги в частині
протиправності дій ГУДК не підлягають
задоволенню, оскільки рішення про
відшкодування ПДВ з бюджету можливе
тільки після надходження до ГУДК
висновку ДПС, якого до ГУДК не було
надано.

Відповідно до правової позиції ВАС
України, викладеної в тому числі в
Листі ВАС Україні «Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби» №1112/11/13-10 від 20.07.2010 року,
способом захисту порушеного права на
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість є вимога про стягнення
зазначених коштів (відшкодування
бюджетної заборгованості).
Відповідачами у справах такої
категорії виступають податковий орган
та орган державного казначейства. При
цьому позивач не зобов'язаний
зазначати зміст позовних вимог окремо
щодо кожного з них, оскільки податковий
орган та орган державного казначейства
діють як органи державної влади, як
представники одного відповідача -
держави, через які держава набуває і
здійснює свої права та обов'язки.
Попереднє адміністративне або судове
оскарження дій або бездіяльності
органів державної податкової служби
щодо надання висновку про суми податку
на додану вартість, належні до
відшкодування, не є необхідною
передумовою для безпосереднього
звернення платника податку з позовом
про стягнення відповідної суми з
Державного бюджету України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позову
Публічного акціонерного товариства
«Суднобудівний завод» Лиман», виходячи
з наступного.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області та Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області та Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов