Справа № 524/10229/13-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р. Справа № 524/10229/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Рєзнікової С.С.

Суддів:
Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Зятковська І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Директора Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді Пищити Світлани
Миколаївни на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
21.01.2014р. по справі № 524/10229/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Директора Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді Пищити Світлани
Миколаївни , Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді

про визнання неправомірними дій
керівника органу місцевого
самоврядування,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області з
позовом до директора Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді Пищити Світлани
Миколаївни, Кременчуцького міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді в якому після
уточнення позовних вимог просив:

- визнати неправомірними дії керівника
Кременчуцького міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Пищити Світлани Миколаївни в
частині порушення прав найманого
працівника пов'язаних з відмовою у
наданні додаткової соціальної
оплачуваної відпустки матері, яка одна
виховує дитину за заявами від 20 травня
2013 року, 21 травня 2013 року, 24 травня 2013
року та 08 листопада 2013 року, як такі що
порушують права позивача передбачені
Конституцією України, Законами
України, Кодексом законів про працю
України;

- зобов'язати відповідача, керівника
Кременчуцького міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Пищиту Світлану Миколаївну,
надати позивачу додаткову соціальну
оплачувану відпустку матері, яка одна
виховує дитину за 2013 рік за заявою від 08
листопада 2013 року;

- зобов'язати відповідача, керівника
Кременчуцького міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Пищиту Світлану Миколаївну,
перенести невикористану позивачем
щорічну відпустку за 2013 рік на літній
період 2014 року та надати її позивачу в
період з 01.06.2014 року по 31 серпня 2014 року
шляхом включення до графіку відпусток
працівників Кременчуцького міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді на 2014 рік.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що на її утриманні
знаходиться неповнолітній син та вона
є матір'ю, яка одна виховує дитину, в
зв'язку з чим вона має право на щорічну
додаткову оплачувану відпустку. Однак,
всупереч вимогам законодавства,
керівник державної установи, в якій
вона працює, відмовляє їй у наданні
такої відпустки з 2013 року мотивуючи
відмову неналежним підтвердженням
виховання дитини одною.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 21 січня 2014 р.
задоволено позов ОСОБА_1

Визнано неправомірними дії
відповідача, керівника органу
місцевого самоврядування
Кременчуцького міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Пищити Світлани Миколаївни, в
частині порушення прав найманого
працівника особи органу місцевого
самоврядування, пов'язаних відмовою у
наданні ОСОБА_1, додаткової соціальної
оплачуваної відпустки матері, яка одна
виховує дитину, за заявами від 20 травня
2013 року, 21 травня 2013 року, 24 травня 2013
року та 08 листопада 2013 року, як такі, що
порушують її права передбачені
Конституцією України, Законами
України, Кодексом законів про працю
України.

Зобов'язано відповідача, керівника
органу місцевого самоврядування -
Кременчуцького міського центру
соціальних служб сім'ї, дітей та молоді
Пищиту Світлану Миколаївну, вчинити
дії, а саме: надати ОСОБА_1,як найманому
працівнику - особі орану місцевого
самоврядування додаткову соціальну
оплачувану відпустку матері, яка одна
виховує дитину за 2013 рік, за заявою від
08 листопада 2013 року.

Зобов'язано керівника органу місцевого
самоврядування - Кременчуцького
міського центру соціальних служб сім'ї,
дітей та молоді Пищиту Світлану
Миколаївну вчинити певні дії, а саме:
перенести невикористану ОСОБА_1
основну щорічну відпустку за 2013 рік на
літній період 2014 року та надати їй в
період з 01 червня 2014 року по 31 серпня 2014
року, шляхом включення до графіку
відпусток працівників Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді на 2014 рік.

Відповідач, керівник органу місцевого
самоврядування Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді Пищита Світлана
Миколаївна, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та не
з'ясування обставин, що мають суттєве
значення для справи.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник позивача та позивач в
судовому засіданні апеляційної
інстанції проти апеляційної скарги
заперечували, просили рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
, перевіривши рішення суду в межах
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав, що права та законні
інтереси позивача щодо не надання
додаткової відпустки за 2013 рік та
щорічної відпустки за 2014 рік порушені.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з висновками суду першої
інстанції щодо не надання щорічної
основної відпустки за 2014 рік, з огляду
на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 25.12.2013 року директором
Кременчуцького міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Пищита С.М. затверджено графік
відпусток працівників Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді на 2014 рік, з яким
ознайомлена позивачка. Відповідно до
зазначеного графіку планується
перебування ОСОБА_1 у липні, червні,
серпні у 2014 році у відпусках (основних
та додатковій).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
невірно встановлені обставини справи
та не з'ясовано, що невикористана
основна щорічна відпустка за 2013 рік
запланована за графікам на липень 2014
року. (а.с.186).

За таких обставин рішення суду щодо
зобов'язання керівника органу
місцевого самоврядування -
Кременчуцького міського центру
соціальних служб сім'ї, дітей та молоді
Пищиту Світлану Миколаївну вчинити
певні дії, а саме: перенести
невикористану ОСОБА_1 основну щорічну
відпустку за 2013 рік на літній період 2014
року та надати їй в період з 01 червня 2014
року по 31 серпня 2014 року, шляхом
включення до графіку відпусток
працівників Кременчуцького міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді на 2014 рік було
передчасним, а тому, в цій частині,
підлягає скасуванню та відмові у
позові.

Однак суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
19 квітня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 розірвано в судовому порядку,
сина сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишено на вихованні з матір'ю ОСОБА_1

Автозаводський відділ Державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції
повідомляє, що ОСОБА_1 не отримує
аліменти від ОСОБА_5 на утримання сина
ОСОБА_6 у період з 01.11.2012 по 1.05.2013 рр.

Згідно п. 1 наказу № 06 від 27.02.2012 року та
наказу № 33 о/с від 16.04.2013 р., надано
ОСОБА_1, головному спеціалісту відділу
соціальної роботи, щорічну додаткову
соціальну оплачувану відпустку
одинокій матері.

Колегія суддів вважає, що відповідач
визнавав, що позивач у 2011 та 2012 роках
має статус одинокої матері, а тому
зобов'язаний був надати суду першої
інстанції належні, допустимі та
достовірні докази на підтвердження
того, що позивач у 2013 році втратив
статус одинокої матері.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження своїх вимог позивач
надав документи, до яких, крім вказаних
свідоцтв, рішення суду, відносяться
письмові документи: довідка ТОВ
"Житлорембудсервіс", видана ОСОБА_1 в
тому, що вона зареєстрована у АДРЕСА_1;
довідка Кременчуцької
загальноосвітньої школи №20 видана
ОСОБА_1 в тому, що її син навчається в 9-А
класі, вказаної школи та що за період
навчання ОСОБА_5 не бере участь у
вихованні дитини з першого класу,
протягом всього періоду навчання.

Відповідач на підтвердження своїх
заперечень не надав документів, в яких
йдеться про відсутність статусу
позивача, як одинокої матері
(розлученої жінки, яка виховує
неповнолітнього сина без батька). У той
же час, дії відповідача, за
встановлених обставин, свідчать про
недостатню об'єктивність.

Право на зазначену відпустку
врегульовано ст. 182-1 Кодексу Законів
про працю України та ст. 19 Закону
України «Про відпустки» від 15
листопада 199б року № 504/96-ВР, жінці, яка
працює і має двох або більше дітей
віком до 15 років, або дитину-інваліда,
або яка усиновила дитину, одинокій
матері, батьку, який виховує дитину без
матері (у тому числі й у разі тривалого
перебування матері в лікувальному
закладі), а також особі, яка взяла
дитину під опіку, чи одному із
прийомних батьків надається щорічно
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 10 календарних днів без
урахування святкових і неробочих днів.

Листом Міністерства праці та
соціальної політики України від 26
липня 2010 року № 2650/0/10-10/13 «Про порядок
надання соціальної додаткової
відпустки одиноким матерям» зазначено,
«що стосується надання соціальної
додаткової відпустки одиноким матерям,
то визначення «одинока мати» наведено
в пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» та п. 5 частини тринадцятої
статті 10 Закону України «Про
відпустки».

Так, згідно з вказаною постановою
Пленуму Верховного Суду України,
«одинокою матір'ю» слід вважати жінку,
яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві
про народження дитини якої відсутній
запис про батька дитини або запис про
батька зроблено в установленому
законом порядку за вказівкою матері;
удову; іншу жінку, яка виховує та
утримує дитину самостійно.

Оскільки пункт 5 частини тринадцятої
статті 10 Закону України «Про
відпустки» визначає одиноку матір як
таку, що виховує дитину без батька, факт
утримання (аліменти) для надання
відпустки зазначення не має.

Право на додаткову відпустку мають
такі одинокі матері: жінка, яка не
перебуває у шлюбі та у свідоцтві про
народження дитини якої відсутній запис
про батька дитини або запис про батька
зроблено в установленому порядку за
вказівкою матері; удова; жінка , яка
виховує дитину без батька ( у тому числі
й розлучена жінка, яка виховує дитину
без батька).

За нормою статті 2 Закону України «Про
відпустки», право на відпустки
забезпечується гарантованим наданням
відпустки певної тривалості зі
збереженням на її період місця роботи
(посади), заробітної плати (допомоги) у
випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, позивач, як одинока матір,
має право на отримання зазначеного
виду відпустки незалежно від права на
щорічну відпустку. Право на таку
відпустку в виникає кожного
календарного року.

Чинне законодавство гарантує одинокім
матерям, які працюють, що відпустки
надаються у будь-який час протягом
календарного року, незалежно від
відпрацьованого часу та у зручний для
них час.

Також чинне законодавство не містить
переліку документів, які слід
пред'явити жінці, котра виховує дитину
без батька, для отримання додаткової
соціальної відпустки.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26
квітня 2001 року (із змінами та
доповненнями) та ст. 2 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
N9 2811 -XII від 21 листопада 1992 року, дитина -
це особа віком до 18 років (повноліття),
якщо згідно із законом, застосованим до
неї, вона не набуває прав повнолітньої
раніше. Одинока мати має право на таку
відпустку до досягнення дитиною віку 18
років.

Для одержання додаткової оплачуваної
відпустки за ст. 19 Закону України «Про
відпустки» одинока мати зобов'язана
надати такі документи: - свідоцтво про
народження дитини та довідку органів
запису актів громадянського стану про
підстави внесення до книги записів
народжень відомостей про батька
дитини; - свідоцтво про розірвання
шлюбу - для підтвердження факту, що
жінка розлучена (Закон України № 2402-ІІІ
від 26.04.2001 року).

Для підтвердження права на зазначену
відпустку в цьому випадку роботодавцю
має бути пред'явлено будь який офіційно
складений, оформлений та засвідчений в
установленому порядку документ, в
якому з достатньою достовірністю
підтверджується відсутність участі
батька у вихованні дитини.

Зокрема, такими документами може бути:
довідка з ЖРЕПу про реєстрацію особи за
місцем проживання і довідка зі школи
про те, що батько не бере участі у
вихованні дитини (не спілкується з
учителями, не забирає дитину додому, не
бере участі в батьківських зборах) тощо
(підстава: лист Міністерства праці та
соціальної політики України від 26
липня. 2010 року № 2650/0/10-10/13 «Про порядок
надання соціальної відпустки одинокім
матерям»).

В квітні місяці 2013 року (підстава :
наказ директора КМЦСССДМ № 33 о/с від
16.04.2013 року «Про надання додаткової
соціальної відпустки ОСОБА_1»)
директором КМЦСССДМ Пищитою С.М.
позивачу надавалась додаткова
соціальна відпустка тривалістю 10-ть
днів, як матері, яка одна виховує
дитину, за 2012 рік. Зазначена відпустка
була надана на підставі заяви від 15
квітня 2013 року. При цьому, в
обґрунтування підстав для надання
відпустки, як в додатку до заяви, так і в
наказі про надання відпустки були
наступні документи: заява про надання
відпустки від 15 квітня 2013 року, довідка
про склад сім'ї, копія свідоцтва про
народження дитини, довідка із
загальноосвітньої школи, копія
свідоцтва про розірвання шлюбу. Інших
документів, або обґрунтувань щодо
підтвердження необхідності надання
такого виду відпустки директором
КМЦСССДМ Пищитою С.М. не вимагалось.

21 травня 2013 року видана довідка № 62 від
21.05.2013 року зі школи № 20, в якій
навчається син позивача, про те, що
батько не приймає участь у вихованні
дитини.

Так, згідно загальній інформації
викладеній в довідці, підтверджується
факт відсутності участі батька у
вихованні дитини, а саме: що за весь
період навчання в учбовому закладі,
тобто з першого класу і протягом всього
періоду навчання (до моменту видачі
довідки), батько ОСОБА_5 не бере участі у
вихованні дитини, не спілкується з
вчителями, не забирає дитину додому, не
бере участі в батьківських зборах.

Довідка була оформлена з урахуванням
роз'яснень, викладених в листі
Міністерства праці та соціальної
політики України від 26 липня 2010 року №
2650/0/10-10/13 «Про порядок надання
соціальної відпустки одинокім
матерям», в якому зазначено
орієнтовний перелік інформації, яка
повинна містити довідка зі школи про
те, що батько не бере участі у вихованні
дитини (не спілкується з учителями, не
забирає дитину додому, не бере участі в
батьківських зборах тощо).

Аналогічний вид відпустки був наданий
позивачу у 2012 році (підстава : наказ
директора КМЦСССДМ Пищити С.М. № 06 о/с
від 27.02.2012 року «Про надання додаткової
соціальної відпустки ОСОБА_1»). Крім
того, у 2013 році директором КМЦСССДМ
Пищитою С.М. була надана додаткова
соціальна відпустка тривалістю 10-ть
днів, як матері, яка одна виховує
дитину, працівнику КМЦСССДМ ОСОБА_8, і
підставою для надання такого виду
відпустки вказаному працівнику були
аналогічні документи, які були додані
позивачем до заяви від 08.11.2013 року.

У позові ОСОБА_1 посилалась на те, що
вона має статус одинокої матері, що
підтверджується наданими нею
документами, вищезазначеними
законодавчими актами та названими
листами Міністерства праці та
соціальної політики. Протилежного
відповідачем, в порушення ст. 71 КАС
України, не доведено, а відтак вона має
право на додаткову соціальну
оплачувану відпустку матері, яка одна
виховує дитину і дії відповідача
Пищити С.М. є неправомірними і такими,
що порушують чинне законодавство
України.

Щодо щорічної основної відпустки,
колегія суддів зауважує, що, згідно
затвердженого графіку відпусток на 2013
рік, 22 травня 2013 роки позивачем на ім'я
директора КМЦСССДМ Пищити С.М., була
подана заява про надання згідно з
затвердженим графіком, щорічної
основної відпустки з 27 травня 2013 року
по 26 червня 2013 року включно, терміном 30
(тридцять) календарних днів за період з
30 липня 2012 року по 29 липня 2013 року.

23 травня 2013 року від директора КМЦСССДМ
Пищити С.М. позивачем була отримана
заява від 22 травня 2013 року, з резолюцією
наступного змісту: «Надати відпустку
через два тижні після дати подачі заяви
за умови виконання контрольних
документів за червень та доручення
директора від 20.05.2013 року, (підпис) 23.05.2013
року.» (прим. мова оригіналу).

Статтею 74 Кодексу Законів про працю
України передбачено, що громадянам, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи,
надаються щорічні (основна та
додаткові) відпустки із збереженням на
їх період місця роботи (посади) і
заробітної плати.

Згідно ст.79 цього Кодексу, ст.10 Закону
України "Про відпустки", встановлений
порядок і умови надання щорічних
відпусток визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником), і
доводиться до відома всіх працівників.

Конкретний період надання щорічних
відпусток у межах, установлених
графіком, узгоджується між:
працівником і власником або
уповноваженим ним органом, який
зобов'язаний письмово повідомити
працівника про дату початку відпустки
не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.

Згідно встановленого графіку
відпусток працівників КМЦСССДМ на 2013
рік, основна щорічна відпустка ОСОБА_1
запланована з 27 травня 2013 року. Про дату
початку щорічної відпустки директор,
як того вимагає ст. 79 Кодексу Законів
про працю України ОСОБА_1 не повідомила.

Відповідно ст. 80 Кодексу Законів про
працю України, щорічна відпустка за
ініціативою власника або
уповноваженого ним органу, як виняток,
може бути перенесена на інший період
тільки за письмовою згодою працівника
та за погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) у разі,
коли надання щорічної відпустки в
раніше обумовлений період може
несприятливо відбитися на нормальному
ході роботи підприємства, установи,
організації, та за умови, що частина
відпустки тривалістю не менше 24
календарних днів буде використана в
поточному робочому році.

У разі перенесення щорічної відпустки
новий термін її надання встановлюється
за згодою між; працівником і власником
або уповноваженим ним органом.

Перенесення щорічної відпустки на
новий термін директором КМЦСССДМ
Пищитою С.М. з працівником ОСОБА_1 не
погоджувався.

У зв'язку з порушенням порядку надання
ОСОБА_1 щорічної відпустки за 2013 рік,
встановлений частиною п'ятою статті 79
КЗпП України, затверджена графіком
основна щорічна відпустка за 2013 рік
позивачу не була надана.

За захистом своїх прав на працю та
відпочинок, ОСОБА_1 звернулася зі
скаргою до Територіальної Державної
інспекції з питань праці у Полтавській
області.

По фактам, викладеним позивачем у
скарзі зазначеною інспекцією була
проведена перевірка, результатами якої
директору КМЦСССДМ Пищиті С.М. виданий
припис, яким зобов'язано забезпечити
дотримання законодавства про працю в
частині надання відпусток.

Порушення порядку надання основної
щорічної відпустки за 2013 рік потягли за
собою настання для позивача негативних
наслідків, що в свою чергу привело до
порушення трудових прав, передбачених
законодавством України, а саме: надання
відпустки згідно затвердженого
графіку відпусток на 2013 рік; надання
основної щорічної відпустки в зручний
для неї час - літній період, пов'язаний з
лікуванням та оздоровленням
неповнолітнього сина, як одинокій
матері, яка виховує дитину без батька.

Постанова суду першої інстанції
від 21.01.2014 року не відповідає вимогам
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства, а тому постанова підлягає
скасуванню в частині зобов'язання
керівника органу місцевого
самоврядування - Кременчуцького
міського центру соціальних служб сім'ї,
дітей та молоді Пищиту Світлану
Миколаївну вчинити певні дії, а саме:
перенести невикористану ОСОБА_1
основну щорічну відпустку за 2013 рік на
літній період 2014 року та надати їй в
період з 01 червня 2014 року по 31 серпня 2014
року, шляхом включення до графіку
відпусток працівників Кременчуцького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді на 2014 рік з
підстав, визначених п.1,4 ч.1 ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України

Відповідно до ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 167, 195, 196, п. 2 ч.1
ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 209, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу директора
Кременчуцького міського центру
соціальних служб для сім'ї , дітей та
молоді Пищити Світлани Миколаївни
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21.01.2014 року по справі №524/10229/13-а в
частині зобов'язання керівника органу
місцевого самоврядування -
Кременчуцького міського центру
соціальних служб сім'ї, дітей та молоді
Пищиту Світлану Миколаївну вчинити
певні дії, а саме: перенести
невикористану ОСОБА_1 основну щорічну
відпустку за 2013 рік на літній період 2014
року та надати їй в період з 01 червня 2014
року по 31 серпня 2014 року, шляхом
включення до графіку відпусток
працівників Кременчуцького міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді на 2014 рік скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою в задоволенні даних позовних
вимог відмовити.

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова
С.С.Судді(підпис) (підпис) Катунов В.В.
Ральченко І.М. Повний текст постанови
виготовлений 03.03.2014 р.