Справа № 2а-50/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Справа № 9104/4624/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського
районного суду Львівської області від
21 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Великолінинської сільської
ради, треті особи сільський голова
Великолінинської сільської ради,
ОСОБА_2 про визнання незаконним
рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Великолінинської сільської ради,
третіх осіб сільського голови
Великолінинської сільської ради,
ОСОБА_2 в якому просила скасувати
рішення виконавчого комітету про
визнання незаконним рішення
Великолінинської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області №30 від 05.12.2007 року «Про
оформлення права власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1» та зобов'язати
Великолінинську сільську раду
спростувати інформацію поширену в
народному часописі «Прикарпаття» від
12.12.2007 року про визнання свідоцтва про
право власності серії САВ 314604 від 01.10.2007
року видане виконавчим комітетом
Великолінинської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області на ім'я ОСОБА_4 і вважати таке
недійсним.

Постановою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
21 грудня 2010 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова винесена з прийнята з
порушенням норм права

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено виключну компетенцію
сільських, селищних, міських рад, у п.15
якої передбачено, що виключно на
пленарних засіданнях ради вирішується
питання по скасуванню актів виконавчих
органів ради, які не відповідають
Конституції чи законам України, іншим
актам законодавства, рішенням
відповідної ради, прийнятим у межах її
повноважень. Аналогічну норму
передбачено п.9 ст. 59 цього ж Закону
згідно якого рішення виконавчого
комітету ради з питань, віднесених до
власної компетенції виконавчих
органів ради, можуть бути скасовані
відповідною радою. Пунктом 10 цієї ж
статті передбачено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно п.4.1. Рішення Конституційного
Суду N 7-рп/99 від 06.07.1999 р. закріплені у
статті 144 Конституції України і статті
59 Закону норми про акти органів
місцевого самоврядування, крім
юридичної форми реалізації завдань і
функцій, визначають порядок прийняття
і перевірки рішень органів місцевого
самоврядування. В Законі встановлено,
що ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України та законами
України до їх відання, і рішення
відповідної ради може бути внесене на
повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25,
частина четверта статті 59). У Законі
передбачено, що рішення виконавчого
комітету ради з питань, які належать до
компетенції виконавчих органів ради,
можуть бути скасовані відповідною
радою, і раді належить право
скасовувати акти виконавчих органів
ради, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням відповідної
ради, прийнятим у межах її повноважень
(частина дев'ята статті 59, пункт 15
частини першої статті 26).

Таким чином, апелянт вважає, що
виконавчий комітет Великолінинської
сільської ради приймаючи рішення №30
від 05.12.2007 р. яким відмінив своє ж
рішення №17 від 09.07.2007 р., перевищив свої
повноваження та грубо порушив норми
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», так як рішення виконкому
могла скасувати тільки
Великолінинська сільська рада, або у
судовому порядку.

Крім того апелянт зазначає, що юридичні
гарантії здійснення спадкових прав
передбачені нормами, що регламентують
умови та порядок спадкування і
містяться в Цивільному кодексі
України, Закону України «Про нотаріат»,
Інструкції про проведення
нотаріальних дій нотаріусами України
та інших нормативно-правових актах, що
регулюють такі відносини.

Судом першої інстанції при розгляді
спору необхідно було встановити, які
норми законодавства діяли на момент
відкриття спадщини, і відповідно, які
необхідно застосовувати правила при
оформленні спадщини.

Судом не було взято до уваги Витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі, і
відповідно не було досліджено, хто є
спадкоємцем ОСОБА_4, яким фактично є
Позивач.

Позивачем подавалась до суду відповідь
Самбірського МБТІ від 29.07.2009 р. №01/5-455 з
додатками, але з невідомих причин
вказаної відповіді у матеріалах справи
не має. Самбірським МБТІ надано копію
довідки відповідача від 06.08.2007 р. №685
про те, що будинковолодіння, яке
знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4.

Таким чином, судом не було надано
правової оцінки факту вступу у
спадщину ОСОБА_4 та визнано спадкоємцем
першої черги (єдиним) - ОСОБА_2, а
позивача не визнано спадкоємцем.

Враховуючи наведене просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвали нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що рішенням Великолінинська
сільська рада Старосамбірсь кого
району Львівської області від 05.12.2007
року за № 30 відмі нила рішення
виконкому за № 17 від 09.07.2007 року, яким
оформ лялось право власності на
житловий будинок в АДРЕСА_2 виключно на
ОСОБА_4. І офор мила право власності на
житловий будинок в АДРЕСА_2 на ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який був
батьком для дітей: ОСОБА_2, дівоче
прізвище(ОСОБА_2), та ОСОБА_4. Після чого
провела публікацію в народному
часопису «Прикарпат тя» від 12 грудня 2007
року згідно якої повідомила, що
свідоцтво про право власності серії
САВ 914604 від 01.10.2007 року видане
виконкомом Великолінинської сільської
ради на ім'я ОСОБА_4 - вважати недійсним.

Таким чином сільська рада надала
можливість для оформлення
спадкоємцеві першої черги права
власності на майно після смерті батька
ОСОБА_2, дівоче прізвище(ОСОБА_2), бо
ОСОБА_2, дівоче прізвище (ОСОБА_2),
являється дочкою ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Двір в якому
народилась вона був колгоспним, і голо
вою двору був її батько ОСОБА_4. ОСОБА_2,
дівоче прізви ще (ОСОБА_2), як
спадкоємець не була усунута від права
на спадкування, а тому суд першої
інстанції вважав, що позов ОСОБА_1 є
безпідставним.

Проте колегія суддів з такими
висновками суду першої інстанції не
погоджується.

Згідно матеріалів справи рішенням
виконавчого комітету Великолінинської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області № 17 від
09.07.2007 року вирішено оформити право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_2 на ОСОБА_4. Відповідно останній
виготовив технічний паспорт на
житловий будинок ін дивідуального
житлового фонду по АДРЕСА_1. На підставі
зазначеного вище рішення виконкому від
09.07.2007 року № 17 видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, а
саме на жит ловий будинок в АДРЕСА_2 від
01.10.2007 року на ім'я ОСОБА_4, однак таке не
скріплено гербовою печаткою та
підписом сільського голови с. Велика
Лінина Старосамбірського району
Львівської області, оскільки ОСОБА_4
помер.

05.12.2007 року рішенням виконавчого
комітету Великолінинської сільської
ради Старосамбірського району
Львівської області № 30, а не сільською
радою, як то зазначив суд першої
інстанції, відмінено згадане вище
рішення виконкому № 17 від 09.07.2007 року
«Про оформлення права власності на жит
ловий будинок в АДРЕСА_1» яким
оформлено право власності на будинок
за ОСОБА_4 і вирішено оформити право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_2 на ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно сільською радою було дано
оголошення, яке опубліковане в
народному часописі «Прикарпаття» від 12
грудня 2007 року, згідно якого свідоцтво
про право власності серії САВ 914604 від
01.10.2007 року видане викон комом
Великолінинської сільської ради на
ім'я ОСОБА_4 слід вважати недійсним.

У даній спірній ситуації колегія
суддів вважає, що при прийнятті
спірного рішення відповідач істотно
порушив вимоги чинного законодавства,
бо виконавчий комітет вийшов за межі
своєї компетенції, яка чітко визначена
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», оскільки
стаття 52 зазначеного Закону
регламентує повноваження виконавчого
комітету відповідної ради де згідно
вимог п.2 пп. 3 вказаної статті
виконавчий комітет має право змінити
або скасувати лише акти
підпорядкованих йому відділів,
управлінь, інших виконавчих органів
ради, а також їх посадових осіб, а
згідно п. 9 ст.59 вказаного Закону
рішення виконавчого комітету ради з
питань віднесених до власної
компетенції виконавчих органів ради,
можуть бути скасовані відповідною
радою. Крім того п.15 ст. 26 зазначеного
вище Закону дає однозначне визначення
виключної компетенції ради, яка лише на
своїх пленарних засіданнях має право
скасовувати акти своїх виконавчих
органів, які не відповідають
Конституції чи Законам України, іншим
актам законодавства, рішенням
відповідної ради, прийнятим в межах її
повноважень.

З огляду на це суд апеляційної
інстанції вважає, що виконавчий
комітет Великолінинської сільської
ради не мав права скасовувати своє
попереднє рішення № 17 від 09.07.2007 року
«Про оформлення права власності на жит
ловий будинок в АДРЕСА_1», бо такими
повноваженнями наділена виключно лише
сільська рада.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
висновки суду не відповідають
матеріалам справи, і судом порушено
норми матеріального права, а позовні
вимоги - задовольнити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити, постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 21 грудня 2010 року
у справі № 2а-50/2010 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Великолінинської сільської
ради Старосамбірського району
Львівської області № 30 від 05.12.2007 року
«Про оформлення права власності на
житловий будинок в АДРЕСА_1».

Зобов'язати Великолінинську сільську
раду спростувати інформацію поширену в
народному часописі «Прикарпаття» від
12.12.2007 року про визнання свідоцтва про
право власності серії САВ 314604 від 01.10.2007
року видане виконавчим комітетом
Великолінинської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області на ім'я ОСОБА_4, вважати
недійсним.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови виготовлений
28.03.2014 року