Справа № 531/29/14
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 р. Справа № 531/29/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Старостіна В.В. , Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Карлівському районі
Полтавської області на постанову
Карлівського районного суду
Полтавської області від 17.02.2014р. по
справі № 531/29/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Карлівському районі
Полтавської області

про перерахунок пенсії та виплату
довічного утримання судді,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Карлівського районного суду
Полтавської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області, в якому просив суд:

- визнати незаконною відмову
Управління Пенсійного фонду України
Карлівського району Полтавської
області № 434 від 03.01.2014 р. про відмову
ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Карлівського району
Полтавської області здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
відповідно до вимог ст.ст. 129, 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів", виходячи з розміру заробітної
плати голови Карлівського районного
суду на підставі довідки
Територіального Управління Державної
судової адміністрації в Полтавській
області від 06.12.2013р. № 2366, де вказано, що
суддівська винагорода (для
перерахування щомісячного довічного
грошового утримання з 01.12.2013р. складає
21924 грн.);

- надалі робити перерахунки, виходячи з
розміру збільшення заробітної плати
голови Карлівського районного суду.

Постановою Карлівського районного
суду Полтавської області від 17.02.2014р. по
справі № 531/29/14 позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
відповідно до ст.ст.129, 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Карлівському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
відповідно до ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», виходячи із заробітної плати
працюючого голови місцевого суду, на
підставі довідок Територіального
управління державної судової
адміністрації в Полтавській області
від 06.12.2013 року за № 2366 з 01.12.2013 року та
провести відповідні виплати з
урахуванням раніше виплачених сум. В
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, Управління Пенсійного
фонду України у Карлівському районі
Полтавської області, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог ст. 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів",
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України,
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач, згідно з наказом начальника
Територіального управління державної
судової адміністрації в Полтавській
області № 149-К від 26.09.2001 року був
звільнений з посади голови
Карлівського районного суду
Полтавської області та від обов'язків
судді цього ж суду у зв'язку з поданням
заяви про відставку, отримує довічне
грошове утримання як суддя у відставці
(а.с.11).

В грудні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
з 01.01.2013 року довічного утримання судді
у відставці в зв'язку з набранням
чинності ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» та надав
довідку Територіального управління
державної судової адміністрації в
Полтавській області. Однак, відповідач
відмовив йому, обгрунтовуючи тим, що
Порядок подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного Фонду
України, затверджений постановою
Управління Пенсійного Фонду України
25.01.2008 р. № 3-1 та зареєстрований у
Мінюсті України 12.03.2008р. № 200/14891, не
передбачає проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці (а.с.10).

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивача, як суддя у відставці
має права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі, встановленому ч.3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Конституції
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканність
суддів гарантуються Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального та соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності суддів, їх незалежності
та правової захищеності.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності суддів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів".

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
що включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону від 07.07.2010
року щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року частина 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" була викладена в іншій
редакції, згідно з якою щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року у справі № 1-2/2013 за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) були
визнані неконституційною частина 3
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року N 2453-VI у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI.

Таким чином, застосуванню підлягає
частина 3 статті 138 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI в
редакції до змін, внесених Законом №
3668, а саме: щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Отже, право позивача на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді в залежності від
заробітку працюючого на відповідній
посаді судді з 01.12.2013 року визначено ч. 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», а розрахунок
проводиться на підставі ст. 129
вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач має право
на перерахунок щомісячного грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді з 01.12.2013 року, на
підставі довідки Територіального
управління державної судової
адміністрації в Полтавській області
від 06.12.2013 року за № 2366.

Отже, відмова відповідача здійснити
позивачу перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у
відповідності до вимог ч.3 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" є неправомірною.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відповідач зобов'язаний здійснювати
позивачу перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці,
відповідно до ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», виходячи із заробітної плати
працюючого голови місцевого суду, на
підставі довідки Територіального
управління державної судової
адміністрації в Полтавській області
від 06.12.2013 року за № 2366 з 01.12.2013 року.

Між тим, колегія суддів зазначає, що за
суттю позовних вимог позивач, фактично
незгоден з рішенням відповідача від 03
січня 2014 року за № 434, яким УПФУ
відмовило йому в проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку із тим, що Порядком подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного Фонду України, затверджений
постановою Управління Пенсійного
Фонду України 25.01.2008 р. № 3-1 не
передбачає проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Таким чином, способом захисту
порушених прав позивача, з урахуванням
положень ч.ч. 4, 5 ст. 105 КАС України, є
визнання протиправним зазначеного
рішення відповідача, а не його дій щодо
відмови у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

При цьому колегія суддів зазначає, що
наслідком розгляду звернення
позивачки є вищезазначене рішення
відповідача і саме цим рішенням, а не
діями відповідача, спрямованими на
прийняття цього рішення, порушено
право позивачки на перерахунок
щомісячного грошового утримання судді
у відставці.

З урахуванням наведеного, положень ч. 2
ст. 11 КАС України, яка надає право суду
вийти за межі позовних вимог в разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод чи інтересів сторони,
колегія суддів приходить висновку про
необхідність скасування постанови
суду в частині, якою визнані
неправомірними дії відповідача щодо
відмови в проведенні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1, відповідно до
ст.ст.129, 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», з
прийняттям нового судового рішення про
визнання неправомірним рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області від 03 січня 2014 року за № 434 про
відмову в проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області задовольнити частково.

Постанову Карлівського районного суду
Полтавської області від 17.02.2014р. по
справі № 531/29/14 скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
відповідно до ст.ст.129, 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», з
прийняттям нового судового рішення про
визнання неправомірним рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області від 03 січня 2014 року за № 434 про
відмову в проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_1.

В іншій частині постанову Карлівського
районного суду Полтавської області від
17.02.2014 р. по справі № 531/29/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва
О.М.Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В.
Шевцова Н.В.