Справа № 2а-0770/2142/11
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2014 рокум. Ужгород№ 2а-0770/2142/11

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гаврилка С.Є., суддів
Ващиліна Р.О. та Луцовича М.М.

з участю секретаря судового засідання
Петричкович К.І.

за участі сторін:

представника позивача - Попова
Олександра Михайловича;

представника відповідачів - Борсенка
Олександра Вікторовича;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Р.І.Ф. паркет ЛТД" до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області та Міністерства
доходів і зборів України про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 24 березня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 31
березня 2014 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД"
(далі по тексту - позивач) 27 червня 2007
року звернулося до господарського суду
Закарпатської області із позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області (правонаступник Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області), Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області (правонаступник Державної
податкової адміністрації у
Закарпатській області) та Міністерства
доходів і зборів України
(правонаступник Державної податкової
адміністрації України), якою просив суд
скасувати податкові
повідомлення-рішення № /0 від 29
грудня 2006 року, № /1 від 07 березня
2007 року та № /3 від 14 червня 2007
року, рішення ДПІ у м. Ужгороді
Закарпатської області № 6675/10/250 від 07
березня 2007 року, ДПА у Закарпатській
області № 615/10/25-055 від 06 квітня 2007 року
та ДПА України № 5736/6/25-0515 від 14 червня
2007 року про результати розгляду скарги
платника податків.

Постановою господарського суду
Закарпатської області від 10 серпня 2007
року позовна заява позивача була
задоволена повністю (Т. 1 а.с.а.с. 153-158).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2008
року Постанова Господарського суду
Закарпатської області від 10 серпня 2007
року була скасована, а справа
направлена на новий розгляд до
господарського суду Закарпатської
області, як суду першої інстанції (Т. 1
а.с.а.с. 189-196).

Постановою господарського суду
Закарпатської області від 03 квітня 2008
року позовна заява позивача була
задоволена повністю (Т. 1 а.с.а.с. 209-216).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2008 року апеляційні скарги відповідачів
були залишені без задоволення, а
постанова господарського суду
Закарпатської області від 03 квітня 2008
року без змін (Т. 1 а.с.а.с. 268-274).

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 31 травня 2011 року
постанову Господарського суду
Закарпатської області від 03 квітня 2008
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2008 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції (Т. 2 а.с.а.с. 59-63).

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року закрито провадження у справі
за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф.
паркет ЛТД" до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області, Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області та
Міністерства доходів і зборів України
в частині позовних вимог про
скасування: рішення ДПІ у м. Ужгороді
Закарпатської області № 6675/10/250 від 07
березня 2007 року, рішення ДПА у
Закарпатській області № 615/10/25-055 від 06
квітня 2007 року та рішення ДПА України №
5736/6/25-0515 від 14 червня 2007 року про
результати розгляду скарги платника
податків (Т. 2 а.с.а.с. 231-235).

Обґрунтовуючи свої позовні
вимоги позивач вказав на те, що згідно
укладеного договору поставки від 24
березня 2005 року за № ПП 240305/01, в рахунок
виконання зобов'язання за даним
договором, отримало від ТОВ "ТПП
Промпостачання" п'ять деревообробних
верстатів на загальну суму 3348840 грн., в
т. ч. ПДВ 558140 грн. та передало останньому
простий вексель від 16 травня 2005 року
номіналом 3348840 грн. на загальну суму
вартості придбаного обладнання зі
строком платежу до 16 травня 2015 року.
Вважає, що від ТОВ "ТПП Промпостачання"
вищезазначене обладнання отримане на
оплатній основі, а тому висновок
податкового органу про те, що дане
обладнання отримане як безоплатне, є
невірним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства,
незалежно від того, що відбулося
припинення юридичної особи ТОВ "ТПП
Промпостачання" шляхом перетворення у
ПП "Таббіт", оскільки переданий
позивачем вищенаведений простий
вексель підлягає пред'явленню до
виконання будь-якою особою, яка є
держателем даного векселя. З огляду на
викладене, вважає, що є безпідставним
визначення податковим органом
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
665300 грн. по основному платежу та
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
332650 грн. за спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
мотивів, що наведені у позовній заяві.
Додатково пояснив, що на час подання до
господарського суду Закарпатської
області копії простого векселя №
392, номіналом 3348840 грн.,
векселедавець - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД",
дата складання - 16 травня 2005 року із
відміткою "копія вірна" - оригіналу
такого векселя у них не було. Наявність
такого напису і відтиску печатки
позивача пояснити не може, оскільки на
той час був інший представник. Також
вказав на те, що між позивачем та ТОВ
"ТПП Промпостачання" окремий договір
про вексельну форму розрахунку не
укладався, оскільки відповідно до
пункту 4.1 Договору поставки від 24
березня 2005 року за № ПП 240305/01
передбачена можливість такої форми
розрахунку.

Не погоджуючись із позовною
заявою, Державною податковою
інспекцією у м. Ужгороді
(правонаступник Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді - Державна
податкова інспекція у м. Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області) подані письмові
заперечення, відповідно до яких
останній повністю заперечує позовні
вимоги. Зокрема, вказано наступне. 14
червня 2005 року припинено державну
реєстрацію ТОВ "ТПП Промпостачання"
шляхом його перетворення у Приватне
підприємство "Таббіт", яке, в свою чергу,
є правонаступником ТОВ "ТПП
Промпостачання". Станом на 30 червня 2006
року ПП "Таббіт" на податковий облік не
стало, звітність до податкового органу
не подавало. Під час перевірки та
розгляду скарг позивача останній не
надав договорів щодо вексельної форми
розрахунків з ТОВ "ТПП Промпостачання",
інших договорів по операціях з ТОВ "ТПП
Промпостачання" та інформації щодо
зміни кредитора по вказаному векселю.
Відповідно до передавального акту від
31 травня 2005 року, підписаного
директором ТОВ "ТПП Промпостачання" та
головою комісії по реорганізації ТОВ
"ТПП Промпостачання", у ТОВ "ТПП
"Промпостачання" відсутня дебіторська
і кредиторська заборгованість (0). У
вказаному передавальному акті у
переліку переданих документів за
період з 30 вересня 2004 року по 26 травня
2005 року не було зазначено жодного
векселя. Перевіркою зроблено висновок,
що станом на 31 червня 2006 року у позивача
відсутні боргові зобов'язання по
деревообробному обладнанню, оскільки
відсутній кредитор ТОВ "ТПП
Промпостачання". За результатами
перевірки донараховано позивачеві 665300
грн. податку на прибуток за 2005 рік та
зменшено від'ємне значення об'єкта
оподаткування за I-е півріччя 2006 року на
129500 грн..

У судовому засіданні представник
відповідачів заперечив щодо
задоволення позовної заяви з мотивів,
що наведені у письмових запереченнях.

З'ясувавши всі обставини у справі та
перевіривши їх належними та
допустимими доказами суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено,
що 24 березня 2005 року між ТОВ "ТПП
Промпостачання" як продавцем та
позивачем як покупцем був укладений
договір постачання за № 240305/01,
відповідно до якого продавець
зобов'язувався передати у власність
покупця, а останній зобов'язувався
прийняти п'ять деревообробних
верстатів та сплатити його вартість на
умовах, що визначені цим договором.
Загальна вартість товару складає 3348840
грн., в тому числі ПДВ - 558140 грн. (Т. 1
а.с.а.с. 89-91).

Таким чином, позивач, придбав
товар (п'ять деревообробних верстатів)
від ТОВ "ТПП Промпостачання" на
загальну суму 3348840 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№11-Ц-122 від 24 березня 2005 року (Т. 1 а.с. 93),
податковою накладною № 154 від 24 березня
2005 року (Т. 1 а.с. 92) та актом
приймання-передачі № 40 від 24 березня 2005
року (Т. 1 а.с. 94).

При придбанні вказаного вище
товару (п'яти деревообробних верстатів)
позивач використав вексельну форму
розрахунків, а саме видав простий
вексель від 16 травня 2005 року на суму
3348840 грн. (Т. 1 а.с. 144). При цьому,
використовуючи таку форму розрахунку,
представник позивач у судовому
засіданні вказав на те, що право на таку
форму розрахунків було передбачено
пунктом 4.1 договору постачання за №
240305/01 від 24 березня 2005 року.

В період з 28 листопада 2006 року по 11
грудня 2006 року Державною податковою
інспекцією у м. Ужгород Закарпатської
області було проведено планову
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 27 лютого 2004
року по 30 червня 2006 року.

За результатами вказаної
перевірки 19 грудня 2006 року складено акт
за № 2539/23-0/10/32890828 (Т. 1 а.с.а.с. 13-51).
Податковим органом зроблено висновок
про те, що позивач не включив до
валового доходу та до об'єкту
оподаткування, як безоплатно отримане
від ТОВ "ТПП Промпостачання" обладнання
- п'ять деревообробних верстатів на
загальну суму 3348840 грн., в т. ч. ПДВ 558140
грн., Виданий вексель ТОВ "ТПП
Промпостачання" не прийнято до уваги, з
підстав ліквідації ТОВ "ТПП
Промпостачання" та відсутності у
останнього на момент ліквідації
дебіторської та кредиторської
заборгованості, що призвело до
порушення позивачем вимог статті 4
пункту 4.1 підпункту 4.1.6 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", що діяв на час виникнення
спірних відносин. Крім того, перевіркою
встановлено, зокрема, порушення
позивачем порядку ведення податкового
обліку, а саме: 1. Статті 1 пункту 1.23,
статті 4 пункту 4.1 підпункту 4.1.6 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", що діяв на час виникнення
спірних відносин, внаслідок чого
донараховано податку на прибуток за 2005
рік на суму 665300 грн. та зменшено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування за 2006 рік на 129500 грн..

На підставі зазначеного акту перевірки
ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 29
грудня 2006 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток в розмірі 997950 грн.
(в тому числі 665300 грн. основного платежу
та 332650 грн. застосованих штрафних
(фінансових) санкцій). За результатами
адміністративного оскарження, скарги
позивача рішеннями ДПІ у м. Ужгороді
Закарпатської області № 6675/10/250 від 07
березня 2007 року, ДПА у Закарпатській
області № 615/10/25-055 від 06 квітня 2007 року
та ДПА України № 5736/6/25-0515 від 14 червня
2007 року залишено без задоволення. Також
прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1 від 07
березня 2007 року та № /3 від 14
червня 2007 року (Т. 1 а.с.а.с. 67-88).

Скасовуючи попередні рішення
судів, що були ухвалені у даній справі -
постанову Господарського суду
Закарпатської області від 03 квітня 2008
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2008 року (Т. 2 а.с.а.с. 59-63)
Вищий адміністративний суд, зокрема,
вказав наступне. "… За змістом частин 4,
5 статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України суд повинен:
визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів, і
вжити заходів до своєчасного їх
подання. Предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи та які належить установити при
ухваленні судового рішення. Дійшовши
висновку, що поданих сторонами доказів
недостатньо для встановлення обставин
справи, суд має право вжити
передбачених законом заходів для
витребування належних доказів із
власної ініціативи. Суди попередніх
інстанцій, при розгляді справи,
вищезазначені вимоги процесуального
закону порушили, оскільки не дослідили
оригінал векселя, адже в справі наявна
лише копія його титульної сторінки, в
зв'язку з чим відсутні будь-які
документальні докази на підтвердження
факту індосаменту вказаного векселя.
Крім того, суди першої та апеляційної
інстанцій залишили поза увагою доводи
відповідача щодо відсутності договору
про вексельну форму розрахунків між
позивачем та ТОВ "ТПП Промпостачання",
письмова форма якого є обов'язковою
умовою для застосування зазначеної
форми оплати…".

Відповідно до статті 227 частини 5
КАС України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

З метою виконання ухвали Вищого
адміністративного суду від 31 травня 2011
року, Закарпатським окружним
адміністративним судом були зроблені
запити: до Державного архіву
Харківської області; до ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова
Харківської області ДПС; ПП "Таббіт";
ТОВ "ТПП Промпостачання"; Основ'янській
МДПІ м. Харкова (Т. 2 а.с.а.с. 157-161).

Зокрема, Закарпатський окружний
адміністративний суд просив вказаних
адресатів, у випадку наявності,
надіслати на адресу Закарпатського
окружного адміністративного суду
оригінал (для огляду в судовому
засіданні) та належним чином завірену
копію простого векселя № 392,
номіналом 3348840 грн., векселедавець -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД",
дата складання - 16 травня 2005 року.

Листами від 12 квітня 2013 року за № 01-29/91
Державний архів Харківської області та
за № 1459/10/20-38-22-01-12 від 30 липня 2013 та №
5898/10/20-38-22-01-12 від 24 жовтня 2013 року
Основ'янська ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області повідомили Закарпатський
окружний адміністративний суд про
неможливість надати витребуваний
судом документ через його відсутність
у цих установах (Т. 2 а.с.а.с. 172, 181, 185, 186).

Запити, що були адресовані ПП
"Таббіт" та ТОВ "ТПП Промпостачання"
повернулися на адресу Закарпатського
окружного адміністративного суду (Т. 2
а.с.а.с. 164, 165, 169-171).

Можливість у сторін надати суду
простого векселя № 392, номіналом
3348840 грн., векселедавець - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф.
Паркет ЛТД", дата складання - 16 травня 2005
року також відсутня.

Таким чином, судом були вжиті всі
необхідні та можливі заходи для огляду
оригіналу простого векселя № 392,
номіналом 3348840 грн., векселедавець -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД",
дата складання - 16 травня 2005 року.

Відповідно до преамбули Закону
України від 05 квітня 2001 року № 2374-III "Про
обіг векселів в Україні" (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин; далі по тексту Закон
України № 2374-III), цей Закон визначає
особливості обігу векселів в Україні,
який полягає у видачі переказних та
простих векселів, здійсненні операцій
з векселями та виконанні вексельних
зобов'язань у господарській
діяльності, відповідно до Женевської
конвенції 1930 року, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі, з
урахуванням застережень, обумовлених
додатком II до цієї Конвенції, та
відповідно до Женевської конвенції 1930
року про врегулювання деяких колізій
законів про переказні векселі та
прості векселі, Женевської конвенції
1930 року про гербовий збір стосовно
переказних векселів і простих
векселів.

Відповідно до статті 4 Закону
України № 2374-III, видавати переказні і
прості векселі можна лише для
оформлення грошового боргу за фактично
поставлені товари, виконані роботи,
надані послуги. На момент видачі
переказного векселя особа, зазначена у
векселі як трасат, або векселедавець
простого векселя повинні мати перед
трасантом та/або особою, якій чи за
наказом якої повинен бути здійснений
платіж, зобов'язання, сума якого має
бути не меншою, ніж сума платежу за
векселем. Умова щодо проведення
розрахунків із застосуванням векселів
обов'язково відображається у
відповідному договорі, який
укладається в письмовій формі. У разі
видачі (передачі) векселя відповідно до
договору припиняються грошові
зобов'язання щодо платежу за цим
договором та виникають грошові
зобов'язання щодо платежу за векселем.

Відповідно до статті 1 Закону
України № 2374-III, законодавство України
про обіг векселів складається із
Женевської конвенції 1930 року, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі
(далі - Уніфікований закон), з
урахуванням застережень, обумовлених
додатком II до цієї Конвенції, та із
Женевської конвенції 1930 року про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі, Женевської конвенції 1930 року
про гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів, Закону
України "Про цінні папери і фондову
біржу", Закону України "Про приєднання
України до Женевської конвенції 1930
року, якою запроваджено Уніфікований
закон про переказні векселі та прості
векселі", Закону України "Про
приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року про врегулювання
деяких колізій законів про переказні
векселі та прості векселі", Закону
України "Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року про
гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів", цього
Закону та інших прийнятих згідно з ними
актів законодавства України.

Таким чином, Закарпатський
окружний адміністративний суд вважає,
що саме для застосування вексельної
форми розрахунку обов'язково необхідна
наявність письмового договору між
суб'єктами господарювання, в даному
випадку між позивачем та ТОВ "ТПП
Промпостачання" щодо застосування
вексельної форми розрахунків, зокрема,
по договору поставки від 24 березня 2005
року за № 240305/01. Вимоги статті 4 Закону
України № 2374-III щодо письмової форми
договору про вексельну форму
розрахунку є спеціальними перед
нормами ЦК України та ГК України. А
відтак Закарпатський окружний
адміністративний суд вважає, що
посилання представника позивача на
пункт 4.1 договору поставки від 24
березня 2005 року за № ПП 240305/01,
відповідно до якого передбачена
можливість застосування інших форм
розрахунків не заборонених діючим
законодавством України, суперечить
статті 4 Закону України № 2374-III.

Крім того, Закарпатський окружний
адміністративний суд вважає за
необхідне зауважити, що у періоді, за
який здійснювалася перевірка,
відповідальними за
фінансово-господарську діяльність
позивача були директор - ОСОБА_3,
головний бухгалтер - ОСОБА_6 (у період з
04 березня 2004 року по 01 вересня 2005 року)
та головний бухгалтер - ОСОБА_5 (Т. 1 а.с. 14
(аркуш акту перевірки 2)).

Перевіркою також встановлено,
зокрема, порушення позивачем порядку
ведення податкового обліку, внаслідок
чого донараховано податку на прибуток
за 2005 рік на суму 665300 грн. та зменшено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування за 2006 рік на 129500 грн. (Т. 1
а.с. 32 (аркуш акту перевірки 21)).

Відповідно до копій постанов
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 14 лютого 2007
року, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були визнанні
винними у веденні податкового обліку з
порушенням встановленого порядку та у
зв'язку з цим притягнуті до
адміністративної відповідальності. До
останніх був застосований штраф у
розмірі 170 грн. (Т. 1 а.с.а.с. 145, 146).

Відповідно до статті 72 частини 4 КАС
України, постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка
набрали законної сили, є обов'язковою
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Таким чином постановами у справах про
адміністративні правопорушення
встановлено, що мало місце діяння, а
саме порушення порядку ведення
податкового обліку, внаслідок чого
донараховано податку на прибуток за 2005
рік на суму 665300 грн. та зменшено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування за 2006 рік на 129500 грн.

Висновки суду, що викладені у цих
постановах, зокрема, щодо наявності у
позивача порушення порядку ведення
податкового обліку, внаслідок чого
донараховано податку на прибуток за 2005
рік на суму 665300 грн. та зменшено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування за 2006 рік на 129500 грн., є
обов'язковими при розгляді даної
справи і відповідні обставини
доказуванню не підлягають.

Відповідно до статті 71 частин 1 та
2 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 2 частини 3
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Таким чином, приймаючи
оскаржуване рішення контролюючий
орган діяв обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Р.І.Ф. паркет ЛТД" до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області та Міністерства
доходів і зборів України - відмовити
повністю.

Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4
цього Кодексу десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий
Гаврилко С.Є.

Судді:
Ващилін Р.О.

Луцович М.М.