Справа № 685/130/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 685/130/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Бурлак Г.І.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Загороднюка А.Г. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області на ухвалу Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 07 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 та
інших до Управління Пенсійного фонду
України в Теофіпольському районі
Хмельницької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 та інші звернулись в суд з
позовом до управління Пенсійного
фонду України в Теофіпольському районі
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Теофіпольського районного
суду від 14.06.2011 року позов ОСОБА_2
задоволено, визнано протиправною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду у Теофіпольському районі
Хмельницької області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_2
щомісячної державної допомоги дітям
війни з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області нарахувати та виплачувати на
користь ОСОБА_2 недоплачену щомісячну
державну 30% соціальну допомогу,
передбачену ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 01.12.2010
року по день припинення права на таку
допомогу.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2013
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду у Теофіпольському
районі Хмельницької області залишено
без задоволення, а постанову
Теофіпольського районного суду від
14.06.2011 року без змін.

В січні 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області звернувся до суду із заявою
про зміну способу і порядку виконання
даного рішення, посилаючись на
неможливість виконання рішення
оскільки воно є зобов'язального
характеру.

Ухвалою Теофіпольського районного
суду Хмельницької області від 07 лютого
2014 року заяву головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області про зміну способу та порядку
виконання рішення задоволено. Змінено
спосіб та порядок виконання постанови
Теофіпольського районного суду від
14.06.2011 року по справі №2-а-1777/11 та
стягнути з управління Пенсійного фонду
України в Теофіпольському районі
Хмельницької області на користь ОСОБА_2
недоплачену щомісячну 30% соціальну
допомогу, передбачену ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 01.12.2010 року по 22.07.2011 рік в сумі
1361,52 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
боржник - управління Пенсійного фонду у
Теофіпольському районі Хмельницької
області подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати ухвалу суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права
та відмовити у задоволенні заяви про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення.

Позивач не скористався правом
регламентованим положеннями ст.191 КАС
України щодо надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання призначене
на 27 березня 2014 року не прибули, хоча
були повідомлені належним чином про
дату, час і місце апеляційного
розгляду, про що свідчать повідомлення
про вручення рекомендованих поштових
відправлень.

Згідно з ч.4 ст.196 КАС України неприбуття
у судове засідання сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних
статей, розгляд апеляційної скарги
здійснюється в порядку письмового
провадження, при цьому, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, відповідно до вимог
ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню
та постановленню нової ухвали, з
наступних підстав.

Задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання рішення суду, суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
не погоджується, виходячи з наступних
міркувань.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Відповідно до ст.2 цього Закону держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

У відповідності до ч.1 ст.263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Зазначеній нормі кореспондує ч.1 ст.36
Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Вказані норми не містять виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Проте, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає,
що передумовою звернення з заявою про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення є звернення позивача
з заявою або його представника про
примусове виконання рішення, а також
надання доказів щодо неможливості
виконання рішення суду в примусовому
порядку.

Проте, позивачем не надано таких
доказів, у зв'язку із чим відсутні
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що заява позивача є
необґрунтованою, тому не підлягає
задоволенню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
суду першої інстанції постановлена з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню з постановленням
нової про відмову у задоволенні заяви
про зміну способу та порядку виконання
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області задовольнити.

Ухвалу Теофіпольського районного суду
Хмельницької області від 07 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 та інших до Управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про зміну
способу та порядку виконання рішення
№2-а-1777/11 ухваленого Теофіпольським
районним судом Хмельницької області 07
лютого 2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Загороднюк А.Г.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар