Справа № 826/599/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2014 року №
826/599/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О.,
Шулежка В.П., розглянувши у письмовому
провадження адміністративну справуза
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Державного агентства з питань
науки, інновацій та інформатизації
Українитреті особи, що не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору:
Державне підприємство «Центр
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційному розвитку
України», Державне підприємство
«Запорізький державний центр науки,
інновацій та інформації»про визнання
недійсним наказу № 49 від 05 березня 2013
року, - ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом про
визнання недійсним наказу № 49 від 05
березня 2013 року та акту
прийому-передачі від 18 березня 2013 року
Державного агентства з питань науки,
інновацій та інформатизації України
(далі - відповідач).

Ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
березня 2014 року провадження у справі за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державного агентства з
питань науки, інновацій та
інформатизації України в частині
позовних вимог про визнання недійсним
акту прийому-передачі від 18 березня 2013
року закрито.

В обґрунтування позовних вимог
ФОП ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваний
наказ виданий з метою виведення майна
боржника та з порушенням норм чинного
законодавства - без отримання
відповідного погодження Фонду
державного майна України.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги повністю підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідач - Державне агентство з
питань науки, інновацій та
інформатизації України просив суд в
задоволенні адміністративного позову
ФОП ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі,
оскільки при винесенні оскаржуваних
наказу та акту прийому-передачі діяв в
рамках чинного законодавства України.

Державне підприємство «Центр
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційному розвитку
України» (далі - ДП «Центр
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційному розвитку
України», третя особа 1) заперечувало, а
його представник в судовому засіданні
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник Державного підприємства
«Запорізький державний центр науки,
інновацій та інформації» (далі - ДП
«Запорізький державний центр науки,
інновацій та інформації», третя особа 2)
у судове засідання не прибув, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, письмові
пояснення щодо заявлених позовних
вимог не надав.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника третьої особи 2, суд
дійшов висновку про доцільність
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення позивача, представників
відповідача та третьої особи 1,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державним агентством з питань науки,
інновацій та інформатизації України 05
березня 2013 року видано наказ № 49 «Про
передачу майна», відповідно до якого
голові ліквідаційної комісії
державного підприємства «Запорізький
державний центр науки, інновацій та
інформації» Дідику В.П. наказано
передати з балансу державне майно, а
саме: лабораторний корпус за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 6 180,0 кв.м. та
бокс загальною площею 63,6 кв.м.; авто
гаражі загальною площею 93,1 кв.м., а
державному підприємству «Цент
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційному розвитку
України», в собі директора Легенька Ю.В.
прийняти на баланс державне майно.

Вказане в наказі № 49 від 05.03.2013р. майно
було передано ДП «Центр
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційному розвитку
України» відповідно до акту
прийому-передачі від 18 березня 2013 року.

Незгода з наказом № 49 від 05 березня 2013
року, обумовила позивача звернутися з
адміністративним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд не
погоджується з доводами ФОП ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Положенням про порядок передачі
об'єктів права державної власності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.09.1998р. № 1482 із
змінами та доповненнями (далі -
Положення від 21.09.1998р. № 1482) визначено
порядок безоплатної передачі об'єктів
права державної власності із сфери
управління міністерств, інших
центральних та місцевих органів
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, Фонду
державного майна, інших державних
органів, які відповідно до
законодавства здійснюють функції з
управління державним майном, об'єднань
підприємств, яким делеговано функції з
управління майном підприємств і
організацій, заснованих на державній
власності (далі - органи, уповноважені
управляти державним майном),
Національної академії наук, галузевих
академій наук, інших установ та
організацій, яким державне майно
передано у безоплатне користування
(далі - самоврядні організації), до
сфери управління інших органів,
уповноважених управляти державним
майном, або самоврядних організацій.

Відповідно до п.2 Положення від
21.09.1998р. № 1482 об'єктами передачі згідно
з цим Положенням є:

а) цілісні майнові комплекси
підприємств, установ, організацій, їх
структурних підрозділів (далі -
підприємства), крім об'єктів,
визначених підпунктом "д" цього пункту.
Структурний підрозділ підприємства
може бути об'єктом передачі після
виділення його в установленому порядку
в цілісний майновий комплекс на
підставі розподільного балансу;

нерухоме майно (будівлі, споруди,
у тому числі об'єкти незавершеного
будівництва, крім об'єктів, зазначених
в абзаці другому пункту 1 цього
Положення, а також нежитлові
приміщення), яке входить до складу
цілісних майнових комплексів
підприємств, що не підлягають
приватизації, або використовується для
розміщення органів державної влади,
після виділення його в окрему облікову
одиницю (інвентарний об'єкт) та за умови
подальшого укладення з іншими
балансоутримувачами будинку, в якому
передаються приміщення, договору про
спільне користування та утримання
будинку і прибудинкової території;

б) нерухоме майно (будівлі,
споруди, у тому числі об'єкти
незавершеного будівництва, крім
об'єктів, зазначених в абзаці другому
пункту 1 цього Положення, а також
нежитлові приміщення), крім майна,
зазначеного в абзаці другому підпункту
"а" цього пункту, після виділення його в
окрему облікову одиницю (інвентарний
об'єкт) за умови подальшого укладення з
іншими балансоутримувачами будинку, в
якому передаються приміщення, договору
про спільне користування та утримання
будинку і прибудинкової території;

в) акції (частки, паї), що належать
державі у майні господарських
товариств (крім передачі акцій
державним органам приватизації
засновниками відкритих акціонерних
товариств, створених у процесі
корпоратизації);

г) державне майно, що не увійшло до
статутного капіталу господарських
товариств, створених у процесі
приватизації, корпоратизації;

ґ) підприємства, показники
фінансово-господарської діяльності
яких погіршилися внаслідок
неефективного управління ними
органами, уповноваженими управляти
державним майном, або самоврядними
організаціями;

д) цілісні майнові комплекси
підприємств, установ, організацій, їх
структурних підрозділів у зв'язку з
прийняттям або скасуванням рішення про
їх приватизацію;

е) інше окреме індивідуально
визначене майно підприємств (крім
нерухомого).

Згідно з п. 4 Положення від 21.09.1998р.
№ 1482 передача об'єктів державної
власності від одного підприємства до
іншого (у разі коли підприємства
належать до сфери управління одного і
того ж органу, уповноваженого
управляти державним майном, або
самоврядної організації) здійснюється:

- за рішенням Кабінету
Міністрів України на підставі
пропозиції органу, уповноваженого
управляти державним майном, або
самоврядної організації за
погодженням з підприємствами, Фондом
державного майна, Мінфіном і
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі - щодо цілісних майнових
комплексів структурних підрозділів
підприємств, що не підлягають
приватизації, і нерухомого майна,
зазначеного в абзаці другому підпункту
"а" пункту 2 цього Положення;

- за рішенням органів,
уповноважених управляти державним
майном, за погодженням з
підприємствами, Фондом державного
майна і Міністерством економічного
розвитку і торгівлі - щодо інших
цілісних майнових комплексів
структурних підрозділів підприємств
та нерухомого майна, зазначеного у
підпункті "б" пункту 2 цього Положення;

- за рішенням органу,
уповноваженого управляти державним
майном, або самоврядної організації за
погодженням з підприємствами - щодо
іншого окремого індивідуально
визначеного майна підприємств (крім
нерухомого).

У разі коли передача державного майна
здійснюється за рішенням органів,
уповноважених управляти державним
майном, або самоврядних організацій,
пропозиції щодо передачі (крім
випадків передачі майна, зазначеного в
підпункті "д" пункту 2 цього Положення)
погоджуються відповідно до пункту 5
цього Положення (залежно від виду
майна), а також з:

- Мінфіном та Фондом державного майна у
разі передачі майна із сфери
управління одного органу,
уповноваженого управляти державним
майном, або самоврядної організації до
сфери управління іншого органу,
уповноваженого управляти державним
майном, або самоврядної організації;

- Фондом державного майна у разі
передачі структурного підрозділу
підприємства або нерухомого майна від
одного підприємства іншому, якщо вони
належать до сфери управління одного
органу, уповноваженого управляти
державним майном, або самоврядної
організації.

- Узгоджені пропозиції
подаються ініціатором передачі до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі для погодження такої передачі
(п.7 Положення від 21.09.1998р. № 1482).

Відповідно до п. 10 Положення від
21.09.1998р. № 1482 передача оформляється
актом приймання-передачі за формою
згідно з додатком до Порядку подання та
розгляду пропозицій щодо передачі
об'єктів з комунальної у державну
власність та утворення і роботи
комісії з питань передачі об'єктів у
державну власність, затвердженого цією
постановою. Акт складається у чотирьох
примірниках, підписується головою і
членами комісії та затверджується
органом, який створив комісію. Право на
управління об'єктом передачі виникає з
дати підписання акта
приймання-передачі.

До акта приймання-передачі
підприємства додаються:

- копія статуту (положення)
підприємства;

- контракт з керівником
підприємства;

- договір оренди цілісного
майнового комплексу;

- договори найму (оренди)
нежитлових приміщень;

- бухгалтерський баланс,
складений на останню звітну дату, з
відміткою органу державної податкової
служби про його прийняття.

Операції з передачі державного
майна відображаються у
бухгалтерському обліку в порядку,
визначеному Мінфіном.

В ході дослідження матеріалів
справи судом встановлено, що Державним
агентством з питань науки, інновацій та
інформації України видано наказ № 110
від 14 червня 2012 року, відповідно до
якого наказано:

п. 1: перейменувати Державне
підприємство «Київський державний
центр науково-технічної і економічної
інформації» у Державне підприємство
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційного розвитку (далі -
Державне підприємство «Укртехінформ»;

п. 2: реорганізувати державні
підприємства , що належать до сфери
управління Державного агентства з
питань науки, інновацій та інформації,
згідно з додатком 1, шляхом приєднання
до Державного підприємства
«Укртехінформ» та створити на базі
майна реорганізованих державних
підприємств структурні або
відокремлені підрозділи.

Додатком 1 до вказаного наказу є
Перелік державних підприємств
науково-технічної інформації, що
належить до сфери управління
Державного агентства з питань науки,
інновацій та інформатизації і
підлягають реорганізації шляхом
приєднання до Державного підприємства
«Укртехінформ», до якого входить
Державне підприємство «Запорізький
державний центр науки, інновацій та
інформатизації» (код за ).

З листа Фонду державного майна
України від 28 січня 2013 року № 10-16-997
«Щодо передачі державного майна»
вбачається, що фонд не заперечує проти
передачі державного майна, а саме:
лабораторного корпусу за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 6 180,4 кв.м.,
боксу загальною площею 63,9 кв.м.,
автогаражей загальною площею 93,1 кв.м.,
що належить до сфери управління
Держінформнауки з балансу ДП
«Запорізький державний центр науки,
інновацій та інформатизації» на баланс
ДП «Центр науково-технічної інформації
та сприяння інноваційному розвитку
України».

Крім того, у листі Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України зазначено, що враховуючи згоду
Держінформнауки, державного
підприємства «Запорізький державний
центр науки, інновацій та
інформатизації» (лист від 05.12.2012 № 60),
державного підприємства «Центр
науково-технічної інформації та
сприяння інноваційному розвитку
України» (лист від 05.12.2012 № 53), Фонду
державного майна (лист від 28.01.2013 №
10-16-997), Мінекономрозвитку не заперечує
проти передачі зазначеного майна, якщо
вона буде проведена та оформлена
відповідно до вимог Положенням про
порядок передачі об'єктів права
державної власності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.09.1998р. № 1482 та чинного
законодавства.

Таким чином, аналізуючи вищевказане,
суд приходить до переконання про те, що
відповідачем був дотриманий порядок
передачі державного майна, шляхом
погодження з відповідними органами, а
відтак - наказ Державного агентства з
питань науки, інновацій та
інформатизації України від 05 березня
2013 року № 49 «Про передачу майна»
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, а тому підстав для його
скасування у суду немає.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено
правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення сторін
по справі, вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими, у зв'язку із чим в
задоволені адміністративного позову
слід відмовити повністю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються інваліди I
та II груп, законні представники
дітей-інвалідів і недієздатних
інвалідів I та II груп. З матеріалів
справи вбачається, що відповідно до
посвідчення серії АЗ № 11166 позивач є
інвалідом ІІ групи.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя І.М.
ПогрібніченкоСудді І.О. Іщук В.П.
Шулежко