Справа № 804/13720/13-а
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій Ю.Г. за участю:
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Апостолівського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, до
Апостолівської міської ради, до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, треті
особи - ОСОБА_5 та Комунальне
підприємство "Апостолівське
житлово-експлуатаційне підприємство"
про визнання протиправними дії
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_4 до відповідача-1 Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області, до відповідача-2
Апостолівської міської ради, до
відповідача-3 Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області в якому позивач просить:
визнати дії посадових осіб
Апостолівського РВ ГУМВС в
Дніпропетровській області, що
виразились у незаконній прописці
громадянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 -
протиправними та такими, що суперечать
вимогам 65 Житлового кодексу УРСР та
Наказу МВС України №1077 від 22.11.2012 року,
«Про затвердження Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»;
визнати дії Апостолівської міської
ради, що виразились у незаконній
прописці громадянки ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_2 - протиправними та такими, що
суперечать вимогам 65 Житлового кодексу
скасувати рішення Апостолівської
міської ради про прописку громадянки
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 - як
визнати заяву про реєстрацію місця
проживання ОСОБА_5 від 23 серпня 2011 року,
в якій зазначена підстава для
реєстрації - рішення Апостолівської
міської ради від 06.02.1999 року -
зобов'язати Державну міграційну службу
України в Дніпропетровській області,
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_5 з
житлової площі, що знаходиться за
В подальшому судом:
замінено відповідача-1 на
Апостолівське РВ ГУМВС в
Дніпропетровській області,
відповідача-3 на Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області;
залучено як третіх осіб без
самостійних вимог ОСОБА_5, Комунальне
підприємство «Апостолівське
житлово-експлуатаційне підприємство».
В обґрунтування позову зазначено, що
без відома позивача, без відома його
брата та його матері посадовими
особами Апостолівскього РВ ГУМВС в
Дніпропетровській області та
посадовими особами Апостолівської
міської ради в квартирі була
зареєстрована та прописана стороння
йому особа громадянка ОСОБА_5.
Крім того, Територіальний підрозділ у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб на підставі
оформлених документів повинен був
здійснити перевірку документів про
проживання та здійснити процедуру
реєстрації і внести відомості до
паспортного документу про місце
проживання із зазначенням адреси житла
особи, після того, як
житлово-експлуатаційні органи
перевіряють підстави вселення особи в
жиле приміщення, про що роблять
відповідний запис або відповідну
відмітку в заяві встановленого зразка.
Цього, на думку позивача, ні
відповідачем-1, ні відповідачем-2
зроблено не було. Натомість
відповідачі знали про незаконність
реєстрації громадянки ОСОБА_5, але
умисно виконали таку реєстрацію
Представники відповідачів надали
заперечення в яких зазначили, що при
проведенні реєстрації ОСОБА_5 діяли на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Представник Комунального підприємства
«Апостолівське житлово-експлуатаційне
підприємство» надала пояснення в якому
зазначено, що ОСОБА_5 зареєстровано за
згодою матері ОСОБА_6, яка є головним
квартиронаймачем, оскільки ОСОБА_7 не є
членом сім'ї відносно ОСОБА_6
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3, діючи на підставі
довіреності від ОСОБА_7, яка є
представником ОСОБА_4 за законом,
підтримав позовні вимоги, просив суд
Представник Комунального підприємства
«Апостолівське житлово-експлуатаційне
підприємство» надав заяву, в якій
просить розглянути справу без участі
Представники відповідачів та третіх
осіб в судове засідання не з'явилися,
повідомлені належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що
згідно довідки № 37 від 11.07.2011 року ДП
«Придніпровська залізниця»
«Апостолівська дистанція колії»
встановлено, що ОСОБА_6, спільним
рішенням адміністрації і
профспілкового комітету
Апостолівської дистанції колії був
виданий ордер на отримання квартири
АДРЕСА_3. Склад сім'ї був ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_5 (в подальшому по чоловікові
ОСОБА_5).

На теперішній час та на час оспорюваних
подій квартира є комунальною
власністю Апостолівської міської ради,
що позивачем не оспорюється.

Згідно ст.ст.18, 24 Основи житлового
законодавства Союзу РСР і союзних
республік громадяни, які потребують
поліпшення житлових умов, мають право
на одержання у користування жилого
приміщення в будинках державного або
громадського житлового фонду в
порядку, передбаченому законодавством
Союзу РСР і союзних республік. Жилі
приміщення надаються зазначеним
громадянам, що постійно проживають у
даному населеному пункті (якщо інше не
встановлено законодавством Союзу РСР і
союзних республік), як правило, у
вигляді окремої квартири на сім'ю. Жилі
приміщення надаються громадянам,
зокрема, у будинках відомчого
житлового фонду - за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації і профспілкового комітету
підприємства, установи, організації,
затвердженим виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів, а у випадках, передбачених
Радою Міністрів СРСР, - за спільним
рішенням адміністрації і фабричного,
заводського, місцевого комітету
професійної спілки з наступним
повідомленням виконавчому комітетові
відповідної Ради народних депутатів
про надання жилих приміщень для
заселення.

Тобто, вищевказана квартира надавалася
ОСОБА_6 та її сім'ї, в т.ч. ОСОБА_5 (ОСОБА_5).

Відповідно до довідки про склад сім'ї
від 30.08.2013 року, наданої на ім'я ОСОБА_7, у
квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані
ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5.

Довідкою №67 від 11.02.2014 року, наданою
Комунальним підприємством
«Апостолівське житлово-експлуатаційне
підприємство», встановлено, що у
квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані:

ОСОБА_6 зареєстрована з 01.04.1976 року і по
теперішній час;

ОСОБА_8 зареєстрована з 01.04.1976 року і
знята з реєстрації 24.09.1982 року;

ОСОБА_9 зареєстрований з 01.04.1976 року і
виписаний по смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

ОСОБА_5 зареєстрована з 01.04.1976 року і
знята з реєстрації 22.10.1993 року;

ОСОБА_7 зареєстрована з 10.09.1996 року і
знята з реєстрації 31.10.2002 року, повторно
зареєстрована 17.10.2003 року і по
теперішній час. Також зареєстровані її
діти: ОСОБА_4 - 1997року народження,
зареєстрований з 17.10.2003 року і по
теперішній час, ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований з 24.04.2008 року і по
теперішній час.

Зі згоди матері наймача квартири
ОСОБА_6 була зареєстрована донька
ОСОБА_5 з 02.08.2011 року.

Таким чином, з вищазазначених
документів встановлено родинний
зв'язок позивача ОСОБА_4 з ОСОБА_5, яка
приходиться йому рідною тіткою.

Представник позивача, посилаючись на
ст..65 Житлового кодексу УРСР, в судовому
засіданні зазначив, що ОСОБА_5 вселена
без згоди ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_4.

Суд зазначає, що ОСОБА_7 неодноразово
ініціювалися справи в судах, зокрема, з
приводу скасування реєстрації місця
проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_5.

Так, зокрема, рішенням Апостолівського
районного суду Дніпропетровської
області від 13.09.2012 року (справа №2-1235/11
(2/402/131/2012), яке набрало законної сили,
встановлено, що ОСОБА_9, син
відповідачки ОСОБА_6 був членом сім'ї
відповідачки, а тому на підставі ст. 64
ЖК України користувався нарівні з
наймачем ОСОБА_6 всіма правами наймача.

Згідно ст. 65 Житлового кодексу УРСР,
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

ОСОБА_9, як член сім'ї наймача
скористався передбаченим ст. 65
Житлового кодексу УРСР правом на
вселення за згодою матері - ОСОБА_6,
дружини - ОСОБА_7, а згодом - малолітніх
дітей ОСОБА_4, ОСОБА_11

Згідно ст. 64 ч. 2 Житлового кодексу УРСР
до членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

З моменту вселення і до часу припинення
проживання ОСОБА_6 у даній квартирі
вони спільно проживали, вели спільне
господарство, а тому були членами сім'ї.
Показання свідків не достатньо для
спростування вказаної обставини. Проте
на даний час вони спільно не
проживають, а тому не є членами сім'ї на
даний час.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС Українни
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на вказане, оскільки ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_11 не є членами сім'ї
основної наймачки - ОСОБА_6, суд не
вбачає підстав для застосування норм
ст..65 Житлового кодексу УРСР.

Крім того, суд не приймає до уваги
пояснення представника позивача щодо
необхідності згоди дітей ОСОБА_7 -
ОСОБА_4 та ОСОБА_11, оскільки на момент
реєстрації ОСОБА_5 вказані особи не
мали повної дієздатності в розумінні
ч.1 ст.30, ч.1 ст.34 Цивільного кодексу
України, якими встановлено, що цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
усвідомлює значення своїх дій та може
керувати ними. Цивільною дієздатністю
фізичної особи є її здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов'язки, самостійно їх
виконувати та нести відповідальність у
разі їх невиконання. Повну цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
досягла вісімнадцяти років
(повноліття).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_7,
мати позивача ОСОБА_4 починаючи з
жовтня 2011 року неодноразово зверталася
до судів з вимогою зняти з реєстрації
ОСОБА_5, що підтверджується наявними в
матеріалах справи судовими рішеннями.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
18 лютого 2014 року

Суддя О.В. Єфанова