Справа № 826/1619/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року № 826/1619/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., розглянувши
адміністративну справу в письмовому
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРЦИКЛОН"до
Прокуратури м. Києвапровизнання
незаконною та скасування постанови від
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
Позивач, в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРЦИКЛОН",
звернувся з адміністративним позовом
до Прокуратури м. Києва про визнання
незаконною та скасувати постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 16.01.2014 року, винесеною Прокуратурою
міста Києва, зареєстровану у журналі
обліку перевірок суб'єктів
господарювання №10 в частині
проведення перевірки з питань
дотримання вимог законодавства в
діяльності ТОВ "ІНТЕРЦИКЛОН" (м. Київ,
вул. Здолбунівська,3).
В обґрунтування позовних вимог
представник Позивача зазначає, що
Відповідач під час винесення
оскаржуваної постанови вийшов за межі
повноважень, передбачені нормами
чинного законодавства, чим спричинив
потребу в правовому захисті прав та
інтересів Позивача у вигляді
скасування оскаржуваної Постанови.
В судовому засіданні представник
Позивача підтримав позовні вимоги в
Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про судовий розгляд
справи, відповідно до вимог статей 35, 37
Кодексу адміністративного судочинства
України. Заперечень проти позовних
У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.
На адресу Прокуратури м. Києва надійшла
інформація від ГО «Об'єднання
«Антикорупційна рада» щодо порушення
екологічного законодавства України
автотранспортними підприємствами м.
Києва в частині утилізації, збирання
упаковки з під небезпечних хімічних
речовин, а саме: відходів від
автомобільних мастил, ламп з вмістом
ртуті, використаних акумуляторів,
автомобільних шин та різноманітних
Постановою Прокуратури м. Києва від
16.01.2014 р. про проведення перевірки в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів, було
зобов'язано Управлінню правозахисної
діяльності, протидії корупції та
злочинності у сфері транспорту
прокуратури міста Києва провести
перевірку з питань дотримання вимог
законодавства в діяльності Київського
міського управління з утилізації
відходів як вторинної сировини.
Управління екології та охорони
природних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Державної екологічної
інспекцією в м. Києві, суб'єктів
господарської діяльності, а саме: ТОВ
«АвтоАльянс Київ» (м. Київ, вул.
Корабельна 4А), ТОВ «Італавто центр» (м.
Київ, вул. Туполєва, 19). ТОВ «Хундай
Моторс Україна» (м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, 1-А), ДП «Авто
Інтернешинал» (м. Київ, пр-т
Московський, 22-А), ТОВ «Авто-Лайф Центр»
(м. Київ, вул. Крайня, 1). ПАТ КАТП
«Укрпродконтракт» (м. Київ, вул.
Ревуцького, 56), ДП «Авто- Київ» ( м. Київ,
пр-т Перемоги 67); ТОВ «АвтоСаміт» (м.
Київ, вул. Харківське шосе, 179), ТОВ
«Прайд Авто Центр» (м. Київ, вул.
Кіровоградська, 6-8) ДП «Автомаз
Україна» (м. Київ, вул. Колекторна, 42- А),
ДП «Укр - Фестіна» (м. Київ,вул.
Колекторна, 42-А); ТОВ «Запчасть Авто
Сервіс» (м. Київ, вул. Краснова, 33), ТОВ
«Автоцентр Київ» (м. Київ, вул. Довбуша,
32), ЗАТ «Автобаза №2 (м. Київ, вул.
Вербова, 8), Державне підприємство
«Український державний центр
транспортного сервісу «Ліски» (м. Київ,
вул. Довбуша, 22), ТОВ
«Автобудкомплекс-К» (м. Київ, вул.
Резервна, 8-А; вул. Будіндустрії 7), ВАТ
«Автоколона № 2» АК «Київводоканал» (м.
Київ, вул. Колекторна, 1), ВАТ «АТП № 2» (м.
Київ, вул. Козелецька, 24), ТОВ «СТО Твой
сервис» (м. Київ, вул. Козелецка, 24); ВАТ
«АТП № 7» (м. Київ, вул. Кіквідзе, 43), ТОВ
«Либідь - сервіс» (м. Київ, вул. Кіквідзе,
43), ПрАТ «Атлант» Мерседес - Бенс» ( м.
Київ, вул. Червонопрапорна 167А), ПАТ
«Київавтотранс» (м. Київ, вул. Козацька,
124/5), ДП м. Києва «Київмедавтотранс» (м.
Київ, вул. Куренівська, 16-В), ТОВ «Ролсер
Авто» (м. Київ, вул. Суворова, 4/6), ТОВ
«Транс групи» (м. Київ, вул. В.
Степаненка, 5), ТОВ «Вінер Автомотів» (м.
Київ, пр-т Московський 24-д), ТОВ
«Автогарант» (м. Київ, вул. В. Порика, 8,
ТОВ «А- Поінт» (м. Київ, вул. Кільцева
дорога, 22), ТОВ «Проскан» (м. Київ, вул.
Кільцева дорога, 22), ТОВ «Автоберег» (м.
Київ, вул. Павла Усенка, 8), ТОВ «Богдан
Авто Подол» (м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, 3), ТОВ
«Інтерциклон» (м. Київ, вул.
Здолбунівська, 3), ПАТ «Прага Авто» (м.
Київ, пр-т Московський, 8), ТОВ
«Світ-Авто» (м. Київ, пр-т
Московський. 21), Філія «Автоцентр на
Столичному» ПАТ «Українська
автомобільна корпорація» (м. Київ,
Столичне шосе, 90), Філія «Автоцентр на
Московському» ПАТ «Українська
автомобільна корпорація» (м. Київ, пр-
Московський, 22), ТОВ «Літо Авто» (м. Київ,
вул. М. Раскової, 56). ТОВ «АВТ Баварія» (м.
Київ, бул. Лепсе, 4), ТОВ «ВІГІ Авто груп
(м. Київ, вул. Оранжерейна, 3-п), ТОВ
«Атлант -М» ( м. Київ. вул. Дніпровська
набережна, 16), ПП «ШАтунов» ( м. Київ, вул.
Закревського і 6 ТОВ «Автосоюз» (м. Київ,
пp-т Московський 28; ПП «Авто-Актив» (м.
Київ, пр.-т Перемоги, 134), ТОВ
«Автотехнік» (м. Київ, бул. Лепсе, 4).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
Основним законом у сфері діяльності та
організації органів прокуратури є
Закон України "Про прокуратуру" від
05.11.1991 року №1789-ХІІ.
За змістом ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право, зокрема, вимагати від керівників
та колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, а також
виділення спеціалістів для проведення
перевірок, відомчих і позавідомчих
експертиз; мати доступ до документів і
матеріалів, необхідних для проведення
перевірки, у тому числі за письмовою
вимогою, і таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом. Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
у тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій,
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою; отримувати від посадових
та службових осіб і громадян усні або
письмові пояснення, в тому числі шляхом
виклику відповідної особи до органу
прокуратури. Дії, передбачені пунктами
3, 4 та 5 частини першої цієї статті,
можуть бути вчинені виключно під час
проведення перевірки в порядку,
передбаченому статтею 21 цього Закону.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру», перевірки проводяться за
письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора. Для
здійснення перевірки прокурор приймає
постанову, в якій зазначає підстави, що
свідчать про можливі порушення
законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
Поряд з цим частиною 1 ст. 8 Закону
України «Про прокуратуру» встановлено,
що законні вимоги прокурора є
обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
Судом не приймається до уваги
твердження позивача, як на підставу для
визнання протиправною та скасування
спірної постанови, про те, що в останній
не зазначено жодних доказів порушення
законності - відсутні посилання на
будь-які заяви чи повідомлення про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, оскільки в
силу вимог ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру» підставою для здійснення
прокурором перевірки та, як наслідок,
прийняття відповідної постанови є
можливі порушення законності, а не
наявність вже встановлених доказів
відповідних порушень. При цьому, суд
зауважує, що перевірка здійснюється,
зокрема, з метою виявлення
(встановлення), у разі їх наявності,
доказів порушення законності.
Разом з тим, відповідно до змісту п. 2.4
Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів, затвердженого
наказом Генерального прокурора
України від 12.11.2012 № 111, підставами для
проведення перевірки прокурором за
власною ініціативою є дані, що свідчать
про можливі порушення законності.
Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в, зокрема, рішеннях колегій
Генеральної прокуратури України,
прокуратур обласного рівня; рішеннях
нарад у керівників органів
Посилання позивача на те, що відповідно
до ст. 37 Закону України «Про відходи»
прокуратура не є органом, який здійснює
контроль та нагляд у сфері поводження з
відходами, не береться судом до уваги з
огляду на те, що у разі наявності
підстав, що свідчать про можливі
порушення законності прокуратура в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів наділена
повноваженнями на здійснення
відповідної перевірки.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної
постанови, підставами для проведення
перевірки є виявлення порушення певних
юридичних осіб в частині дотримання
вимог законодавства.
Судом також не приймається до уваги
посилання позивача на порушення
Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів - відсутність у
спірній постанові строків для її
проведення, оскільки названим
Положенням не передбачено обов'язок
прокуратури зазначити у такій
постанові строки проведення перевірки.
Виходячи з меж заявлених позовних
вимог та їх обґрунтувань, норм чинного
законодавства, а також враховуючи те,
що Позивачем не наведено жодних
вмотивованих доказів порушень прав та
інтересів Позивача діями та
оскаржуваним рішенням Відповідача,
враховуючи, що Суд прийшов до висновку
про правомірність прийняття
оскаржуваної постанови, підстави для
задоволення адміністративного позову
Крім того, Суд звертає увагу, що
відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України
право оскаржити нормативно-правовий
акт мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.
У відповідності до Інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 01.06.2010 р. N 781/11/13-10, визначено,
що нормативно-правові акти - це правові
акти управління, які встановлюють,
змінюють, припиняють (скасовують)
правові норми. Нормативно-правові акти
містять адміністративно-правові норми,
які встановлюють загальні правила
регулювання однотипних відносин у
сфері виконавчої влади, розраховані на
тривале застосування. Вони
встановлюють загальні правила
поведінки, норми права, регламентують
однотипні суспільні відносини у певних
галузях і, як правило, розраховані на
довгострокове та багаторазове їх
Другу групу актів за критерієм
юридичної природи складають
індивідуальні акти. Останні стосуються
конкретних осіб та їхніх відносин.
Загальною рисою, яка відрізняє
індивідуальні акти управління, є їх
виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня
конкретність, а саме: чітке
формулювання конкретних юридичних
волевиявлень суб'єктами
адміністративного права, які видають
такі акти; розв'язання за їх допомогою
конкретних, а саме індивідуальних,
справ або питань, що виникають у сфері
державного управління; чітка
визначеність адресата - конкретної
особи або осіб; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.
З'ясування цієї обставини має істотне
значення для правильного вирішення
справи, оскільки нормативно-правові
акти можуть бути оскаржені широким
колом осіб (фізичних та юридичних), яких
вони стосуються. Індивідуальні ж акти
можуть бути оскаржені лише особами,
безпосередні права, свободи чи
охоронювані законом інтереси яких
такими актами порушені.
Згідно з положеннями пункту 21
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного Суду "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ" від 06.03.08 № 2 (далі по тексту -
Постанова Пленуму Вищого
адміністративного суду), судам слід
мати на увазі, що за правилами частини
другої статті 171 КАС України право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи - суб'єкти
правовідносин, у яких буде застосовано
цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна
довести факт застосування до неї
оскаржуваного нормативно-правового
акта або те, що вона є суб'єктом
відповідних відносин, на які
поширюється дія цього акта.

Приписи зазначеної частини можуть бути
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог, якщо суд встановить, що
оскаржуваний акт до особи не
застосовувався і вона не перебуває у
відносинах, до яких цей акт може бути
застосовано. У такому разі суд не
повинен проводити перевірку
нормативно-правового акта на предмет
його протиправності (законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили).

З аналізу вищезазначених норм закону
та матеріалів справи, Суд приходить до
висновку, що позивач оскаржуючи
Постанову від 16.01.2014 р. Прокуратури м.
Києва, оскаржує саме акт
індивідуальної дії, а не
нормативно-правовий акт, однак
Позивачем не надано суду доказів того,
що даний акт індивідуальної дії
стосується Позивача, а Позивач є
представником перелічених юридичних
осіб в спірній Постанові, до яких цей
акт може бути застосовано.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук