Справа № 806/848/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/848/14

категорія 6.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
старшого прокурора відділу
прокуратури м.Житомира Кравчук О.А.,

представника відповідача -
Великокозарського сільського голови
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Романівського
району в інтересах держави до
Великокозарської сільської ради про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

20 лютого 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернувся Прокурор Романівського
району із позовом до Великокозарської
сільської ради про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві Прокурор
Романівського району вказав, що
прокуратурою Романівського району
спільно з Чуднівським міжрайонним
управлінням Головного управління
Держсанепідемслужби у Житомирській
області проведено перевірку
додержання Великокозарською сільською
радою вимог законодавства про відходи
та встановлено, що відповідачем
порушуються вимоги вказаного
законодавства, а саме: встановлено, що
на землях запасу Великокозарської
сільської ради Романівського району за
межами населеного пункту знаходиться
сміттєзвалище побутових відходів
загальною площею 1,0 га, на яке
виготовлено паспорт місця
виготовлення відходів №6.8 від 10 жовтня
2002 року, однак до даного часу сільською
радою не вжито заходів щодо оформлення
права власності чи користування на
земельну ділянку під розміщення місця
видалення відходів. Дозвіл та ліміти на
утворення і розміщення відходів на 2013
та 2014 роки не оформляються. Такою
бездіяльністю Великокозарська
сільська рада порушує інтереси держави
та місцевої громади. Просить визнати
протиправною бездіяльність
Великокозарської сільської ради щодо
не оформлення прав на земельну ділянку
під розміщення місць видалення
відходів. Зобов'язати Великокозарську
сільську раду у відповідності до вимог
діючого законодавства вжити дії щодо
оформлення прав на земельну ділянку
під розміщення місць видалення
відходів.

Ухвалами судді Житомирського
окружного адміністративного суду від 24
лютого 2014 року відкрито провадження у
даній справі та призначено справу до
судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала повністю та просила
адміністративний позов задовольнити з
підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову не
заперечувала, пояснила, що дана
земельна ділянка знаходиться на паях у
зв'язку із чим необхідно змінити її
цільове призначення і в подальшому має
намір виготовити усі необхідні
документи. Крім того представник
відповідача пояснила, що до звернення
до суду не вчинялось ніяких дій на
виготовлення документації у зв'язку із
відсутністю фінансування.

Суд, заслухавши пояснення прокурора та
представника відповідача, з'ясувавши
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, приходить до висновку про
задоволення адміністративного позову
з наступних підстав.

Судом встановлено, що на запит
прокуратури Романівського району
Житомирської області №2541 від 24 грудня
2013 року про надання інформації,
сільським головою Великокозарської
сільської ради надано відповідь від 9
січня 2014 року за №3, в якій повідомлено
про те, що: на території сільської ради
існує звалище відходів, яке
розташоване за межами населеного
пункту поблизу с.Омильне, і займає
площу 1.00 га; проекти землеустрою на
полігони захоронення відходів не
розроблялися; роботи по облаштуванню
не проводилися; дозволи та ліміти по
розміщенню відходів не надавалися;
спеціальні паспорти на місця видалення
твердих побутових відходів не
розроблялися; ведення первинного
обліку твердих побутових відходів за
формою 1-ВТ не проводиться; програми
поводження з відходами не
розроблялися; перевірки державною
екологічною інспекцією у Житомирській
області за 2011-2013 роки не проводилися; із
суб'єктами господарювання на вивезення
відходів договорів не укладалося.
(а.с.21).

Згідно із постановою прокурора
Романівського району Житомирської
області від 21 січня 2014 року б/н, у
зв'язку з вивченням інформації про стан
додержання посадовими особами
Великокозарської сільської ради
нормативно-правових актів у сфері
поводження з відходами, постановлено
провести перевірку в порядку
прокурорського нагляду за додержанням
та застосуванням законів у
Великокозарській сільській раді
Романівського району Житомирської
області. (а.с.6-7).

21 січня 2014 року Прокуратурою
Романівського району Житомирської
області відібрано пояснення у голови
Великокозарської сільської ради
ОСОБА_2, у ході яких з'ясовано, що на
момент перевірки на території
Великокозарської сільської ради існує
звалище твердих побутових відходів,
яке розташоване поблизу с.Омильне та
займає площу 1,00 га. Дане сміттєзвалище
розташоване на землях запасу
Великокозарської сільської ради. Воно
щороку обваловується та підгортується
трактором. На нього не виготовлено
проект землеустрою, оскільки не було
передбачено коштів у місцевому
бюджеті. Ведення первинного обліку
твердих побутових відходів за формою
1-ВТ не запроваджувалось. Програма
поводження з відходами не
розроблялась. Із суб'єктами
господарювання договори на вивезення
твердих побутових відходів не
укладались, відходи за усною
домовленістю вивозять самі мешканці
села. Спеціальні паспорти на видалення
твердих побутових відходів не
розроблялися. (а.с. 22-23).

Чуднівським міжрайонним управлінням
Головного управління
Держсанепідемслужби у Житомирській
області проведено перевірку
додержання вимог законодавства про
відходи на території Великокозарської
сільської ради. За результатами
перевірки складено акт перевірки
дотримання санітарного законодавства
від 5 лютого 2014 року, у якому
встановлені наступні порушення: не
здійснюється вивіз сміття від
населення та приватних підприємців на
сміттєзвалище. Не розроблена і не
затверджена схема санітарного
очищення населених пунктів сільської
ради. Сміттєзвалище необваловано,
відсутня гідроізоляція,
неблаговлаштовані під'їзні шляхи.
Список відходів, які повинні
вивозитись на сміттєзвалище
непогоджені з органами держсаннагляду.
На сміттєзвалищі відсутній
спеціальний (санітарно-технічний)
паспорт, який затверджений наказом
міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 5 квітня 2007 року №120. (а.с.26).

На підставі протоколу про порушення
санітарних норм від 5 лютого 2014 року та
акту перевірки від 5 лютого 2014 року
Чуднівським міжрайонним управлінням
Головного управління
Держсанепідемслужби у Житомирській
області було прийнято постанову від 5
лютого 2014 року №1 про накладення штрафу
на ОСОБА_2 у розмірі 102 грн 00 коп., у
зв'язку із визнанням її винною у
порушенні статті 22 Закону України від 24
лютого 1994 року №4004-XII «Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення», пунктів 1.4, 4.8
та 5.3 ДсанПін «Санитарных правил
устройства и содержания полигонов для
трёрдых бытовых отходов» від 16 травня
1983 року №2811-83, статті 42 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.
(а.с.25).

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті
20 Закону України від 5 листопада 1991 року
№1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон
України «Про прокуратуру») при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право звертатися до суду в
передбачених законом випадках.

Згідно з пунктом 3 частини 5 статті 23
Закону України «Про прокуратуру» у
разі відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо
визнання протиправними дій чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

Відповідно до частини 3 статті 36-1
Закону України «Про прокуратуру»
підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

Абзацом 2 частини 2 статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визначено, що прокурор, який
звертається до адміністративного суду
в інтересах держави, в позовній заяві
(поданні) самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
адміністративного суду прокурор
зазначає про це в позовній заяві і в
такому разі прокурор набуває статусу
позивача.

Таким чином прокурор уповноважений
звертатися до суду із позовом про
визнання протиправною бездіяльності
органу місцевого самоврядування та
зобов'язання його вчинити певні дії.

Преамбулою Закону України від 5 березня
1998 року №187/98-ВР «Про відходи» (далі -
Закон України «Про відходи»)
встановлено, що цей Закон визначає
правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
сортуванням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України.

Статтею 5 Закону України «Про відходи»
передбачено, що основними принципами
державної політики у сфері поводження
з відходами є пріоритетний захист
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини від негативного
впливу відходів, забезпечення
ощадливого використання
матеріально-сировинних та
енергетичних ресурсів, науково
обґрунтоване узгодження екологічних,
економічних та соціальних інтересів
суспільства щодо утворення та
використання відходів з метою
забезпечення його сталого розвитку. До
основних напрямів державної політики
щодо реалізації зазначених принципів
належить: а) забезпечення повного
збирання і своєчасного знешкодження та
видалення відходів, а також дотримання
правил екологічної безпеки при
поводженні з ними; б) зведення до
мінімуму утворення відходів та
зменшення їх небезпечності; в)
забезпечення комплексного
використання матеріально-сировинних
ресурсів; г) сприяння максимально
можливій утилізації відходів шляхом
прямого повторного чи альтернативного
використання ресурсно-цінних відходів;
д) забезпечення безпечного видалення
відходів, що не підлягають утилізації,
шляхом розроблення відповідних
технологій, екологічно безпечних
методів та засобів поводження з
відходами; е) організація контролю за
місцями чи об'єктами розміщення
відходів для запобігання шкідливому
впливу їх на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини; є)
здійснення комплексу
науково-технічних та маркетингових
досліджень для виявлення і визначення
ресурсної цінності відходів з метою їх
ефективного використання; ж) сприяння
створенню об'єктів поводження з
відходами; з) забезпечення соціального
захисту працівників, зайнятих у сфері
поводження з відходами; и) обов'язковий
облік відходів на основі їх
класифікації та паспортизації; і)
створення умов для реалізації
роздільного збирання побутових
відходів шляхом запровадження
соціально-економічних механізмів,
спрямованих на заохочення утворювачів
цих відходів до їх роздільного
збирання; ї) сприяння залученню
недержавних інвестицій та інших
позабюджетних джерел фінансування у
сферу поводження з відходами.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 9 Закону
України «Про відходи» суб'єктами права
власності на відходи є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи
та організації усіх форм власності,
територіальні громади, Автономна
Республіка Крим і держава.
Територіальні громади є власниками
відходів, що утворюються на об'єктах
комунальної власності чи знаходяться
на їх території і не мають власника або
власник яких невідомий (безхазяйні
відходи). Суб'єкти права власності
володіють, користуються і
розпоряджаються відходами в межах,
визначених законом.

Таким чином законодавчо визначено, що у
сфері поводження з відходами є
пріоритетний захист навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини від негативного впливу
відходів, а суб'єкти права власності
володіють, користуються і
розпоряджаються відходами в межах,
визначених законом.

Статтею 21 Закону України «Про відходи»
передбачено, що органи місцевого
самоврядування у сфері поводження з
відходами забезпечують: а) виконання
вимог законодавства про відходи; б)
розроблення та затвердження схем
санітарного очищення населених
пунктів; в) організацію збирання і
видалення побутових відходів, у тому
числі відходів дрібних виробників,
створення полігонів для їх
захоронення, а також організацію
роздільного збирання корисних
компонентів цих відходів; г)
затвердження місцевих і регіональних
програм поводження з відходами та
контроль за їх виконанням; д) вжиття
заходів для стимулювання суб'єктів
господарювання, які здійснюють
діяльність у сфері поводження з
відходами; е) вирішення питань щодо
розміщення на своїй території об'єктів
поводження з відходами; є) координацію
діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності, що знаходяться на їх
території, в межах компетенції; з)
здійснення контролю за раціональним
використанням та безпечним
поводженням з відходами на своїй
території; и) ліквідацію
несанкціонованих і неконтрольованих
звалищ відходів; і) сприяння
роз'ясненню законодавства про відходи
серед населення, створення необхідних
умов для стимулювання залучення
населення до збирання і заготівлі
окремих видів відходів як вторинної
сировини; ї) здійснення інших
повноважень відповідно до законів
України; й) надання згоди на розміщення
на території села, селища, міста місць
чи об'єктів для зберігання та
захоронення відходів, сфера
екологічного впливу функціонування
яких згідно з діючими нормативами
включає відповідну
адміністративно-територіальну
одиницю; к) надання дозволів на
будівництво або реконструкцію об'єкта
поводження з відходами на відповідній
території селища або міста у порядку,
визначеному законом; л) надання
дозволів на експлуатацію об'єкта
поводження з небезпечними відходами на
відповідній території селища або міста
у порядку, визначеному законом; м)
здійснення контролю за додержанням
юридичними та фізичними особами вимог
у сфері поводження з виробничими та
побутовими відходами відповідно до
закону та розгляд справ про
адміністративні правопорушення або
передача їх матеріалів на розгляд
інших державних органів у разі
порушення законодавства про відходи.
Органи місцевого самоврядування
приймають рішення про відвід земельних
ділянок для розміщення відходів і
будівництва об'єктів поводження з
відходами.

Таким чином Законом України «Про
відходи» визначено компетенцію
органів місцевого самоврядування у
сфері поводження з відходами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону
України «Про відходи» державному
обліку та паспортизації підлягають в
обов'язковому порядку всі відходи, що
утворюються на території України і на
які поширюється дія цього Закону.
Державний облік та паспортизація
відходів здійснюються у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з частиною 2 статті 33 Закону
України «Про відходи» на кожне місце чи
об'єкт зберігання або видалення
відходів складається спеціальний
паспорт, в якому зазначаються
найменування та код відходів (згідно з
державним класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення
реєстру місць видалення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 1998 року
№1216 на кожне місце видалення відходів
складається спеціальний паспорт, у
якому зазначається найменування і код
відходів, їх кількісний та якісний
склад, походження, а також технічні
характеристики і відомості про методи
контролю та безпечної експлуатації.
Спеціальний паспорт складається
власником місця видалення відходів
відповідно до Інструкції про зміст і
складання паспорта місць видалення
відходів.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення
реєстру місць видалення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 1998 року
№1216 щорічно паспорти місць видалення
відходів підлягають перегляду за
результатами спостережень,
контрольних замірів, додаткових робіт
тощо і погоджуються обласними
державними адміністраціями. У разі
необхідності за рішенням місцевих
державних адміністрацій може
здійснюватись позачергове уточнення
даних паспортів місць видалення
відходів.

Великокозарською сільською радою у 2002
році складено, затверджено та
погоджено з відповідними установами
паспорт місць видалення відходів
відповідно до Інструкції про зміст і
складання паспорта місць видалення
відходів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України 14 січня 1999 року №12,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 3 лютого 1999 року за
№60/3353. (а.с.8-20).

Однак вказаний паспорт не оновлювався
з 2002 року. Представник відповідача у
судовому засіданні пояснила, що заходи
щодо облаштування полігонів твердих
побутових відходів, а також щодо
запровадження введення первинного
обліку відходів за встановленою формою
1-ВТ, збирання і видалення побутових
відходів не вживались у зв'язку із
відсутністю коштів в бюджеті.

Частинами 1-3 статті 12 Закону України
«Про відходи» передбачено, що Відходи,
щодо яких не встановлено власника або
власник яких невідомий, вважаються
безхазяйними. З метою запобігання або
зменшення обсягів утворення відходів
виявлені безхазяйні відходи беруться
на облік. Порядок виявлення та обліку
безхазяйних відходів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 5 Порядку
виявлення та обліку безхазяйних
відходів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
1998 року №1217 власники або користувачі
земельних ділянок, на яких виявлено
відходи, зобов'язані повідомити про них
місцеві органи виконавчої влади чи
органи місцевого самоврядування. Заяви
(повідомлення) про факти виявлення
відходів розглядаються на черговому
(позачерговому) засіданні постійно
діючої комісії з питань поводження з
безхазяйними відходами.

В порушення наведеного порядку
Великокозарською сільською радою не
створено постійно діючу комісію з
питань поводження з безхазяйними
відходами.

Частиною 4 статті 33 Закону України «Про
відходи» передбачено, Зберігання та
видалення відходів здійснюються в
місцях, визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності
спеціальних дозволів, у яких визначені
види та кількість відходів, загальні
технічні вимоги, заходи безпеки,
відомості щодо утворення, призначення,
методів оброблення відповідно до
встановлених лімітів та умови їх
зберігання.

Відповідно до пункту 38 частини 1 статті
26 Закону України від 21 травня 1997 року
№280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні» (далі - Закон України «Про
місцеве самоврядування в Україні»)
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: надання
відповідно до законодавства згоди на
розміщення на території села, селища,
міста нових об'єктів, у тому числі місць
чи об'єктів для розміщення відходів,
сфера екологічного впливу діяльності
яких згідно з діючими нормативами
включає відповідну територію.

Підпунктом 6 пункту «а» частини 1 статті
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать такі власні (самоврядні)
повноваження: вирішення питань
збирання, транспортування, утилізації
та знешкодження побутових відходів,
знешкодження та захоронення трупів
тварин.

Підпунктами 7, 9 пункту «б» частини 2
статті 33 Закону України №280/97-ВР
визначено, що до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать делеговані повноваження:
визначення території для розміщення
відходів відповідно до законодавства;
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою.

Статтею 55 Закону України від 25 червня
1991 року №1264-XII «Про охорону
навколишнього природного середовища»
встановлено, що суб'єкти права
власності на відходи повинні вживати
ефективних заходів для зменшення
обсягів утворення відходів, а також для
їх утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

Великокозарська сільська рада
Романівського району Житомирської
області в порушення наведених норм
законодавства належним чином не
виконує свої повноваження у сфері
поводження з відходами, у тому числі
будучи суб'єктом у сфері поводження з
відходами не оформила право на
земельну ділянку під розміщення місць
видалення відходів, що порушує основні
принципи державної політики у сфері
поводження з відходами, загрожує
захисту навколишнього природного
середовища та здоров'ю людей від
негативного впливу відходів, а тому суд
приходить до висновку про задоволення
адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Великокозарської сільської ради щодо
неоформлення прав на земельну ділянку
під розміщення місць видалення
відходів.

Зобов'язати Великокозарську сільську
раду у відповідності до вимог діючого
законодавства вжити заходів щодо
оформлення прав на земельну ділянку
під розміщення місць видалення
відходів.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови
виготовлено: 17 березня 2014 р.