Справа № 2-19/5366-2006А
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м.
Київ К/9991/4454/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Борисенко І.В.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Євпаторії
Автономної Республіки Крим

на постанову Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 15.02.2010

та постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010

у справі № 2-19/5366-2006А

за позовом Кооперативного
гуртово-роздрібного торгового
підприємства

до Євпаторійської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Автономній Республіці Крим

про скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Кооперативне гуртово-роздрібне
торгове підприємство (далі по тексту -
позивач, Підприємство) звернулось до
суду з позовом до Євпаторійської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Автономній Республіці Крим
(далі по тексту - відповідач,
Євпаторійська ОДПІ в АРК) про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 15.02.2010
позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010 скасовано рішення суду
першої інстанції та прийнято нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2005
№/0. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2005 №001991503/0
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 1974,04 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
повністю, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що спірні правовідносини
у справі виникли у зв'язку із
застосуванням відповідачем до
позивача фінансових (штрафних) санкцій
у розмірі 10% у суму 2681,29 грн. та у розмірі
20% у сумі 6533,80 грн. за порушення
граничних строків сплати узгоджених
податкових зобов'язань з податку на
землю.

Відповідно до Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, визначених цим Законом, такий
платник податку зобов'язаний сплатити
штраф у таких розмірах: при затримці до
30 календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі десяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці від 31 до 90
календарних днів включно, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Таким чином, штрафні (фінансові)
санкцій застосовуються за фактом
погашення суми податкового боргу,
виходячи із кількості днів затримки
граничного строку сплати.

З акту від 15.04.2005 №144/15-3 «Про результати
перевірки Євпаторійської міжрайбази
філіал КГРТП з питання своєчасності
сплати узгодженої суми податкових
зобов'язань за 2001-2003 р.р.» вбачається, що
податковою інспекцією було
встановлено порушення позивачем в
особі його Євпаторійського філіалу
граничних строків погашення
узгоджених сум податкових зобов'язань
з податку на землю, що мали місце
починаючи з 30.05. 2001 та по 30.01. 2004

Судом зазначено, що згідно до Висновку
експерта від 26.06.2009 №803, експертом було
встановлено затримку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання з земельного податку
протягом 2001 року - з червень на 2 дні, за
липень - на 7 днів, за серпень - на 8 днів,
жовтень - на 6 днів, а протягом 2002 року -
за червень на 6 днів, за липень - на 12
днів. Порушень граничних строків
сплати узгоджених сум податкових
зобов'язань з податку на землю протягом
2003 року -січня 2004 року експертом
встановлено не було.

Рішення Висновку експерта відповідає
фактичним обставинам справи, а саме -
відомостям платіжних доручень по
сплаті податкових зобов'язань з
податку на землю за 2001-2003 роки. У
платіжних дорученнях філіалом
позивача чітко вказано призначення
платежу та на платіжних дорученнях
мається відмітка банку про проведення
платежу.

Відповідно до ст. ст. 5, 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» строки
оскарження правильності донарахування
податковим органом сум податкових
зобов'язань та строки донарахування та
стягнення податків податковим органом
встановлені у строк 1095 днів.

Таким чином, для вирішення питання щодо
донарахування штрафних (фінансових)
санкцій податкові органи також повинні
керуватися вказаним строком давності.

Враховуючи, що штрафні (фінансові)
санкцій були застосовані відповідачем
18.04.2005, то правильним є застосування цих
санкцій за порушення граничних строків
оплати узгодженого податкового
зобов'язання з земельного податку, що
мали місце не раніше 18.04.2002.

З матеріалів справи вбачається, що
застосуванню підлягають штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 10% у сумі
598,65 грн. та 108,60 грн. за порушення
граничних строків сплати узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
землю за червень та липень 2002 року на 6
та 12 календарних днів відповідно.

Судом встановлено, що податкові
зобов'язання за червень 2002 року строком
сплати до 30.07.2002 у сумі 5972,00 грн. були
сплачені позивачем 06.08.2002 платіжним
дорученням за №1034 у сумі 5986,56 грн., а
податкові зобов'язання за липень 2002
року у сумі 5972,00 грн. строком сплати до
01.08.2002 були сплачені 12.08.2002 платіжним
дорученням №1046 у сумі 1086,80 грн.

Колегія суддів погоджується із судом
апеляційної інстанції, що наявність у
позивача переплати з земельного
податку за 2003 рік не може бути
підставою для звільнення від
відповідальності позивача за
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податку за червень-липень 2002 року.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ча.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду апеляційної
інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Євпаторії Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)І.В. Борисенко (підпис)Т.М.
Шипуліна