Справа № 2-а-2446/11/0206
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2446/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Пістолькорс М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 08 вересня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради про
перерахунок виплат , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Замостянського
районного суду м.Вінниці з позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення в Замостянському районі м.
Вінниці, Департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради, Головного
управління праці і соціального захисту
населення у Вінницькій області, за
участю третьої особи на стороні
відповідача - Головного управління
Державного казначейства України у
Вінницькій області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Позовні вимоги мотивовано тим, що вона
перебуває на обліку в УПСЗН, і 02.07.2008
року народила дитину. Оскільки
нарахування та виплата допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку здійснюється у розмірі
меншому, ніж встановлений
законодавством, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просила
визнати такі дії протиправними,
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату соціальної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи із розміру,
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Постановою Замостянського районного
суду м.Вінниці від 08.09.2011 року у
задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 08.09.2011 року, та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Апеляційним судом в порядку ст. 52 КАС
України у судовому засіданні
протокольно допущено заміну
неналежних відповідачів - Управління
праці і соціального захисту населення
в Замостянському районі м. Вінниці (що
був ліквідований як структурний
підрозділ Департаменту ПСЗН),
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, що був ліквідований згідно
рішення Вінницької міської ради від
25.10.2013 року №1437 на правонаступника -
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради.

В судовому засіданні представник
позивача (апелянта) апеляційну скаргу
підтримав у повному обсязі за обставин,
викладених у ній, просив постанову
Замостянського районного суду
м.Вінниці від 08.09.2011 року скасувати, дав
пояснення, аналогічні доводам,
викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача - Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради в судовому засіданні
апеляційну скаргу не визнала у повному
обсязі, проти її задоволення
заперечила, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Крім того,
дала пояснення по суті апеляційної
скарги, аналогічні викладеним в
письмових запереченнях, що приєднані
до матеріалів справи. Просила залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Представники решти осіб, які беруть
участь у справі, в судове засідання не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно скасувати,
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є матір'ю ОСОБА_5, і в 2010 році
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. Позивач є
застрахованою особою відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням"

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 14 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", особа, котра фактично здійснює
догляд за дитиною, має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку.

Згідно ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
особі, що фактично здійснює догляд за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, щомісячно повинна надаватись
грошова допомога в розмірі
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для дітей до
шести років.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону України
"Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" внесені
зміни у ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми",
якими встановлено, що розмір допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку дорівнює різниці між
прожитковим мінімумом, встановленим
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн. Дані зміни до Закону не визнано
неконституційними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
-правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, зазначеною раніше
статтею 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Водночас частиною третьою статті 45
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі -Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті 13 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
яка на час виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.
Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
на виконання статті 45 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
Кабінет Міністрів України не визначав.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції не вірно визначився з тим, що
для вирішення спору стосовно виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивачка,
повинні застосовуватися норми Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Оскільки дані спірні правовідносини
регулюються нормами Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", відповідно допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Пенсійного
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
судом першої інстанції обгрунтовано, з
урахуванням приписів ч. 2 ст. 99 КАС
України, позовні вимоги, заявлені понад
шестимісячний строк звернення до суду
(з 01.01.2010 року по 15.10.2010 року ), залишені
без розгляду ухвалою від 18.04.2011 року,
яка набрала законної сили. За цих
обставин апеляційний суд вважає, що
право позивача на отримання щомісячної
державної допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" підлягає захисту з 15.10.2011
року.

Доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова не
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої
інстанції норм права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової
постанови, якою адміністративний позов
необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
.

Постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 08 вересня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради про
перерахунок виплат, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради з нарахування
і виплати ОСОБА_4 соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в період з 15 жовтня 2010
року по 31 березня 2011 року.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради
здійснити перерахунок призначеної
ОСОБА_4 соціальної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в період з 15 жовтня 2010
року по 31 березня 2011 року.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради
здійснити виплату ОСОБА_4
недоплаченої соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в період з 15 жовтня 2010
року по 31 березня 2011 року з урахуванням
проведених раніше виплат.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "04" квітня 2014 р. .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.