Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К-19398/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2010,
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2009 та
ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2010 у
справі № 2а-6404/09/0570

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька

до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Донецька

про визнання дій
протиправними та визнання недійсним
рішення про

застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець в судовому порядку
оскаржив дії працівників Державної
податкової інспекції щодо проведення
перевірки та складання акту за
наслідками такої перевірки, а також
рішення від 31.03.2009 №
/1020/23-313//3618/В, яким позивачу
державним податковим органом
визначено штрафні (фінансові) санкції у
сумі 5 905,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
допущеними з боку працівників
державного податкового органу
порушеннями стосовно процедури
проведення перевірки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2009 у
задоволенні позову відмовлено.

За наслідками апеляційного оскарження
судового рішення першої інстанції
ухвалою суду апеляційної інстанції від
18.09.2009 апеляційна скарга позивача
визнана такою, що відповідає вимогам
ст. 187 Кодексу адміністративного
судочинства України, та у справі
відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2010 за
розсудом суду було зупинено
провадження у справі для прийняття
прокурором рішення щодо вчинення
посадового злочину працівниками
податкового органу та/або надання в
судовому засіданні свідком з боку
позивача завідомо неправдивих
свідчень.

Керуючись ч. 5 ст. 156 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалою апеляційного
адміністративного суду від 26.08.2010 було
поновлено провадження у справі та
ухвалою від 06.10.2010 судове рішення
першої інстанції від 12.08.2009 залишено
без змін з тих же підстав, якими
керувався суд першої інстанції
відмовляючи у позові, а апеляційну
скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів попередніх інстанцій
(ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2010,
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2009 та
ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2010 у
справі № 2а-6404/09/0570), позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України із касаційними скаргами,
посилаючись на те, що при винесенні
зазначених судових рішень судами
попередніх інстанцій неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

У касаційній скарзі, де предметом
касаційного оскарження є ухвала
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2010 про
зупинення апеляційного провадження у
справі, Підприємець просить судове
рішення скасувати та поновити
апеляційне провадження.

А у касаційній скарзі про оскарження
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2009 та
ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2010 у
справі № 2а-6404/09/0570 поставлено питання
про скасування вказаних судових рішень
та ухвалення нового рішення, яким
позовні вимоги задовольнити. При цьому
вказуються на ті ж підстави, що і в
позовній заяві.

Перевіривши повноту встановлених
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки судами попередніх
інстанцій, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційних скарг.

Так, питання зупинення та поновлення
провадження у справі визначені ст. 156
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Частина 2 ст. 156 Кодексу надає судді і
суду право зупинити провадження у
справі, тобто допускає факультативне
(за розсудом суду) зупинення
провадження у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
діяв межах, наданих йому повноважень.

Крім того, постановляючи ухвалу про
зупинення провадження від 01.04.2010, суд
вказав в ній строк зупинення
провадження у справі - до отримання
даних про наслідки перевірки
прокурором, та ухвалою суду від 26.08.2010
було поновлено провадження у справі та
призначено справу до розгляду.

Стосовно вирішення спору по суті
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2009,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.10.2010, слід зазначити наступне.

Судами встановлено, що підставою
прийняття оспорюваного рішення стали
результати перевірки господарської
одиниці суб'єкта господарювання щодо
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, які
викладені у акті від 10.03.2009.

Відповідно до висновків зазначеного
акта перевірки в порушення пунктів 1, 2,
9, 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №
265/95-ВР "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" позивачем було проведено
розрахункову операцію без
застосування реєстратора
розрахункових операцій (далі - РРО) на
суму 977,00 грн., не забезпечено
відповідність готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
РРО, на суму 136,00 грн., та не забезпечено
щоденне друкування фіскальних звітних
чеків за 09.10.2008 та 10.10.2008.

Акт перевірки був підписано
працівником позивача - барменом (гр.
ОСОБА_6) без заперечень.

Зі змісту позовної заяви та касаційної
скарги вбачається, що підставою
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій позивач вважає
порушений порядок проведення
податкової перевірки та відсутність
трудових відносин зі ОСОБА_6, у
присутності якого проводилась
перевірка. Крім того, обставини, що
вказана особа працювала в кафе
Підприємця опосередковано
підтверджено судовим рішенням
районного суду про притягнення гр.
ОСОБА_6 до адміністративної
відповідальності за ст. 155-1 КУпАП за
порушення встановленого порядку
проведення розрахунків у сфері
торгівлі, що мало місце 10.03.2009 у кафе,
належному Підприємцю.

Так, за змістом ч. 7 ст. 11 1 Закону України
"Про державну податкову службу в
Україні" від 04.12.1990 № 509-ХІІ (далі - Закон
№ 509- XII) перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених Законом
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", вважаються позаплановими
перевірками. Це, у свою чергу, означає,
що на такі (як планові, так і
позапланові) перевірки поширюються
"процедурні" правила проведення
позапланових перевірок, передбачені
ст. 11 Закону № 509-XII. Тому, посадові особи
податкового органу мають право
приступити до проведення як планових,
так і позапланових перевірок
реєстраторів розрахункових операцій
за умови надання суб'єкту
господарювання під розпис: направлення
на перевірку та копії наказу керівника
податкового органу про проведення
перевірки. При цьому обидва документи
має бути оформлено відповідно до вимог,
установлених ст. 112 Закону № 509-XII.

Також слід зазначити, що, встановлюючи
умови допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до
проведення планових та позапланових
виїзних перевірок, ст. 112 Закону № 509-XII
одночасно встановлює наслідки
недотримання контролюючим органом цих
умов. Згідно з ч. 2 цієї статті ненадання
посадовими особами органу державної
податкової служби платнику податків
документів, перелік яких наведений в
частині першій, або їх надання з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, є
підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової
служби до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника
податків в проведенні органом
державної податкової служби перевірки
його діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб органу державної
податкової служби до перевірки.

В разі коли платник податків не
скористався цим правом і перевірка
була проведена платник податків має
право оскаржити рішення органу
державної податкової служби, прийняте
за результатами перевірки, з підстав
невідповідності рішення закону чи
компетенції органу державної
податкової служби, оскільки допуск до
перевірки нівелює правові наслідки
процедурних порушень, допущених
контролюючим органом при призначенні
та/або проведенні перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи
співробітникам органу податкової
служби були видані направлення на
перевірку, які підтверджують, що орган
державної податкової служби
уповноважує конкретних інспекторів на
здійснення перевірки позивача. Дані
направлення були пред'явлені позивачу
та працівники податкового органу
посадовою особою -барменом (ОСОБА_6)
були допущені до проведення перевірки,
на користь чого свідчить запис у акті
перевірки про те, що господарюючим
суб'єктом було представлено журнал
реєстрації перевірок контролюючих
органів, у якому останніми було
здійснено відповідних запис за №3, та
факт підписання посадовою особою акту
перевірки без будь - яких зауважень.

Доводи позивача щодо підписання наказу
та направлень на перевірку після того,
як перевірку було завершено, є
необґрунтованими, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
направлення на перевірку підписано
Підприємцем 10.03.2009, будь - які
застереження або зауваження про
підписання вказаних направлень після
завершення перевірки відсутні.

Є також безпідставними посилання
позивача на відсутність трудових
відносин зі ОСОБА_6, оскільки з
урахуванням положень ч. 4 ст. 24 Кодексу
Законів про працю України порушення
порядку здійснення розрахункових
операцій є підставою для притягнення
до відповідальності незалежно від
того, якою конкретно особою
здійснювалась роздрібна торгівля.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 (втратив
чинність згідно з наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984), за результатами проведення
невиїзних документальних. виїзних
планових та позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Таким чином, акт від 10.03.2009, складений
працівниками державного податкового
органу за результатами перевірки
Підприємцем, є доказом, який
підтверджує факт допущених
господарюючим суб'єктом правопорушень
правил здійснення розрахункових
операцій.

Як вбачається з матеріалів справи та
обставин, встановлених попередніми
судовими інстанціями, у зазначеному
акті перевірки працівниками
податкового органу з достатньою
повнотою зафіксовано вчинене
позивачем порушення правил здійснення
розрахункових операцій, визначених
пунктами 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.
Вказані обставини щодо порушення
позивачем Закону № 265/95-ВР
підтверджуються й іншими доказами,
копії яких містяться у матеріалах
справи, зокрема, описом готівкових
коштів на місці здійснення розрахунків
за підписом бармена ОСОБА_6, сума яких
склала 426,00 грн., фіскальними чеками за
10.10.2008, витягом з книги обліку
розрахункових операцій за 09 - 10.10.2008.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційних скарг порушень судами
попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційні скарги слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2010 у
справі № 2а-6404/09/0570 залишити без змін.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2009 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2010 у
справі № 2а-6404/09/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко