Справа № 2а-6906/10/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
Справа
№ 9104/3207/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 20
жовтня 2010 року у справі за позовом
державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «TFC GROUP» про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

державна податкова інспекція у
Дрогобицькому районі Львівської
області звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю «TFC GROUP» в якому
просила стягнути з відповідача
заборгованість суму не погашеного
боргу у розмірі 19629,22 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції державна
податкова інспекція у Дрогобицькому
районі Львівської області вважає, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ст.2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
завданнями органів державної
податкової служби є здійснення
контролю за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством.
Згідно п.1ст.11 вказаного Закону органам
державної податкової служби надано
право здійснювати документальні
невиїзні перевірки (на підставі
поданих податкових декларацій, звітів
та інших документів, пов'язаних з
нарахуванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів)
незалежно від способу їх подачі), а
також планові і позапланові виїзні
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податків
та зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства
юридичними особами, їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу
юридичної особи, а також фізичними
особами, які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають
такого статусу, на яких згідно із
законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори.

Пунктом 2 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлено,
що платники податків і
зборів(обов'язкових платежів)
зобов'язані подавати до державних
податкових органів відповідно до
закону декларації, бухгалтерську
звітність та інші документи і
відомості, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно матеріалів справи сума
непогашеного боргу становить 19 629,22
грн.: по податку на прибуток з
підприємств у зв'язку з несплатою
податкового зобов'язання, згідно
податкового повідомлення-рішення по
податку на прибуток з підприємства
№ від 29.10.2009р. в сумі 19 381,63 грн.; по
податку на додану вартість -
нарахування пені за несвоєчасну сплату
узгоджених податкових зобов'язань - 247,59
грн.

ДПІ у Дрогобицькому районі складено та
надіслано податкові вимоги №1/394 від
10.06.2009 року на суму 33 659,93 грн. ( в тому
числі за основним платежем 12 199,43 грн.,
за штрафними санкціями - 15 306,50 грн.,
пенею - 0,00 грн.) та №2/437 від 15.07.2009 року на
суму 33 659,93 грн. ( в тому числі за
основним платежем 12 199,43 грн, за
штрафними санкціями - 15 306,50 грн., пенею -
0,00 грн.), однак заходи щодо повного
погашення податкового боргу ТзОВ «TFC
GROUP» не здійснювалися.

При винесенні постанови судом не взято
до уваги, що ДПІ у Дрогобицькому районі,
у зв'язку з представленням у судове
засідання відповідачем платіжних
доручень № 121 від 29.10.2009р., № 127 від
06.11.2009р. про сплату податкового
повідомлення-рішення № /0 від
29.10.2009р., просить суд при винесенні
рішення врахувати наступне, що згідно
облікової картки по податку на
прибуток ТзОВ «TFC GROUP» 09.06.2009р.
відображено суму 18462,00грн. (в.т.ч.
основний платіж - 12 308,00грн., штрафна
санкція -6154,00грн.) згідно податкового
повідомлення-рішення по податку на
прибуток на підставі рішення
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2010 року
по справі №13/318А та відповідно зменшено
переплату по даному податку. Податкове
зобов'язання у розмірі 18462,00грн,
визначене в податковому
повідомленні-рішенні № /0 від
23.08.2007р. по податку на прибуток, набуло
згідно ст.5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» статусу
узгодженого, оскільки за наслідками
апеляційного оскарження згідно
рішення Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.04.2009р. по
справі №13/318А визнано правомірним.

Станом на 29.10.2009р. за відповідачем
числився податковий борг у розмірі
18353,43 грн. (з врахуванням переплати),
тому у відповідності до п. 7.7 ст.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» сплата податку на прибуток у
розмірі 25 350,00грн. згідно платіжного
доручення №121 від 29.10.2009р. зарахована в
рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до п.п.7.7 ст.7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами у рівних пропорціях. Сплатою
податку на прибуток у розмірі 12675,00
згідно платіжного доручення № 127 від
6.11.2009р. збільшено переплату по даному
податку, яким в подальшому зменшено
заборгованість по податковому
повідомленню-рішенню від 29.10.2009р.

В облікову картку по терміну граничної
сплати 09.11.2009р. потрапляє податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2009р.№
на загальну суму 38 025,00 грн.
(основний платіж -25350,00 грн., фінансова
санкція - 12 675,00 грн. ), сплата якого, з
врахуванням вище вказаних обставин не
відображена в повному обсязі.

При винесенні рішення апелянт просить
також врахувати, що положення абзацу 2
п.п.16.3.3 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» передбачають, що,
якщо платник податків не сплачує пеню
разом зі сплатою податкового боргу
(його частини) або не визначає її окремо
у платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеної пропорції), то
податковий орган самостійно здійснює
розподіл такої сплаченої суми на сум',
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини). Як вбачається з даних
облікової картки сплачені суми
податкових зобов'язань, в тому числі
йшли на погашення пені.

Крім того, просить врахувати вимоги
підзаконних нормативних актів, які є
обов'язковими до виконання органами
ДПС, зокрема, згідно Податкового
роз'яснення щодо черговості погашення
та окремих питань стягнення сум
податкового боргу, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 13.11.02 №540
кошти, що надійшли на сплату
зобов'язань з податку, збору
(обов'язкового платежу), спрямовуються
на погашення податкових зобов'язань з
того самого платежу у порядку
календарної черговості настання
граничних термінів їх сплати. Така
черговість погашення діє незалежно від
волі платника податків та стосується
як самостійно розрахованих платником
податків податкових зобов'язань, так і
податкових зобов'язань, розрахованих
контролюючим органом. Ця позиція
тотожна з нормами п. 5.4. Наказу ДПА
України від 03.09.01 №342, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 18.10.01
№887/6078 «Про внесення змін до Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
податків і зборів (обов'язкових
платежів) до бюджетів та до державних
цільових фондів» який передбачає, що
операції здійснюються в картках
особових рахунків у хронологічному
порядку. Облік надходження платежів в
картках особових рахунків
здійснюється у порядку календарної
черговості настання граничних
термінів сплати узгоджених податкових
зобов'язань.

Враховуючи вище наведене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі акту перевірки № 798/23-1/22407311
від 23.10.09 р. ДПІ у Дрогобицькому районі
Львівської області прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
29.10.2009 року та визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
38 025 грн., у тому числі: за основним
платежем - 25 350 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 12 675 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно рахував, що згідно п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовим
фондами» податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях. У відповідності до
вимог п.п 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 цього Закону
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь - які власні кошти, у тому числі
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна і немайнових цінностей,
випуску цінних паперів, у тому числі
корпоративних прав, отримані у позику
(кредит), а також з інших джерел з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею. Отже, грошовий платіж є
єдиною формою сплати податкових
зобов'язань і погашення податкового
боргу.

Згідно пункту 6 статті 7 Закону України
«Про Національний банк України»
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів, у
тому числі між банками. Пунктом 1.7
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22 і
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за № 377/8976, з
наступними змінами та доповненнями,
передбачено, що кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.
Згідно пункту 3.8 цієї Інструкції,
реквізит «Призначення платежу»
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіжні документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України. Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення «Призначення платежу». Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

З урахуванням вище викладеного, суд
першої інстанції правильно вважав, що
право визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику
податку, а тому суми податкових
зобов'язань або податкового боргу, з
урахуванням вимог підпункту 16.5.2 пункт;
16.5 статті 16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовим фондами» слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Оскільки у відповідності до вимог
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовим
фондами» товариство в межах
граничного строку сплати податкового
зобов'язання самостійно сплатило
узгоджену суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за
податковим повідомленням-рішенням
ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської
області від 29 жовтня 2009 року № /0 у
розмірі 38 025,00 грн., підтвердженням чого
є платіжні доручення: № 121 від 29 жовтня
2009 року, сума платежу - 25 350,00 грн.,
призначення платежу: сплата основного
платежу згідно податкового
повідомлення-рішення № /0 від
29.10.2009 року на підставі акту перевірки
№ 798/23-1/22407311 від 23.10.09 р.; № 127 від 06
листопада 2009 року, сума платежу - 12 675,00
грн., сплата штрафних санкцій згідно
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 29.10.2009 року на підставі акту
перевірки № 798/23-1/22407311 від 23.10.09 р., то
суд першої інстанції правильно вважав,
що представленими відповідачем

доказами спростовуються доводи
позивача про наявність податкового
боргу відповідача визначеного
податковим повідомленням-рішенням №
/0 від 29.10.2009 року по податку на
прибуток підприємства в сумі 19 381,63 грн.

Крім того щодо вимоги про стягнення
податкових зобов'язань по податку на
додану варті сумі 247,59 грн., то суд
першої інстанції зазначив, що
позивачем не представлено жодних
доказів на підтвердження підстав
виникнення та наявності такого.

Оцінюючи зібрані по справі докази суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області - залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року по справі № 2а-6906/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин