Справа № 872/5149/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2013 рокусправа № 2а-0470/4527/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Дніпропетровської митниці
Міндоходів, яка є правонаступником
Дніпропетровської митниці, на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року у справі №2а-0470/4527/12 за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнень, просила визнати протиправним
та скасувати наказ Дніпропетровської
митниці Міндоходів №325-к від 21 березня
2012 року про її звільнення, поновити її
на посаді головного інспектора відділу
фінансового планування, штатного
регулювання та оплати праці служби
фінансів, бухгалтерського обліку та
звітності Дніпропетровської митниці з
21 березня 2012 року, стягнути заробітну
плату за час вимушеного прогулу, розмір
надбавок за спеціальне звання, за
вислугу років, за високі досягнення в
праці або виконання особливо важливої
роботи та за особливі умови служби в
митних органах, спеціалізованих митних
установах та організаціях.

Позов обґрунтовано незаконністю
звільнення, оскільки не враховано її
переважне право залишення на службі
при скороченні штату, а також
звільнення відбулось без надання згоди
профспілковим комітетом, при
попередженні про наступне вивільнення
їй не було запропоновано іншу роботу
(посаду).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано наказ Дніпропетровської
митниці від 21 березня 2012 року № 325-к.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного
інспектора відділу фінансового
планування, штатного регулювання та
оплати праці служби фінансів,
бухгалтерського обліку та звітності
Дніпропетровської митниці з 21 березня
2012 року та стягнуто з
Дніпропетровської митниці на користь
позивача середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу в сумі 6034,4грн. У
задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, не доведеність обставин справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що судом
першої інстанції безпідставно не
прийнято до уваги фактичне здійснення
оптимізації штатної чисельності,
перерозподілу функцій між
структурними підрозділами митниці та
фактичне скорочення штатної
чисельності митного органу на 85
штатних одиниць. Також судом не надано
оцінки доказам, які свідчать про
дотримання митницею законодавства та
процедури звільнення позивача та щодо
відмови позивача від запропонованої їй
посади перед звільненням. Вказує на те,
що рішення суду першої інстанції
містить лише формальні посилання на
наявність у позивача переважного права
у залишені на роботі, проте не
обґрунтовано наявність таких переваг
позивача співвідносно до інших
кандидатів.

Заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги позивач,
посилаючись на її безпідставність,
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як законне
та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, юридичної оцінки
обставин справи, суд апеляційної
інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №
164-к від 18 серпня 1997 року призначено на
посаду інспектора сектору аналізу та
розрахунків відділу бухгалтерського
обліку, звітності та розрахунків по
митних платежах з Держбюджетом
Дніпропетровської регіональної
митниці. Присягу державного службовця
позивачем прийнято 20.01.1998року.

Стаж служби в митних органах позивача
становить 14 років 7 місяців, позивач має
спеціальне звання - радник митної
служби 2 рангу, остання займана посада -
головний інспектор відділу
фінансового планування, штатного
регулювання та оплати праці служби
фінансів, бухгалтерського обліку та
звітності Дніпропетровської митниці.

Судом встановлено, що з метою
оптимізації використання і штатної
чисельності працівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ і організацій та на виконання
розпорядження Президента України від
09.09.2011 р. №277/2011-рп „Про деякі питання
щодо реалізації заходів, пов'язаних з
оптимізацією системи центральних та
місцевих органів виконавчої влади",
постанови Кабінету Міністрів України
від 14 листопада 2011 р. № 1184 „Про
затвердження граничної чисельності
працівників територіальних органів
центральних органів виконавчої влади
спеціалізованих митних установ і
організацій, Держмитслужбою України
видано наказ від 05 грудня 2011 р. №1026 Про
затвердження граничної чисельності
працівників митних
органів,спеціалізованих митних
установ і організацій", яким
затверджена гранична чисельність
працівників Дніпропетровської митниці
у кількості 479 штатних одиниць.

На виконання наказів Держмитслужби
України від 05 грудня 2011 р. № 1025 „Про
затвердження Примірної структури
регіональної митниці, митниці та Вимог
до штатної структури регіональної
митниці, митниці" та від 05 грудня 2011 р. №
1026 „Про затвердження граничної
чисельності працівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ і організацій" наказом
Дніпропетровської митниці від 26 грудня
2011 року № 909 введено в дію з 27 грудня 2011
року структуру та штатний розпис
Дніпропетровської митниці ,
затверджені Головою Держмитслужби
України 26.12.2011 р. за № 25/6-148, відповідно
до якого структура та штатний розпис
митниці з урахуванням встановленої
граничної чисельності зменшено на 85
штатних одиниць.

Позивача 16.01.2012р. попереджено про
наступне вивільнення із займаної
посади відповідно до пункту 1 статті 40
КЗпП України -у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці -
скороченням чисельності
Дніпропетровської митниці.

03 березня 2012 року позивачу було
запропоновано посаду старшого
інспектора оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил
Дніпропетровської митниці на час
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку іншого
працівника або до дня його фактичного
виходу на роботу.

Позивач відмовилась від
запропонованої вакантної посади, що
нею не заперечується та
підтверджується матеріалами справи.

Іншої посади позивачеві не
запропоновано у зв'язку з відсутністю
вакантних посад, які б відповідали
рівню кваліфікації ОСОБА_1, що
підтверджується штатними розписами та
іншими матеріалами справи.

Наказом Дніпропетровської митниці від
21.03.2012 року №325-к ОСОБА_1 звільнено із
посади головного інспектора відділу
фінансового планування, штатного
регулювання та оплати праці служби
фінансів, бухгалтерського обліку та
звітності на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України - у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці -
скорочення чисельності працівників.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП
України встановлено, що трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до статті 49-2 вказаного
Кодексу про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці. При
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас, власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що відповідачем виконано
вказані вимоги трудового
законодавства, оскільки попереджено
позивача про майбутнє можливе
звільнення із займаної посади через
два місяці з дня попередження
відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП
України, запропоновано заміщення
наявної вакантної посади.

Доводи позивача щодо порушення
відповідачем вимог трудового
законодавства оскільки при
попередженні про можливе звільнення їй
не було одночасно запропоновано іншу
посаду, не можуть бути визнані
обґрунтованими, оскільки вакантна
посада була запропонована позивачеві
протягом дії попередження про
звільнення. Відповідно до чинного
законодавства цей обов'язок існує у
роботодавця на протязі всього
двомісячного терміну з часу
ознайомлення працівника з
попередженням про наступне
вивільнення аж до самого звільнення.

Оскаржуючи звільнення із посади,
позивач вказує на порушення
відповідачем статті 42 Кодексу законів
про працю України.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: сімейним - при
наявності двох і більше утриманців;
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;
працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації; працівникам, які
навчаються у вищих і середніх
спеціальних учбових закладах без
відриву від виробництва; учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту";
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій;
працівникам, які дістали на цьому
підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне
захворювання; особам з числа
депортованих з України, протягом п'яти
років, з часу повернення на постійне
місце проживання до України;
працівникам з числа колишніх
військовослужбовців строкової служби
та осіб, які проходили альтернативну
(невійськову) службу, - протягом двох
років з дня звільнення їх зі служби.

Як встановлено матеріалами справи нові
структура та штатний розпис митниці
передбачали замість служби фінансів,
бухгалтерського обліку та звітності, у
кількості 19 штатних одиниць - відділ
фінансів, бухгалтерського обліку та
звітності зі штатною чисельністю 14
одиниць, що зумовило скорочення 5
штатних одиниць. Замість відділу
фінансового планування, штатного
регулювання та оплати праці (у
кількості 4 штатних одиниць) введено до
штатного розпису митниці сектор
фінансового планування, штатного
регулювання та оплати праці (у
кількості 3 штатних одиниць), що
зумовило скорочення 1 штатної одиниці.
В цілому структура та штатний розпис
митниці з урахуванням встановленої
граничної чисельності зменшено на 85
штатних одиниць які підлягали
скороченню.

Приймаючи рішення про звільнення
позивача з посади, відповідач
керувався частиною 1 статті 42 Кодексу
законів про працю України, тому при
вирішенні питання щодо переважного
права на заміщення вакантних посад, які
залишилися після штатного скорочення,
роботодавцем приймались до уваги та
оцінювались кваліфікація працівника
та продуктивність його праці.

Судом встановлено, що відповідачем
враховано, що за результатами роботи у
2011 році ОСОБА_1 отримала найнижчу
оцінку у підрозділі, показники
результативності та відповідальності
до роботи у ОСОБА_1 були нижчими у
порівнянні із ОСОБА_3, яка займала таку
ж посаду що і ОСОБА_1 Так, у ОСОБА_1 у
порівнянні з ОСОБА_3 менша
продуктивність праці. Кількість
документів що виконувались ОСОБА_1 за
місяць становили в середньому 30
документів, а ОСОБА_3 - 285 документів. При
виконанні ОСОБА_1 обсягу роботи,
підготовлені нею документи
потребували додаткового
доопрацювання. На час попередження про
можливе звільнення ОСОБА_1 мала одне
чинне дисциплінарне стягнення. Стаж
роботи в митних органах у ОСОБА_3
більший ніж у ОСОБА_1

Отже, відповідач, приймаючи рішення про
звільнення з посади ОСОБА_1, виходив з
того, що позивач не мала переваг з
урахуванням кваліфікації і
продуктивності праці працюючи на
займаній і відмовилась від переведення
на запропоновану їй посаду.

Доводи позивача про те, відповідачем
при вирішенні питання про її
звільнення з посади не враховано
наявність переваг на залишення на
роботі, зокрема те, що вона має на
утриманні непрацездатних батьків, не
можуть бути визнані обґрунтованими,
оскільки наявність таких переваг
відповідно до статті 42 КЗпП України
враховується лише при рівних умовах
продуктивності і кваліфікації
працівників.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
протиправне звільнення позивача в
порушення статті 43 КЗпП України без
згоди профспілкової організації з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 43-1 КЗпП
України розірвання трудового договору
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках звільнення
службових осіб митних органів, яким
присвоєно персональні звання.

Відповідно до ст. 407 Митного кодексу
України посадовими особами митної
служби України є працівники митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, на яких цим
Кодексом та іншими законами України
покладено здійснення митної справи,
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій і
якими присвоєно спеціальне звання.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки,
порядок проходження служби в митних
органах визначаються Митним кодексом
України, Законом України „Про державну
службу в Україні", Положенням про
порядок і умови проходження служби в
митних органах України, затверджене
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.02.93 р. N 97.

Положення визначає порядок і умови
проходження служби в митних органах їх
службовими особами, яким присвоєно
персональні звання відповідно до
займаних ними посад і стажу роботи.

Позивач має спеціальне звання - радник
митної служби 2 рангу. Таким чином, на
розірвання з позивачем трудового
договору згода виборного органу
первинної профспілкової організації
не вимагається.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що допущене
судом першої інстанції порушення норм
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи є підставою, для скасування
оскаржуваної постанови суду з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог з
наведених підстав.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року у справі № 2а-0470/4527/12 за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу -скасувати.

У задоволенні позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Т.І. Ясенова
О.В. Головко А.В. Суховаров