Справа № 203/2842/13-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2842/13-а
Провадження № 2-а/0203/6/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2014
Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі Величко О.М.

за участю: представника відповідача -
Камінського О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Першого заступника Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області Державної
фінансової інспекції в Україні Дудник
Валерія Васильовича про скасування
постанови, -

ВСТАНОВЛЕНО:

22 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з адміністративним
позовом до Першого заступника
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області Державної
фінансової інспекції в Україні Дудник
Валерія Васильовича про скасування
постанови (а.с.1-2)

Ухвалою суду від 03 червня 2013 року
провадження по адміністративній
справі було зупинено до вирішення
адміністративної справи № 804/5768/13-а за
позовом Комунального підприємства
«Коменергосервіс» Дніпропетровської
міської ради до Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
про визнання протиправною та
скасування вимоги яка розглядається
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом (а.с. 52)

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року
провадження по справі було
поновлено(а.с.71)

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що позивач працює на
посаді начальником
планово-економічного відділу КП
«Коменергосервіс». 11 квітня 2013 р.
відповідач за результатами проведеної
ревізії ухвалив постанову про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої частиною 1 статті 164-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладення на нього
штрафу в сумі 136 грн. На думку позивача,
ця постанова є незаконною, оскільки у
його діях відсутні ознаки вказаного
правопорушення, оскільки він не має
відношення до ведення бухгалтерський
обліку підприємства, тому викладені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з позовом про
скасування даної постанови та закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення у
зв'язку з відсутністю складу
правопорушення(а.с.1-2, 76-77)

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав суду заяву з проханням с
розглянути справу за його відсутності
та його представника, зазначивши, що
заявлені вимоги підтримує та наполягає
на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог позивача та
просив суд відмовити у задоволені
позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
даної адміністративної справи, суд
приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді
начальника планово-економічного
відділу КП «Коменергосервіс», що
підтверджується копією наказу № 160 від
03.11.2009 року (а.с.6)

Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року
відповідачем було складено протокол
про адміністративне правопорушення
серії ДКРС № 04-0067/2013, передбачене
частиною 1 статті 164-2 КУпАП, яке полягає
у веденні позивачем бухгалтерського
обліку з порушенням установленого
порядку (недоотримання фінансових
ресурсів підприємством на загальну
суму 3817,03 грн, внаслідок не проведення
перерахунку калькуляції вартості
послуг на видачу технічних умов у
зв'язку із збільшенням розміру
мінімальної заробітної плати), що
підтверджується копією вказаного
протоколу (а.с. 4)

Встановлено, що в результаті розгляду
протоколу 11 квітня 2013 року
відповідачем було винесено постанову
серії ДФІ № 04-0377/2013, якою на позивача за
вказане вище порушення було накладено
стягнення у виді штрафу в сумі 136 грн.
Вказане стягнення було накладено на
позивача на підставі проведеної у КП
«Коменергосервіс» ревізії, результати
якої відображено у обов'язкових для
виконання письмових вимогах від 22.03.2013
р. № 04-06-0515/3591 (а.с. 3,19-21).

Судом встановлено, що 18.06.2013 р.
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом у справі №
804/5768/13-а було ухвалено постанову про
визнання протиправними та скасування
пунктів 2 - 9 обов'язкових для виконання
письмових вимог від 22.03.2013 р. № 04-06-0515/3591,
а в частині визнання пункту 11 який став
підставою для притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
було залишено без задоволення. Вказана
постанова набрала законної сили 05.12.2013
р. (а.с.58-70).

В пункті 11 обов'язкових вимог
зазначено, що ревізією встановлено
недоотримання фінансових ресурсів
позивачем на загальну суму 3817,03 грн.
внаслідок не проведення перерахунку
калькуляції вартості послуг на видачу
технічних умов у зв'язку із збільшенням
розміру мінімальної заробітної плати,
чим порушено вимоги пункту 1 статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» №996-XIV, пункт 13 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 16
«Витрати», затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України №318 від
31.12.1999р. У зв'язку із цим відповідач
вимагає відобразити у бухгалтерському
обліку позивача дебіторську
заборгованість в сумі 3817,03 грн. та
стягнути з отримувачів виданих
технічних умов в повному обсязі
зазначену суму коштів на розрахунковий
рахунок позивача, в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи, або стягнути з осіб, винних у
недоотриманні фінансових ресурсів
позивачем на загальну суму 3817,03 грн.,
шкоду у порядку, визначеному чинним
законодавством, або, в іншому випадку,
стягнути з осіб, винних у недоотриманні
фінансових ресурсів підприємством на
загальну суму 3817,03 грн., шкоду у порядку,
визначеному чинним
законодавством(а.с.20-21)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані Кодексом
України про адміністративні
правопорушення, Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Законом України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що
може бути оскаржено постанову іншого
органу (посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення - у
вищестоящий орган (вищестоящій
посадовій особі) або в районний, в
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими законом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частиною 1 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18.06.2013 року встановлено, що 08.06.2010р
позивачем видано Наказ №82 «Про порядок
видачі технічних умов на
теплопостачання об'єктів архітектури»,
відповідно до якого затверджені
калькуляції на видачу технічних умов
на теплопостачання: квартир від
індивідуальних джерел тепла з
наступним відключенням від
централізованого теплопостачання;
реконструйованих квартир від теплових
мереж КП «Коменергосервіс»; на
встановлення комерційних лічильників
теплової енергії в житлових будинках
та об'єктів різного призначення.
Калькуляції розроблені з урахуванням
змін мінімальної заробітної плати,
накладних витрат (10%) та з врахуванням
рівня рентабельності (прибутку) у
розмірі 12%. Протягом ревізії (2010 - 2012
роки) позивачем виготовлено та видано
технічних умов у кількості 189 одиниць
на загальну суму 47669,84 грн., однак
протягом цього періоду калькуляція
вартості послуг на виготовлення
технічних умов не переглядалася. У
зв'язку з тим, що позивач не проводив
перерахунок калькуляції вартості
зазначених послуг з урахуванням
фактичних змін мінімальної заробітної
плати (в бік збільшення), йому нанесено
збиток в сумі 3817,03 грн. Позивач
непроведення перерахунку
обґрунтовував тим, що оскільки
калькуляції на видачу технічних умов
стосуються в основному категорії
«населення», дотримуючись політики з
ціноутворення органів місцевого
самоврядування щодо встановлення
тарифів на комунальні послуги для
населення, Позивач не підвищував
вартість робіт з видачі технічних умов.
Позивачем, в обґрунтування своїх вимог,
не були надані належні докази того, що
зменшення рентабельності
(прибутковості) при наданні послуг з
виготовлення технічних умов населення
сталося саме через державну політику
утримання зростання цін на теплову
енергію та комунальні послуги для
населення. Натомість суд вважає
обґрунтованими та доведеними висновки
відповідача щодо недотримання
позивачем калькуляції на видачу
технічних умов на теплопостачання:
квартир від індивідуальних джерел
тепла з наступним відключенням від
централізованого теплопостачання;
реконструйованих квартир від теплових
мереж КП «Коменергосервіс»; на
встановлення комерційних лічильників
теплової енергії в житлових будинках
та об'єктів різного призначення, - при
розрахунку вартості даних послуг в
частині застосування складової даної
калькуляції - розміру мінімальної
заробітної плати (зокрема з
урахуванням її збільшення протягом
періоду надання послуг).

За таких обставин, вимога відповідача
про відображення у бухгалтерському
обліку позивача дебіторської
заборгованості в сумі 3817,03 грн. та
стягнення з отримувачів виданих
технічних умов в повному обсязі
зазначеної суми коштів на
розрахунковий рахунок позивача, в тому
числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи, або
стягнення з осіб, винних у
недоотриманні фінансових ресурсів
позивачем на загальну суму 3817,03 грн.,
шкоди у порядку, визначеному чинним
законодавством, в іншому випадку,
стягнути з осіб, винних у недоотриманні
фінансових ресурсів підприємством на
загальну суму 3817,03 грн., шкоду у порядку,
визначеному чинним законодавством, - є
правомірною та не скасована.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи всі
докази у їх сукупності та приймаючи до
уваги, що позивачем не наведено доказів
на підтвердження обставин якими він
обґрунтовує неправомірність дій
відповідача, винесення постанови та
які підтверджували б відсутність в
його діях складу правопорушення,
зважаючи на те, що постанова про
накладення адміністративного
стягнення була винесена відповідачем
законно, правопорушення мало місце та
було зафіксовано актом ревізії
фінансово-господарської діяльності та
протоколом, суд приходить до висновку,
що підстави для задоволення даного
позову відсутні.

У порядку статті 94 КАС судові витрати
необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7 - 12, 17 - 19, 86, 97, 94, 98, 158 - 163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 у задоволені позову до Першого
заступника Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
Державної фінансової інспекції в
Україні Дудник Валерія Васильовича про
скасування постанови - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур