Справа № 2а-286/11/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р.
Справа № 14262/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Яремче Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Яремче
Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
стягнення витрат на виплату державної
адресної допомоги в розмірі 92835, 20 грн.,-

В С Т А Н О В
И Л А:

25.01.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення витрат на
виплату державної адресної допомоги в
розмірі 92835, 20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач всупереч ч.2 ст.2 та ст.21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відмовився
відшкодовувати виплачену
застрахованим особам державну адресну
допомогу до пенсії по інвалідності у
зв`язку із трудовим каліцтвом,
внаслідок нещасного випадку на
виробництві в сумі, що не вистачає до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
лютого 2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що Кабінет Міністрів України
Постановою від 26.03.2008 року № 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» установив щомісячні
державні адресні допомоги особам, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, особам, які отримують
пенсії або державну соціальну допомогу
як інваліди з дитинства, діти-інваліди,
інваліди. Пунктом 4 зазначеної
Постанови передбачено, що виплата
щомісячної державної щомісячної
адресної допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Тому Фонд
зобов'язаний відшкодувати ПФУ витрати,
пов'язані з виплатою щомісячної
адресної допомоги.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
чинного законодавства щомісячна
державна адресна допомога до пенсії не
підлягає відшкодуванню зі сторони
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України на
користь ПФ України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що в період за 2009
рік та за період з серпня 2010 року до
листопада 2010 року позивачем здійснено
виплату застрахованим особам державну
адресну допомогу до пенсії по
інвалідності у зв`язку із трудовим
каліцтвом, внаслідок нещасного випадку
на виробництві в сумі, що не вистачає до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність в розмірі 92835, 20 грн.

Суми виплаченої допомоги включені
позивачем до актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
і внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв`язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за кожний місяць
вказаного періоду.

Відповідачем зазначені акти підписані
із застереженнями та згідно таблиць
розбіжностей не прийнято до
відшкодування вищевказані суми
виплаченої державної адресної
допомоги до пенсії.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначені як об'єкти,
що підлягають виплаті застрахованим
особам Фондом, так і об'єкти, які
підлягають відшкодуванню Фондом у разі
виплати таких сум іншими страховиками.
До зазначених витрат не належать
будь-які додаткові види соціальної
допомоги, які не включені до ст.ст.21, 22, 24
вказаного Закону.

Виплата пенсій відповідно до ст.8
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» здійснюється з коштів
ПФУ, який формується за рахунок коштів,
що відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Статтею 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат,
зазначених у частині першій цієї
статті, разом з пенсійними виплатами із
системи пенсійного забезпечення та
іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної соціальної
допомоги в порядку, розмірах та за
рахунок коштів, визначених законом.

Згідно п.2 постанови КМ України № 265 від
26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, яка
виплачується ПФ України замість
відповідача, призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

До страхових виплат, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», адресна допомога,
визначена постановою КМ України № 265
від 26.03.2008р. «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» не включається.

Таким чином, дія вказаної вище
постанови КМ України не поширюється на
відповідача та на правовідносини між
органами ПФ України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в частині
відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги, оскільки такі
додаткові державні гарантії
громадянам передбачені лише Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
визначає обов'язки саме органів ПФ
України.

Законодавцем розрізняються основи та
принципи діяльності органів ПФ України
та органів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, які перетинаються
лише в частині відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання виключно за
рахунок сум, що одержані ним від
страхувальників.

Згідно п.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України ПФ України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання суми, що підлягають
відшкодуванню Фондом - суми, що
виплачуються відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат ПФ з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Державна адресна допомога до пенсії,
призначена і виплачена управлінням ПФ
України відповідно до постанови КМ
України «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» не є сумою, що
підлягає виплаті згідно ст.21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

До основного розміру пенсії адресна
допомога не включається, оскільки
відповідно до вищевказаної постанови
КМ України є додатковою допомогою до
пенсії.

Отже, щомісячна державна адресна
допомога є самостійним видом пенсійних
виплат та виплачується пенсіонеру,
крім інших видів виплат, у тому числі
цільової допомоги на прожиття, з
урахуванням приписів зазначеної
постанови.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
правових підстав для відшкодування
виплаченої позивачем адресної
допомоги, що передбачена постановою КМ
України № 265 від 26.03.2008 року, немає.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 197, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Яремче
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року у справі №2а-289/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний