Справа № К/9991/41426/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/41426/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),
Весельської Т.Ф., Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом, в якому з
урахуванням уточнень просив визнати
дії відповідача неправомірними та
зобов'язати здійснити перерахунок його
пенсії року з дня їх призначення, а саме
з 11.07.2009 року, зарахувавши до загального
трудового стажу період навчання на
денному підготовчому відділенні
Ворошиловградського машинобудівного
інституту з 1.12.1980 року по 8.04.21981 року, а
до спеціального трудового стажу, який
дає право на пенсію на пільгових умовах
за Списком №1, період роботи на посаді
начальника зміни цеху №7 відкритого
акціонерного товариства «Краситель» з
20.09.1999 року по 30.11.1999 року та на посаді
начальника зміни у товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Краснім-Краситель» з 1.05.2000 року по
8.04.2002 року. Крім того, просив
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії згідно ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 1.05.2010 року, виключивши
період отримання допомоги по
безробіттю з 3.12.2008 року по 10.07.2009 року, а
також сплатити заборгованість, яка
утворилась.

Постановою Рубіжанського міського
суду Луганської області від 3 лютого 2011
року позов задоволено. Визнано дії
відповідача неправомірними та
зобов'язано здійснити перерахунок
пенсії позивача з дня призначення
пенсії, а саме з 11.07.2009 року, зарахувавши
до загального трудового стажу період
навчання на денному підготовчому
відділенні Ворошиловградського
машинобудівного інституту з 1.12.1980 року
по 8.04.21981 року, а до спеціального
трудового стажу, який дає право на
пенсію на пільгових умовах за Списком
№1, період роботи на посаді начальника
зміни цеху №7 відкритого акціонерного
товариства «Краситель» з 20.09.1999 року по
30.11.1999 року та на посаді начальника
зміни у товаристві з обмеженою
відповідальністю «Краснім-Краситель»
в період з 1.05.2000 року по 8.04.2002 року.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивача згідно ст.
40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 1.05.2010 року,
виключивши період отримання позивачем
допомоги по безробіттю з 3.12.2008 року по
10.07.2009 року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
відповідача щодо призначення позивачу
пенсії на пільгових умовах та
зобов'язано здійснити перерахунок цієї
пенсії з дня звернення із заявою про
призначення пенсії на пільгових
умовах, зарахувавши позивачу до
спеціального трудового стажу, який дає
право на пенсію на пільгових умовах за
Списком №1, період роботи на посаді
начальника зміни цеха №7 ВАТ
«Краситель» з 20.09.1999 року по 30.11.1999 року
та роботи на посаді начальника зміни в
ТОВ» Краснім-Краситель» з 1.05.2000 року по
8 квітня 2002 року.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області.

При визначенні розміру пенсії позивача
до його загального трудового стажу
було враховано періоди отримання ним
допомоги по безробіттю з 3.12.2008 року по
10.07.2009 року, але в розрахунок заробітку
для обчислення пенсії зазначені
періоди враховані не були.

Також відповідачем не враховано при
нарахуванні пенсії до загального
трудового стажу позивача період
навчання на денному підготовчому
відділенні Ворошиловградського
машинобудівного інституту з 1.12.1980 року
по 8.04.1981 року, в той час як в його
трудовій книжці міститься запис №6про
зарахування позивача слухачем денного
підготовчого відділення цього
інституту з 1.12.1980 року по 8.04.1981 року.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що оскільки
з допомоги по безробіттю, яка
виплачувалась позивачу під час його
перебування на обліку в центрі
зайнятості, страхові внески не
сплачувались, а період отримання такої
допомоги відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
Закон №1058-ІV) зарахований до страхового
стажу, то при визначенні заробітної
плати (доходу) при обчисленні пенсії
відповідно до ст. 40 цього Закону дохід у
відповідних місяцях має враховуватись
із нульовим значенням.

Частиною другою статті 5 Закону №1058-ІV
передбачено, що види пенсійних виплат,
умови набуття та порядок визначення їх
розмірів визначаються виключно цим
законом.

Порядок визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії в
солідарній системі законодавець
урегулював у ст. 40 Закону №1058-IV.

Абзацом першим частини першої цієї
статті передбачено врахування для
обчислення пенсії не лише заробітної
плати, а й іншого доходу за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно
від перерв, та за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року. Тобто при цьому законодавець
імперативно встановив, що для
обчислення пенсії має враховуватися
заробітна плата (дохід), отримана після
1 липня 2000 року протягом усього
періоду страхового стажу особи без
будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила
встановлювався в абзаці третьому
частини першої ст. 40 Закону №1058-IV, який
передбачав допустимість за вибором
особи, яка звернулася за пенсією,
виключення з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, періоду до 60
календарних місяців страхового стажу
підряд за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу,
врахованого в одинарному розмірі. При
цьому закріплена у наведеній нормі
можливість оптимізації заробітку не
пов'язана із наявністю у періоді, який
за вибором пенсіонера може бути
виключено, тих чи інших періодів
одержання допомоги по безробіттю.

Відповідно до абзацу першого частини
першої ст. 24 Закону №1058-IV страховий
стаж - період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок. У абзаці
третьому цієї частини статті 24
законодавець установив норму про
включення до страхованого стажу
періоду, протягом якого особа, яка
підлягала загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню на
випадок безробіття, отримувала
допомогу по безробіттю (крім
одноразової її виплати для організації
безробітним підприємницької
діяльності).

Абзац п'ятий частини першої ст. 40 Закону
№1058-IV містить припис про врахування
для обчислення пенсії заробітної плати
(доходу) за період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

Згідно з пунктами 1, 2 ст. 41 зазначеного
Закону до заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
цим Законом були фактично обчислені та
сплачені страхові внески до ПФУ в межах
встановленої законодавством
максимальної їх величини, з якої
сплачуються страхові внески; суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Отже, чинне на час виникнення спірних
правовідносин законодавство, а саме
положення статей 24, 40, 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», передбачало, з
одного боку, включення до страхового
стажу періоду, протягом якого особа
отримувала допомогу по безробіттю, а з
другого - допускало врахування для
обчислення пенсій заробітної плати
(доходу) починаючи з 1 липня 2000 року лише
за даними з системи персоніфікованого
обліку, з яких були фактично обчислені
та сплачені страхові внески до ПФУ
(після 1 січня 2004 року) і внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування (до набрання чинності
Законом № 1058-IV).

Аналіз наведених норм Закону №1058-ІV в
їх системному взаємозв'язку дає
підстави для висновку, що допомога по
безробіттю, яка за своєю суттю
становить дохід, за змістом абзаців
першого, п'ятого частини першої статті
40, пунктів 1, 2 статті 41 Закону №1058-ІV
підлягає врахуванню при обчисленні
пенсій, та оскільки така допомога за
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» не становить об'єкт
обкладання збором на обов'язкове
державне пенсійне страхування, то при
визначенні заробітку (доходу) для
обчислення пенсії за періоди
перебування особи на обліку в центрі
зайнятості застосовується нульовий
дохід.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову в цій
частині, дійшов обгрунтованого
висновку, що перерахунок пенсії
відповідачем здійснено згідно чинного
на час такого перерахунку
законодавства і ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Стосовно вимог позивача зарахувати до
загального трудового стажу період
навчання на денному підготовчому
відділенні інституту, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV
періоди трудової діяльності та інші
періоди, що враховувалися до стажу
роботи для призначення пенсії до
набрання чинності цим Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше.

Згідно з пунктом "д" ч. 3 ст. 56 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" до
стажу роботи зараховується навчання у
вищих і середніх спеціальних
навчальних закладах, в училищах і на
курсах по підготовці кадрів,
підвищенню кваліфікації та
перекваліфікації, в аспірантурі,
докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, навчанням у вищому
навчальному закладі є період з дня
зарахування позивачу особи до вищого
навчального закладу на денну, вечірню
або заочну форму навчання до дня її
відрахування у зв'язку із завершенням
навчання та отриманням відповідного
документа про вищу освіту державного
зразка.

Тобто період навчання на підготовчих
курсах (відділеннях) не можна вважати
здобуттям вищої освіти.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновками суду
апеляційної інстанції, що відсутні
підстави для задоволення позову в
частині зарахування до загального
трудового стажу періоду навчання на
денному підготовчому відділенні
інституту та здійсненні перерахунку
пенсії позивача відповідно до ст. 40
Закону №1058-IV.

Доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська

Т.О. Лиска