Справа № 199/13267/13-а
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

24 грудня 2013 року суддя
Амур-Нижньодніпровського районного
суду міста Дніпропетровська Руденко
В.В. розглянувши в порядку скороченого
провадження в приміщенні
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська про
визнання дій відповідача
неправомірними щодо вилучення із
складу заробітної плати при
призначенні пенсії особі місцевого
самоврядування сум матеріальної
допомоги до щорічної відпустки та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
спонукання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська на неправомірні дій
управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська щодо вилучення із
складу заробітної плати при
призначенні пенсії державного
службовця сум матеріальної допомоги до
щорічної відпустки та матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, в якому
просила визнати протиправними дії
відповідача щодо не включення до
складу середньомісячної заробітної
плати при призначенні пенсії розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії починаючи з 15.03.2011
року з урахуванням повної суми
виплаченої матеріальної допомоги та в
майбутньому.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
з 15 березня 2011 року вона вийшла на
пенсію державного службовця і подала
до відповідача документи для
призначення пенсії. Разом з тим,
відповідач управління Пенсійного
фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська вчинив дії щодо
зменшення складових заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про державну службу"державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Постановою КМУ від 09.03.2006 р. №268
встановлено, що керівникам надано
право в межах установленого фонду
оплати праці надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги є фонд
заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася до
щорічної відпустки, відповідно до ст. 35
Закону України "Про державну службу"і з
якої нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовою частиною
фонду заробітної плати, а тому є
об'єктом для призначення і перерахунку
пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про оплату праці"в структуру
заробітної плати входить основна
заробітна плата, додаткова заробітна
плата та інші заохочувальні
компенсаційні виплати. До останніх
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами та положеннями,
компенсації та інші грошові та
матеріальні виплати, які передбачені
актами чинного законодавства або які
проводяться понад встановлені
зазначеними актами. Являючись
бюджетною установою, органи Пенсійного
фонду України справляють статистичну
звітність з праці за формою 1-ПВ, за якою
фонд оплати праці визначається згідно
з Інструкцією зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату №5 від 13.01.2004 р. та
зареєстрованої в Мінюсті 27.01.2004 р. за
№114/8713. Згідно підпункту 2.3.3 пункту 2.3
статті 2 Інструкції матеріальну
допомогу, що має систематичний
характер, надану всім або більшості
працівників (на оздоровлення, для
вирішення соціально-побутових питань),
віднесено до інших компенсаційних
виплат.

Позивач, посилаючись на те, що
перебуваючи на державній службі,
отримувала спірні виплати,
запроваджені постановами КМУ від 12.09.1997
р. №1093 та від 09.03.2006 р. №268, та пенсія
була призначена як державному
службовцю 01.11.2009 р., позивач просила суд
визнати протиправними дії відповідача,
яка знайшли вираз зовні у невключенні
до складу середньомісячної заробітної
плати при призначені пенсії розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, а також про
зобов'язання Управління ПФУ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська здійснити
перерахунок пенсії, починаючи з 27.10.2009
р. з урахуванням повної суми виплаченої
матеріальної допомоги та проводити
такі виплати в майбутньому, про
зобов'язання Управління ПФУ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська виплатити
недоотриману суму пенсії.

Відповідач надав письмові
заперечення на позов просив у позові
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вийшла на пенсію
державного службовця 15 березня 2011 року.
Для призначення пенсії позивачем
відповідачу були подані всі документи.

Заробітна плата працівників, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями усіх форм власності
регулюється Законом України "Про
оплату праці"; оплата праці державних
службовців регулюється статтею 33
Закону України "Про державну службу", та
відповідно до ч.ч.2.6,7 ст. 33 цього закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону
України "Про державну службу"державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Постановою КМУ від 09.03.2006 р. №268
встановлено, що керівникам надано
право в межах установленого фонду
оплати праці надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги є фонд
заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася до
щорічної відпустки, відповідно до ст. 35
Закону України "Про державну службу"і з
якої нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовою частиною
фонду заробітної плати, а тому є
об'єктом для призначення і перерахунку
пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про оплату праці"в структуру
заробітної плати входить основна
заробітна плата, додаткова заробітна
плата та інші заохочувальні
компенсаційні виплати. До останніх
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами та положеннями,
компенсації та інші грошові та
матеріальні виплати, які передбачені
актами чинного законодавства або які
проводяться понад встановлені
зазначеними актами. Являючись
бюджетною установою, органи Пенсійного
фонду України справляють статистичну
звітність з праці за формою 1-ПВ, за якою
фонд оплати праці визначається згідно
з Інструкцією зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату №5 від 13.01.2004 р. та
зареєстрованої в Мінюсті 27.01.2004 р. за
№114/8713. Згідно підпункту 2.3.3 пункту 2.3
статті 2 Інструкції матеріальну
допомогу, що має систематичний
характер, надану всім або більшості
працівників (на оздоровлення, для
вирішення соціально-побутових питань),
віднесено до інших компенсаційних
виплат.

Таким чином, оскільки за розгляду
справи судом було встановлено, що
позивач отримувала спірні виплати,
запроваджені постановами КМУ від 12.09.1997
р. №1013, від 09.03.2006 р. №268 тощо та була
звільнена у зв'язку з виходом на пенсію
після їх запровадження, оскільки
спірні виплати є складовими заробітної
плати, з якої справляється збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування і яка являється об'єктом
призначення і перерахунку пенсії
державного службовця відповідно до ст.
ст. 37, 37 № ЗУ "Про державну службу", для
суду вбачаються підстави для
задоволення позову в цієї частині.

Разом з тим, суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача здійснювати у
майбутньому виплати, оскільки
відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.
Таким чином, захисту підлягає вже
порушене право, а не те, яке може бути
порушено у майбутньому, а тому суд
немає законних підстав встановлювати
на майбутнє обов'язки для будь-яких
осіб вчиняти ті чи інші дії у певній
формі, обсягах та у спосіб.

Вирішуючи на виконання п. 7 ч. 6 ст. 183 ?
КАС України питання про розподіл
судових витрат, суд виходить з того, що
відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, тому для
суду при вирішенні питання про
розподіл судових витрат вбачаються
підстави для присудження до стягнення
з Державного бюджету України на
користь позивача здійснених позивачем
документально підтверджених судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 158-163, 167, 183-2 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
відповідача неправомірними щодо
вилучення із складу заробітної плати
при призначенні пенсії особі місцевого
самоврядування сум матеріальної
допомоги до щорічної відпустки та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
спонукання до вчинення певних дій
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська щодо відмови у
перерахунку пенсії з 15.03.2011 року з
урахуванням розміру матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги ОСОБА_1 для
вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1
перерахунок і виплату пенсії з 15.03.2011
року з урахуванням розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКУ в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська) на користь
ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору в розмірі 68,82
грн.

Постанова підлягає негайному
виконанню в межах місячних платежів.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку на протязі 10 днів
з дня отримання копії постанови шляхом
подачі апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Роз'яснити сторонам, що апеляційна
скарга у справах цієї категорії
розглядається апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Суддя:
В.В. Руденко