Справа № 760/826/14-а
Суддя: Бобровник О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-101-14
(№760-826-14-а)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31. 03. 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді
Бобровник О.В.

при секретарі
Волковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в м. Києві, справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
УДАІ УМВС України у Волинській області,
інспектора, капітана міліції ВДАІ
Іваничівського району Волинської
області - Кузьмич Володимира
Андрійовича - про визнання
протиправною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом до УДАІ УМВС
України у Волинській області,
інспектора, капітана міліції ВДАІ
Іваничівського району Волинської
області - Кузьмич Володимира
Андрійовича - про визнання
протиправною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення.

Позивач при зверненні до суду мотивує
свої вимоги тим, що 04 січня 2014 року в с.
Летовеж по вул. Львівській, керуючи
власним транспортним засобом, позивач
був зупинений на вимогу інспектора
ВДАІ Іваничівського району при УДАІ
УМВС у Волинській обл., капітана
міліції Кузьмича В. А.

Зі слів інспектора ВДАІ, причиною
зупинки стало порушення позивачем
вимог п.12.4 ПДР, оскільки позивач
рухався зі швидкістю 85 км/год в
населеному пункті.

Стосовно позивача було складено
протокол про адміністративне
правопорушення №АВ2 182953 та винесено
постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності №
АА2 993692 за порушення правил дорожнього
руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погоджується із
вищезазначеною постановою, оскільки на
думку позивача вона була винесена з
порушенням норм права, в зв'язку з чим є
незаконною.

Позивач зазначає, що винесена
постанова не відповідає вимогам
закону, оскільки прилад, яким
проводився нагляд за дорожнім рухом з
метою фіксації порушень ПДР, не є
автоматичним засобом фото- чи відео-
фіксації, тому що він знаходився у
співробітника ДПС в руках, керувався
ним безпосередньо (визначались ті
параметри, які фіксуються приладом,
зокрема об'єкт зйомки, її режими, кут
огляду приладу тощо.)

За таких умов, така фіксація не
відповідає вимогам закону (не є
автоматичною), до того ж, не сприяє
виконанню основних завдань міліції і,
зокрема, ДПС у профілактиці та
припиненню правопорушень.

Позивач зазначає, що після зупинки
інспектором ДПС позивачу було
продемонстровано вимірювальний
прилад, на якому було зафіксовано
швидкість 85 км/год та повідомлено, що
позивач перевищив допустиму швидкість.

Проте, на запитання позивача, яким
чином співробітник ДПС ідентифікував
показання свого приладу з автомобілем
позивача, останній не зміг нічого
пояснити. Незважаючи на це,
інспектором дорожньо-патрульної
служби складено протокол про
адміністративне правопорушення та
винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення, де
визнано позивача винним у вчинені
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 122КУпАП.

Позивач зазначає, що на даному
автошляху, до зупинки автомобіля
позивача інспектором ДПС, позивач
рухався у своєму ряді руху із швидкістю
65 км/год.

Рух автомобіля позивача відбувався у
нещільному потоці автотранспорту, крім
того, з лівого боку по ходу руху,
автомобіль позивача періодично
обганяли інші автотранспорті засоби.

Позивач зазначає, що факт фіксації
перевищення швидкості не означає, що це
порушення належить саме позивачу,
оскільки, застосованим інспектором ДПС
приладом вимірювання швидкості
технічно неможливо встановити, що
зафіксоване порушення було вчинене
саме автомобілем позивача, крім того
будь-яких доказів позивачу
продемонстровано не було, а
перевищення швидкості позивачем не
вчинялося.

В зв'язку із зазначеним, позивач
вважаючи свої права порушеними просив
суд визнати протиправною та скасувати
постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності №
АА2 993692 від 04. 01. 2014 року.

Позивач в судовому засіданні позовну
заяву підтримав в повному обсязі,
просив суд про задоволення позову.

УДАІ УМВС України у Волинській області
в судове засідання свого представника
не направили, надавши до суду
заперечення проти позову, відповідно
до яких представник відповідача просив
суд відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі та провести розгляд
справи у відсутність представника УДАІ
УМВС України у Волинській області.

Інспектор, капітан міліції ВДАІ
Іваничівського району Волинської
області - Кузьмич В. А. в судове
засідання не з'явився, свого
представника до суду не направив, про
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ
про правопорушення, передбачені ч.1
ст.122 цього Кодексу, покладено на органи
внутрішніх справ (міліцію).

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Встановлено, що 04. 01. 2014 року, виявивши
діяння позивача, які містили ознаки
адміністративного правопорушення,
інспектор, капітан міліції ВДАІ
Іваничівського району Волинської
області - Кузьмич В. А. склав протокол
про адміністративне правопорушення,
надавши можливість правопорушнику
дати свої пояснення по суті
встановленого протоколом.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Стаття 252 КпАП України передбачає, що
орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Таким чином, посилання позивача на
фактичну відсутність доказів скоєного
ним правопорушення є надуманими та
необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що на підставі складеного протоколу
про адміністративне правопорушення та
пояснень особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності
інспектором ВДАІ було повно досліджені
обставини справи, і таких доказів
достатньо було для вирішення справи по
суті.

Відповідно до ст. 283 КпАП України,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі.

Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Встановлено, що 04. 01. 2014 року
інспектором, капітаном міліції ВДАІ
Іваничівського району Волинської
області - Кузьмич В. А винесено
постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КпАП України ОСОБА_1 із
накладенням на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу, розмір якого передбачено
санкцією вказаної статті.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення,
оскільки вона винесена уповноваженою
особою, яка мала право застосувати
адміністративне стягнення, достатніх
доказів, які мали спростувати факт
наявності адміністративного
правопорушення та обставин, що
виключають адміністративну
відповідальність, позивачем в межах
розгляду даної справи надано не було, а
судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, при винесенні постанови
від 04. 01. 2014 року посадова особа
інспектор ВДАІ діяв законно та в межах
своїх повноважень, у зв'язку з чим позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 69, 86, 94,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: