Справа № 804/3964/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 березня 2014 року
справа № 804/3964/14

Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Чорна В.В.,
перевіривши матеріали
адміністративного позову Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в особі Інгулецького
районного центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю, -

в с т а н о в и в:

21 березня 2014 року Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в особі директора
Інгулецького районного центру
зайнятості Домшинського С.А. звернувся
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеним
адміністративним позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_1 на користь
Інгулецького районного центру
зайнятості кошти в сумі 5 366 грн. 53
коп., незаконно отримані як допомога по
безробіттю.

Перевіривши позовну заяву на
відповідність вимогам ст. ст. 105-107
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
залишенню без розгляду.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС
України, суддя після одержання
позовної заяви, серед іншого, з'ясовує:
чи подано адміністративний позов у
строк, встановлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого строку, то
чи достатньо підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути пред'явлено в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2 вказаної норми встановлено
загальний шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. При цьому, абзацем 2 частини 2
цієї статті визначено, що для звернення
до адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на виконання своїх владних
повноважень 21.03.2014 р. звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача
коштів в сумі 5 366 грн. 53 коп.,
безпідставно виплачених як допомога по
безробіттю у період з серпня 2008 по
серпень 2009 року. При цьому, факт
порушення ОСОБА_1 умов реєстрації в
центрі зайнятості (зокрема, приховання
останньою факту реєстрації її як
суб'єкта підприємницької діяльності
станом на час реєстрації як
безробітної в центрі зайнятості) був
виявлений філією Інгулецького РЦЗ у
вересні 2010 року за результатами
проведеного розслідування, про що
складений акт № 124 від 21.09.2010 р., та
видано наказ № НТ100921 від 21.09.2010 р. про
необхідність повернення виплачених
коштів.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 р. за № 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13.02.2009 р. № 7-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.03.2009 р. за № 232/16248, у
разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Таким чином, у зв'язку з встановленням
факту належності безробітної особи до
категорії зайнятої (тобто, з моменту
складання акту № 124 від 21.09.2010 р. та
видання наказу № НТ100921 від 21.09.2010 р. про
необхідність повернення коштів), у
Інгулецького районного центру
зайнятості виникли підстави для
стягнення з ОСОБА_1 коштів,
безпідставно виплачених їй як допомога
по безробіттю, в судовому порядку.

Проте, в строки, встановлені законом,
Інгулецький районний центр зайнятості
не звернувся до суду з позовом про
стягнення зазначених коштів, хоча у
пункті 3 наказу про повернення коштів
було безпосередньо визначено особу,
відповідальну за виконання цього
наказу - Демшевську Н.В.

З позовом про стягнення коштів,
безпідставно виплачених ОСОБА_1 як
допомога по безробіттю, позивач
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду лише
21.03.2014 року, тобто, поза межами
граничного строку, передбаченого абз. 2
ч. 2 ст. 99 КАС України.

При цьому, посилання позивача на
звернення ним у липні 2013 р. до
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу в порядку, встановленому ЦПК
України, суд не приймає до уваги,
оскільки незнання закону не звільняє
від відповідальності. Так, позивач, як
суб'єкт владних повноважень, маючи у
своєму штаті фахових юристів, міг і
повинен був знати встановлений законом
порядок звернення до суду з позовами
даної категорії в порядку
адміністративного судочинства.
Помилкове звернення позивача з даним
позовом до суду в порядку іншого
судочинства не є поважною причиною
пропуску встановлених процесуальним
законом строків, і не може бути
підставою для поновлення судом цих
строків, враховуючи також, що до
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу позивач теж звернувся з пропуском
граничних строків, визначених законом.

Суд також зазначає, що дія п. 4 ст. 38
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» на спірні правовідносини
не поширюється, оскільки сума, яка
заявляється до стягнення за даним
позовом, не є штрафними санкціями,
адміністративними штрафами та іншою
заборгованістю відповідача перед
Фондом. Суд вважає, що це є спірні суми,
питання щодо стягнення яких, у разі
відмови застрахованої особи
добровільно їх відшкодувати на вимогу
центру зайнятості, має вирішуватися в
судовому порядку.

Частинами 1, 2 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, встановлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї документів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

На підставі позовної заяви та доданих
до неї документів суд не вбачає підстав
для визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду із
заявленими позовними вимогами
поважними. Натомість, матеріали справи
підтверджують відсутність з боку
позивача як суб'єкта владних
повноважень об'єктивних причин, які б
перешкоджали йому своєчасно (понад три
роки тому) звернутися до
адміністративного суду з відповідним
позовом про стягнення з відповідача
спірних сум.

Враховуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 100,
ч.7 ст. 107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в особі Інгулецького
районного центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю - залишити без
розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної
заяви без розгляду невідкладно
надіслати особі, яка подала позовну
заяву, разом із позовною заявою та
доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду про залишення позовної
заяви без розгляду може бути оскаржена
особою, яка подала позовну заяву, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Чорна