Справа № 2а-672/12
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-672/12
Головуючий у 1-й інстанції: Грушко О.П.
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Собківа Я.М.,

суддів:
Романчук О.М.,Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційних
скарг Головного управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної
держадміністрації, Чернігівського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної
держадміністрації на постанову
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
праці та соціального захисту населення
Чернігівської обласної
держадміністрації, Чернігівського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної
держадміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок грошової
допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської
обласної держадміністрації,
Чернігівського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної
держадміністрації у якому просив
визнати дії УПСЗН щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплати суми
допомоги до 5 травня, що мають бути
нараховані у відповідності зі ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Постановою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 10
лютого 2012 року позовні вимоги
задоволено.

Суд першої інстанції визнав дії
відповідача протиправними та
зобов'язав здійснити нарахування та
виплату щорічної допомоги до 5 травня
за 2011 рік відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» з
урахуванням виплачених коштів.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідачі звернулися з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову в
повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст.. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є учасником бойових дій, що
підтверджується відповідним
посвідченням і тому має пільги
передбачені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання
відповідачів здійснити перерахунок та
виплату одноразової грошової допомоги
за 2011 рік відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком є
обґрунтованою, оскільки відповідачами
порушено право на отримання такої
допомоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» - щорічно до 5-го
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам І групи - десять мінімальних
пенсій за віком; ІІ групи - вісім
мінімальних пенсій; ІІІ групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до чинного законодавства
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Проте, позивачу всупереч вказаній вище
нормі виплата щорічної разової
допомоги здійснювалася відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 07 квітня 2010 року № 299.

Оскільки у 2011 році дія ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» не
зупинялась, то позивач правомірно
просить провести згідно вимог
зазначених положень Закону провести
перерахунок та виплату щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, що у даному випадку
застосуванню підлягає саме Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанцій щодо необхідності
здійснення виплат у розмірах,
визначених Законом «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Обґрунтування апеляційних скарг до
уваги не приймаються та спростовуються
вище викладеним. Зважаючи на наведене,
колегія суддів вважає, що порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин по справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а судове
рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 183-2
КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного
управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської
обласної держадміністрації,
Чернігівського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної
держадміністрації - залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 лютого 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
Я.М. Собків

судді:
О.М. Романчук

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Романчук О.М

Сорочко Є.О.