Справа № 806/214/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Житомир справа №
806/214/14

категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Талько А.М.,

за участі представника позивача
Ленського І.О.,

за участі представника відповідача
Мельник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Коростишівської центральної
районної лікарні ім. Д.І. Потєхіна до
державної фінансової інспекції в
Житомирській області,
Новоград-Волинської об'єднаної
державної фінансової інспекції про
скасування п. 2 вимоги від 09.10.2013 р.
№63-17/1526,

встановив:

Коростишівська центральна районна
лікарня ім. Д.І. Потєхіна (далі -
Коростишівська ЦРЛ) звернулась до суду
з позовом, у якому просила скасувати
пункт 2 вимоги державної фінансової
інспекції в Житомирській області
№63-17/1526 від 09 жовтня 2013 р., згідно якого
позивачу необхідно вжити заходів до
відшкодування витрат загального фонду
в сумі 375584,54 грн. шляхом покриття витрат
коштами спеціального фонду. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що висновки відповідача про те, що
оплата праці повинна проводитись лише
за рахунок коштів спеціального фонду є
безпідставними. Оплата праці
працівникам, які проводили медичні
огляди, здійснювалась із загального
фонду згідно із штатним розписом та
тарифікацією, що не суперечить нормам
спільного наказу Міністерства праці та
соціальної політики України та
Міністерства охорони здоровся України
"Про впорядкування умов оплати праці
закладів охорони здоровся та установ
соціального захисту населення" від 05
жовтня 2005 р. № 308/519, оскільки дані
працівники є працівниками
поліклінічного та стаціонарного
відділень лікарні та у межах свого
робочого часу проводили платні медичні
огляди, безоплатні огляди, а також
надавали медичну допомогу згідно з
функціональними обов'язками. Зазначає,
що в лікарні відсутній окремий
підрозділ та штатні одиниці для
надання послуг з проведення платних
оглядів, тому такі медогляди
проводились в загальний робочий час,
який фіксується в табелях обліку
робочого часу, згідно якого
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача заперечила
проти позовних вимог та просила
відмовити у задоволенні позову з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що Новоград-Волинською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності в
Коростишівській центральній районній
лікарні ім. Д.І. Потєхіна за період з
01.08.2011 р. по 01.08.2013 р., за результатами
якої складено акт № 63-09/79 від 07 жовтня
2013 р.

На підставі висновків акту ревізії,
позивачу було направлено вимогу про
усунення порушень №63-17/1526 від 09 жовтня
2013 р. (а.с. 7-8).

Пунктом 2 даної вимоги встановлено
порушення п. 5 ст. 7, ст. 13 Бюджетного
Кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-УІ,
п. 22, 29 "Положення про порядок складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №228 та п. 5.8 спільного
наказу Міністерства праці та
соціальної політики України та
Міністерства охорони здоров'я України
від 05.10.2005 р. №308/519 "Про впорядкування
умов оплати праці працівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення" із
змінами, в частині витрат, пов'язаних з
проведенням обов'язкових медичних
оглядів категорій працівників
(громадян), що здійснюється відповідно
до п. 8 розділу 1 Переліку платних
послуг, які можуть надаватися в
державних та комунальних закладах
охорони здоров'я, вищих медичних
навчальних закладах та
науково-дослідних установах,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.09.1996р. №1138 за
рахунок коштів загального фонду
кошторису проводилось покриття
видатків, пов'язаних з наданням платних
послуг, які повинні проводитись за
рахунок коштів спеціального фонду, в
тому числі проведення оплати праці
лікарів, медичних сестер, лаборантів та
інших працівників, які надають послуги
згідно п. 8 розділу 1 Переліку, без
проведення відновлення касових
видатків по загальному фонду на
загальну суму 375584,54грн., у зв'язку з чим
зобов'язано позивача вжити заходів до
відшкодування витрат загального фонду
в сумі 375584,54 грн. шляхом покриття витрат
коштами спеціального фонду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Встановлено, що згідно наказів
головного лікаря комунального
підприємства "Коростишівська
центральна районна лікарня ім. Д.І.
Потєхіна" № 27 від 04 січня 2011 р., № 42 від 24
січня 2012 р., № 29 від 17 січня 2013 р.
продовжено проведення платних послуг
за проходження наркологічного та
психіатричного оглядів, огляду на
отримання "Медичного посвідчення
водія" форма 083/о, "Дозвільної системи на
зброю" форма 1222/о, попереднього та
періодичного профогляду (а.с. 9-16).

В даних наказах до складу комісії
включені лікарські посади, а не
визначене коло лікарів, які проводять
такі медогляди.

Заробітна плата медичним працівникам,
які здійснювали платні медичні огляди
в основний робочий час нараховувались
та виплачувались за рахунок коштів
загального фонду Коростишівської ЦРЛ.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 7
Бюджетного кодексу України, бюджетна
система України ґрунтується на
принципі обґрунтованості - бюджет
формується на реалістичних
макропоказниках економічного і
соціального розвитку України та
розрахунках надходжень бюджету і
витрат бюджету, що здійснюються
відповідно до затверджених методик та
правил;

Приписами частин 1-4 статті 13 Бюджетного
кодексу України встановлено, що бюджет
може складатися із загального та
спеціального фондів. Складовими
частинами загального фонду бюджету є: 1)
всі доходи бюджету, крім тих, що
призначені для зарахування до
спеціального фонду бюджету; 2) всі
видатки бюджету, що здійснюються за
рахунок надходжень загального фонду
бюджету; 3) кредитування бюджету
(повернення кредитів до бюджету без
визначення цільового спрямування та
надання кредитів з бюджету, що
здійснюється за рахунок надходжень
загального фонду бюджету); 4)
фінансування загального фонду бюджету.
Складовими частинами спеціального
фонду бюджету є: 1) доходи бюджету
(включаючи власні надходження
бюджетних установ), які мають цільове
спрямування; 2) видатки бюджету, що
здійснюються за рахунок конкретно
визначених надходжень спеціального
фонду бюджету (у тому числі власних
надходжень бюджетних установ); 3)
кредитування бюджету (повернення
кредитів до бюджету з визначенням
цільового спрямування та надання
кредитів з бюджету, що здійснюється за
рахунок конкретно визначених
надходжень спеціального фонду
бюджету); 4) фінансування спеціального
фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ
отримуються додатково до коштів
загального фонду бюджету і включаються
до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ
поділяються на такі групи:

перша група - надходження від плати за
послуги, що надаються бюджетними
установами згідно із законодавством;

друга група - інші джерела власних
надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі
підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги,
що надаються бюджетними установами
згідно з їх основною діяльністю;
підгрупа 2 - надходження бюджетних
установ від додаткової (господарської)
діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду
майна бюджетних установ; підгрупа 4 -
надходження бюджетних установ від
реалізації в установленому порядку
майна (крім нерухомого майна).

У складі другої групи виділяються такі
підгрупи: підгрупа 1 - благодійні
внески, гранти та дарунки; підгрупа 2 -
кошти, що отримують бюджетні установи
від підприємств, організацій, фізичних
осіб та від інших бюджетних установ для
виконання цільових заходів, у тому
числі заходів з відчуження для
суспільних потреб земельних ділянок та
розміщених на них інших об'єктів
нерухомого майна, що перебувають у
приватній власності фізичних або
юридичних осіб; підгрупа 3 - кошти, що
отримують вищі та професійно-технічні
навчальні заклади від розміщення на
депозитах тимчасово вільних бюджетних
коштів, отриманих за надання платних
послуг, якщо таким закладам законом
надано відповідне право.

Власні надходження бюджетних установ
використовуються (з урахуванням
частини дев'ятої статті 51 цього
Кодексу) на: покриття витрат, пов'язаних
з організацією та наданням послуг, що
надаються бюджетними установами
згідно з їх основною діяльністю (за
рахунок надходжень підгрупи 1 першої
групи); організацію додаткової
(господарської) діяльності бюджетних
установ (за рахунок надходжень
підгрупи 2 першої групи); утримання,
облаштування, ремонт та придбання
майна бюджетних установ (за рахунок
надходжень підгрупи 3 першої групи);
ремонт, модернізацію чи придбання
нових необоротних активів та
матеріальних цінностей, покриття
витрат, пов'язаних з організацією
збирання і транспортування відходів і
брухту на приймальні пункти (за рахунок
надходжень підгрупи 4 першої групи);
господарські потреби бюджетних
установ, включаючи оплату комунальних
послуг і енергоносіїв (за рахунок
надходжень підгруп 2 і 4 першої групи);
організацію основної діяльності
бюджетних установ (за рахунок
надходжень підгруп 1 і 3 другої групи);
виконання відповідних цільових
заходів (за рахунок надходжень
підгрупи 2 другої групи).

Відповідно до пункту 1 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основні вимоги до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 р. N 228 (далі - Порядок №
228), кошторис бюджетної установи (далі -
кошторис) - основний плановий
фінансовий документ бюджетної
установи, яким на бюджетний період
встановлюються повноваження щодо
отримання надходжень і розподіл
бюджетних асигнувань на взяття
бюджетних зобов'язань та здійснення
платежів для виконання бюджетною
установою своїх функцій та досягнення
результатів, визначених відповідно до
бюджетних призначень. Кошторис має
такі складові частини:

- загальний фонд, який містить обсяг
надходжень із загального фонду бюджету
та розподіл видатків за повною
економічною класифікацією видатків
бюджету на виконання бюджетною
установою (далі - установа) основних
функцій або розподіл надання кредитів
з бюджету за класифікацією
кредитування бюджету;

- спеціальний фонд, який містить обсяг
надходжень із спеціального фонду
бюджету на конкретну мету та їх
розподіл за повною економічною
класифікацією видатків бюджету на
здійснення відповідних видатків
згідно із законодавством, а також на
реалізацію пріоритетних заходів,
пов'язаних з виконанням установою
основних функцій, або розподіл надання
кредитів з бюджету згідно із
законодавством за класифікацією
кредитування бюджету.

Пунктами 18, 19, 20 Порядку № 228
встановлено, що у процесі формування
спеціального фонду проекту кошторису
планування власних надходжень
бюджетних установ здійснюється за
групами та підгрупами, визначеними
Бюджетним кодексом України, з
урахуванням того, що показники власних
надходжень формуються:

за першою групою (надходження від плати
за послуги, що надаються бюджетними
установами згідно із законодавством) -
з урахуванням рівня їх фактичного
виконання за останній звітний рік, а
також очікуваного виконання таких
показників за період, що передує
планованому;

за першою підгрупою другої групи
(благодійні внески, гранти та дарунки) -
на підставі договорів, календарних
планів проведення централізованих
заходів та інших документів, якими
передбачено отримання таких внесків,
грантів та дарунків;

за третьою підгрупою другої групи
(кошти, що отримують вищі та
професійно-технічні навчальні заклади
від розміщення на депозитах тимчасово
вільних бюджетних коштів, отриманих за
надання платних послуг, якщо таким
закладам законом надано відповідне
право) - за видами надходжень, які
передбачається розміщувати на
депозитах.

Спеціальний фонд проекту кошторису
передбачає зведення показників за
всіма джерелами надходження коштів до
цього фонду та відповідними напрямами
їх використання.

Розподіл видатків бюджету та надання
кредитів з бюджету спеціального фонду
проекту кошторису проводиться
виключно в межах і за рахунок
відповідних надходжень, запланованих
на цю мету в зазначеному фонді.

Відповідальність за виникнення
заборгованості, що склалася за
видатками спеціального фонду, несе
виключно розпорядник, з вини якого вона
утворилась.

Під час визначення обсягів видатків
бюджету та/або надання кредитів з
бюджету розпорядників нижчого рівня
головні розпорядники повинні
враховувати об'єктивну потребу в
коштах кожної установи, виходячи з її
основних виробничих показників і
контингентів, які встановлюються для
установ (кількість класів, учнів у
школах, ліжок у лікарнях, дітей у
дошкільних закладах тощо), обсягу
виконуваної роботи, штатної
чисельності, необхідності погашення
дебіторської і кредиторської
заборгованості та реалізації окремих
програм і намічених заходів щодо
скорочення витрат у плановому періоді.

Обов'язковим є виконання вимоги щодо
першочергового забезпечення
бюджетними коштами видатків на оплату
праці з нарахуваннями, виплату
стипендії, а також на господарське
утримання установ. Під час визначення
видатків у проектах кошторисів
установи повинен забезпечуватися
суворий режим економії коштів і
матеріальних цінностей. До кошторисів
можуть включатися тільки видатки,
передбачені законодавством,
необхідність яких обумовлена
характером діяльності установи.
Видатки на придбання обладнання,
капітальний ремонт приміщень тощо, які
не є першочерговими, можуть
передбачатися лише за умови
забезпечення коштами невідкладних
витрат та відсутності заборгованості.
При цьому видатки на заробітну плату з
коштів спеціального фонду
обчислюються залежно від обсягу
діяльності, що провадиться за рахунок
цих коштів, із застосуванням
встановлених законодавством норм, які
використовуються установами
аналогічного профілю.

У відповідності до пункту 23 Порядку №
228, видатки спеціального фонду
кошторису за рахунок власних
надходжень плануються у такій
послідовності: за встановленими
напрямами використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

При цьому розпорядник бюджетних коштів
здійснює коригування обсягів узятих
бюджетних зобов'язань за загальним
фондом кошторису для проведення
видатків з цих зобов'язань із
спеціального фонду кошторису
відповідно до бюджетного
законодавства.

Як свідчать матеріали справи, кошторис
видатків по спецфонду містить витрати
на заробітну плату, але як пояснив
представник позивача - у даному випадку
передбачено витрати на оплату праці
зубних техніків та інших спеціалістів,
які надають виключно платні послуги.

Згідно пункту 5.8 Умов оплати праці
працівників закладів охорони здоров'я
та установ соціального захисту
населення, затверджених наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства охорони
здоров'я України від 5 жовтня 2005 р. N 308/519
та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 17 жовтня 2005 р. за N
1209/11489, обов'язкові медичні огляди
працівників бюджетних закладів та
установ проводяться відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2001 N 559 за рахунок коштів,
передбачених у кошторисі закладів
охорони здоров'я, що їх здійснюють.
Оплата праці лікарів, які проводять ці
огляди в межах свого робочого часу,
здійснюється за рахунок зазначених
коштів, виходячи з посадових окладів,
установлених з урахуванням підвищень.
Лікарям, які проводять обов'язкові
медичні огляди категорій працівників
(громадян) відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 17.09.96 N
1138 "Про затвердження переліку платних
послуг, які надаються в державних
закладах охорони здоров'я та вищих
медичних закладах освіти", оплата праці
здійснюється за рахунок коштів
спеціального фонду закладу охорони
здоров'я за фактично відпрацьований
час, виходячи з посадових окладів
(тарифних ставок), передбачених цими
Умовами.

Проте, вказаним пунктом не визначено
умови оплати праці лікарів, які
отримують заробітну плату за рахунок
бюджетних асигнувань і за наказом
керівництва комунальної установи на
виконання укладених установою
договорів за графіком залучаються в
межах їх робочого часу до проведення
первинних профоглядів, періодичних
профоглядів, медичної комісії для
водіїв, працівників не бюджетних
установ та підприємств.

Таким чином, вказані нормативні акти не
регулюють порядок надання платних
медичних послуг, а також питання про те,
що за рахунок коштів якого саме фонду
(загального або спеціального)
необхідно проводити нарахування та
виплату заробітної плати і відповідні
нарахування на неї.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про оплату праці", оплата праці
працівників установ і організацій, що
фінансуються з бюджету, здійснюється
на підставі актів Кабінету Міністрів
України в межах бюджетних асигнувань.

Крім того, слід зазначити, що постанова
Кабінету Міністрів України від 17.09.1996
р. № 1138 безпосередньо не регулює
правовідносини по оплаті праці
лікарів, що залучаються роботодавцем
до робіт на виконання умов
господарських договорів установи по
наданню платних медичних послуг, і тим
більш не визначає порядок планування
витрат на заробітну плату та
нарахувань на зарплату при затверджені
кошторису видатків із спеціального
фонду, на який надходять кошти за
сплату медичних послуг

В листі Міністерства фінансів України
від 14.09.2011 р. № 31-07320-16-9/22626 "Щодо надання
роз'яснення" зазначено наступне:
"Видатки на заробітну плату
обчислюються та плануються у складі
спеціального фонду залежно від обсягу
діяльності. що провадиться за рахунок
цих коштів із застосуванням
встановлених законодавством норм.
Тобто у разі, коли роботи виконуються
госпрозрахунковими структурними
підрозділами бюджетної установи або
працівниками, зайнятими наданням цих
послуг понад норми їх робочого часу, і
відповідно підлягають оплаті за
відпрацьований час, то за штатним
розписом мають бути затверджені
відповідні посади, які утримуються за
рахунок спеціального фонду. При
виконанні робіт з надання відповідних
послуг у межах норм робочого часу
штатними працівниками, які утримуються
за рахунок загального фонду (в разі
неможливості виділити окремі
структурні підрозділи для надання
відповідних послуг), у спеціальному
фонді можуть плануватися лише кошти на
встановлення надбавок за складність та
напруженість і на преміювання цих
працівників відповідно до спільного
наказу Міністерства праці та
соціальної політики України та
Міністерства охорони здоров'я України
від 05.10.2005 р. № 308/519 "Про впорядкування
умов оплати праці працівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення".

Як видно із штатного розпису, в
Коростишівській ЦРЛ відсутній окремий
структурний підрозділ, зайнятий
наданням платних послуг.

Надання платних послуг здійснюється
штатними працівниками Коростишівської
ЦРЛ, які утримуються за рахунок
загального фонду, у межах норм робочого
часу.

На підставі зазначеного, суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно не
проводилось планування заробітної
плати та нарахувань на заробітну плату
по спеціальному фонду.

З огляду на встановлені у ході судового
розгляду справи обставини, суд дійшов
висновку про безпідставність
тверджень відповідача щодо порушення
позивачем п. 5 ст. 7, ст. 13 Бюджетного
Кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-УІ,
п. 22, 29 "Положення про порядок складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №228 та п. 5.8 спільного
наказу Міністерства праці та
соціальної політики України та
Міністерства охорони здоров'я України
від 05.10.2005 р. №308/519 "Про впорядкування
умов оплати праці працівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення".

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірності
прийняття пункту 2 вимоги №63-17/1526 від 09
жовтня 2013 р.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати пункт 2 вимоги державної
фінансової інспекції в Житомирській
області №63-17/1526 від 09 жовтня 2013 р.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь Коростишівської
центральної районної лікарні ім. Д.І.
Потєхіна 73,08 грн. сплаченого судового
збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 17
березня 2014 р.