Справа № 344/4230/14-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4230/14-а
Провадження № 2-а/344/240/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді
Польської М.В.,

секретаря
Дзюбак Х.Б.,

з участю представника позивача
Кафарського О.В., представника
відповідача Пищ М.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Івано-Франківського міського суду
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України до
ВДВС ГУЮ Івано-Франківської області
про скасування постанови про
накладення арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Управління ПФУ в м.Івано-Франківську
звернулось в суд з адміністративним
позовом до відділу Державної
виконавчої служби головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області про
скасування постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.В. від
19.03.2014 р. ВП №39016482 про арешт коштів
боржника та постанову від 19.03.2014 р. ВП
№39016482 про стягнення виконавчого
збору.

Заявою від 27.03.2014 року було збільшено
позовні вимоги в частині ще і
скасування постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.В. від
19.03.2014 р. ВП №39016482 про стягнення витрат
на проведення виконавчих дій.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав з
мотивів, викладених в позовній заяві та
уточненні вимог, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, в подальшому
поклалася при вирішенні даного спору
на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2013 року
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.В.
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№2а-2784/2010 виданого 15.07.2013 року
Івано-Франківським міським судом про
зобов'язання Управління ПФУ в
м.Івано-Франківську виплатити ОСОБА_3,
недоотримані суми пенсії за період з
01.01.2005 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 по
01.07.2010, з урахуванням проведених виплат
(а.с.24). Даний перерахунок пенсії
здійснений боржником (а.с.25, 26), однак не
виплачено. За поданням відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Івано-Франківській області від 18.10.2013
року, ухвалою Івано-Франківського
міського суду від 13.12.2013 року, залишеної
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014р., було змінено спосіб
виконання постанови
Івано-Франківського міського суду від
16.07.2010 року по справі №2а-2784/2010 та
стягнено з Управління ПФУ в
м.Івано-Франківську на користь ОСОБА_3
185979.85 грн.(а.с.27-38).

14.03.2014р. керівнику Управління ПФУ в
м.Івано-Франківську направлено
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.В.
вимогу виплатити стягувачу стягнуті за
постановою та ухвалою суду кошти в сумі
185979.85 грн. до 19.03.2014 року (а.с.39).

Стаття 25, 27 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення
у строк до семи днів з моменту
винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. У
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В зв'язку з невиконанням вимоги відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Івано-Франківській області, 19.03.2014 року
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.В.
винесено постанову про арешт коштів по
всіх рахунках боржника (а.с.43-45).

За вимогами статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній
валюті, інші цінності, у тому числі
кошти на рахунках і вкладах боржника
у банках та інших фінансових установах,
на рахунки в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів. На кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на

рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови
про накладення арешту.

Як слідує зі статті 65 цього ж
закону державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в
податкових органах, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача. Державний
виконавець може звернути стягнення
на кошти боржника - юридичної особи,
що знаходяться на його рахунках, а
також на рахунках, відкритих боржником
- юридичною особою через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи.

Однак, відповідач не дотримавшись
строків встановлених у вимозі (до 19.03.204
року включає і зазначений день, а
примусове виконання може бути
розпочате за спливом повного строку,
тобто з 20.03.2014 року) з часу отримання
позивачем та боржником по виконавчому
провадженні такої вимоги, та не
врахувавши, що за ст..25 Закону України
«Про виконавче провадження» яка
зазначена вище такий термін становить
до 7 днів ( а відповідачем надано тільки
5 днів), не уточнивши можливість
виконання виконавчого документу
боржником, який фінансується з
державного бюджету по таких виплатах,
наклав арешт на всі рахунки наявні в
органах казначейства, унеможлививши
таким чином всі виплати по пенсіях
пенсіонерів міста.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами.

Як слідує зі ст.181 КАС України учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси. Позовна заява може бути
подана до суду протягом 10 днів з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів.

Виходячи з норм ст.181 КАС України та ст.
28 Закону України «Про виконавче
провадження» позовна заява, в тому
числі про оскарження постанови про
стягнення виконавчого збору, може бути
подана до суду протягом 10 днів з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів.

Адміністративний позов поданий в
межах строку звернення до суду.

За вимогами ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий
збір стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.
У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування
коштів безпосередньо на рахунок
стягувача.

Проте, відповідачем як при
відкритті виконавчого провадження, так
і при винесенні оскаржуваної постанови
про стягнення виконавчого збору було
порушено вимоги Закону України «Про
виконавче провадження». За вимогами
ст.27 у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.
Відповідачем не надано суду доказів
про те, що розпочато примусове
виконання рішення на наступний день
після надання добровільного терміну
виконання, про що вже зазначалось вище.
Арешт коштів боржника проведено
державним виконавцем ВДВС в той самий
день, що і надання терміну на
добровільне виконання.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо скасування постанови від
19.03.2014 р. ВП №39016482 про арешт коштів
боржника, постанови від 19.03.2014 р. ВП
№39016482 про стягнення виконавчого збору
та постанови від 19.03.2014 р. ВП №39016482 про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій, є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів, що
підтверджують правомірність прийнятих
оскаржуваних постанов та не спростував
їх протиправність.

Суд зазначає, що згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили.

Як роз'яснено пунктом 6 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 13.12.2010 року №3 із змінами
від 21.05.2012р., юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.17, 25, 27, 28, 52, 82 Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
ст.6, 71, 86, ч.4 ст.128, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України до ВДВС ГУЮ
Івано-Франківської області про
скасування постанови про накладення
арешту - задовольнити.

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції в Івано-Франківській області
про арешт коштів боржника від 19.03.2014
року, ВП №39016482.

Скасувати постанову про стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську виконавчого збору
у відповідності від 19.03.2014 року ВП
№39016482

Скасувати постанову про стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську витрат на
проведення виконавчих дій від 19.03.2014
року ВП №39016482

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, але якщо
апеляційна скарга не була подана в
строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Івано-Франківський міський суд
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
у разі прийняття постанови в
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Довідка: повний текст постанови
виготовлено 01 квітня 2014 року.

Суддя
Польська М.В.