Справа № К/9991/50163/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/50163/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05.05.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2011 р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в Донецькій
області, Маріупольського виправного
центру №138 управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Донецькій
області, третя особа - Головне
управління Державного казначейства
України в Донецькій області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
відповідачів протиправними та
зобов'язання виплатити йому
матеріальну допомогу на оздоровлення
за серпень 2008 року та січень 2010 року,
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань за червень
2007 року та квітень 2009 року, здійснити
доплату за надміру відпрацьовані 281,4
годин та виплатити недоплачену частину
одноразової грошової допомоги при
звільненні в розмірі 6930,75 грн.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 05.05.2011р.
позовну заяву в частині вимог щодо
нарахування та виплати матеріальної
допомоги на оздоровлення за серпень 2008
року та серпень 2009 року, матеріальної
допомоги на вирішення соціально -
побутових питань за червень 2007 року та
квітень 2009 року залишено без розгляду.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05.05.2011р., яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29.06.2011р., позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано Маріупольський
виправний центр №138 управління
державного департаменту України з
питань виконання покарань в Донецькій
області нарахувати та виплатити
позивачу матеріальну допомогу за
січень 2010 року, доплату за надміру
відпрацьовані 281,4 годин. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Судами встановлено, що позивач
проходив службу в органах
кримінально-виконавчої служби та
звільнений згідно наказу управління
державного департаменту України з
питань виконання покарань в Донецькій
області від 06.09.2010р. №97о/с за статтею 65
пункт «а» (за віком) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України.

Зазначеним наказом вислуга років на
день звільнення встановлена
календарна 17 років 05 місяців 27 днів,
пільгова 21 рік 00 місяців 10 днів.

Листом управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Донецькій області
від 17.11.2010р. №9-Ф-1499 позивача
повідомлено про погодження виплати
йому коштів за понаднормово
відпрацьовані 281,4 години, щодо
матеріальної допомоги зазначено про
виплату її в межах фонду заробітної
плати та відмовлено у виплаті грошової
допомоги при звільненні з врахуванням
років попередньої служби в ОВС
Запорізької області, оскільки періоди
такої служби давали право йому право на
отримання грошової допомоги.

Одноразову допомогу при звільненні
позивач отримав з урахуванням років
служби лише в органах
кримінально-виконавчої служби та без
врахування попередньої служби в ОВС
Запорізької області.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції з чим погодився
апеляційний суд, мотивував своє
рішення тим, що позивачу безпідставно
не виплачено матеріальну допомогу за
січень 2010 року та доплату за несення
служби понад установлений
законодавством робочий час, відповідач
визнав право позивача на такі виплати,
в зв'язку з чим вказані суми підлягають
виплаті в користь позивача.

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права і фактичним
обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині виплати недоплаченої частини
одноразової грошової допомоги при
звільненні, суди виходили з того, що при
звільненні з органів внутрішніх справ
позивач набув право на отримання
одноразової грошової допомоги в
зв'язку з чим позбавлений права на її
отримання при повторному звільненні.

Разом з тим, такі висновки судів не
грунтуються на повному та всебічному
з'ясуванні обставин справи.

Зокрема, в порушення вимог статті 159 КАС
України щодо законності та
обгрунтованості судового рішення
судами належним чином не з'ясовано чи
набув позивач станом на час звільнення
з органів внутрішніх справ право на
пенсію та одноразову грошову допомогу.

Враховуючи, що за правилами статті 9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» право особи на отримання
одноразової грошової допомоги
пов'язане з набуттям права на пенсію за
цим Законом, а тому з'ясування таких
обставин є обов'язковим для прийняття в
цій частині законного та
обгрунтованого рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд
відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 227, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05.05.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2011р. у
даній справі скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман