Справа № 826/17530/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Романчук
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕКВІТАС» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів м. Києва про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (надалі - відповідач, податковий
орган) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 25.07.2013р. №
та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 грудня 2013 позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені адміністративного позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною податковою інспекцією у
Оболонському районі м. Києва проведено
позапланову перевірку діяльності ТОВ
«Еквітас» при взаємовідносинах з ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія»
щодо податку на прибуток за період з
01.01.2012 року по 31.03.2012 року та податку на
додану вартість за період з 01.03.2012 року
по 31.03.2012 року, за результатами якої
складено акт від 21.06.2013 року №
106/22.1-07/32492482.

Відповідно до висновків акту перевірки
відповідачем зокрема встановлено
порушення позивачем:

- п. 138.1. п 138.2. ст. 138, ст. 134, с. 139
Податкового кодексу України від 02.12.2010,
№ 2755-VI (зі змінами і доповненнями), в
результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток на загальну суму 295
613,00 грн.;

- п. 185.1. ст. 185, п. 188.1. ст. 188, п. 198.1. ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010,
№ 2755-VI (зі змінами і доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 59 068,50
грн.

Вказані порушення відповідач
обґрунтовує тим, що позивачем
протиправно віднесено до валових
витрат та податкового кредиту суми за
господарськими операціями з
контрагентом позивача - ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія»,
що відбувалися на підставі договору
купівлі-продажу продукції № 17/11 від 17
листопада 2011 року.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що
відповідач не визнає суми податкового
кредиту та валових витрат, тому що під
час перевірки встановлено
взаємовідносини ТОВ «Борошномельна
торговельна компанія» з ПП «Будфонд»,
яке має ознаки фіктивного
підприємства, оскільки мало
взаємовідносини з ТОВ «КФ «Авторитет»,
яке також має ознаки фіктивності, а
також ПАТ «Грета», ТОВ «Солді-Донбас»
та ВАТ «Харківкольормет» вказали, що не
мали відносин з ПП «Будфонд».

Як вказує податковий орган, наведені
обставини підтверджуються
відповідними актами перевірок
вказаних підприємств, що містять
податкову інформацію, аналіз якої дає
підстави для висновку про порушення
позивачем правил введення податкового
обліку.

Таким чином, відповідач визнав ТОВ
«Еквітас» ймовірним вигодонабувачем
по ланцюгу постачання, а ПП «Будфонд»
визнано компанією, яке не мало реальної
можливості поставляти товари для ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія».

На підставі викладеного, відповідачем
сформульовано висновок, що суми
податку на додану вартість,
протиправно віднесенні позивачем до
складу податкового кредиту за
господарськими операціями з
зазначеним контрагентом, а суми
валових витрат неправомірно
задекларовані з тих же підстав.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення № від 25
липня 2013 року про сплату ПДВ у розмірі 59
068, 50 грн. та штрафу у розмірі 14 767, 13 грн.,
а також податкове повідомлення-рішення
№ від 25 липня 2013 року про
заниження від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 295 613 грн.

Позивач не погоджуючись з такими
рішеннями відповідача звернувся до
суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Отже, колегією суддів встановлено, що
позивачем в підтвердження
господарських відносин з ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія»,
було надано документи:

- копія договору купівлі-продажу
продукції № 17/11 від 17 листопада 2011 року;

- копія Договору № 17/11 від 17 листопада
2011 року;

- копія Додаткової угоди № 1 від 30
грудня 2011 року;

- копія Специфікації № 1 до Договору №
17/11 від 17 листопада 2011 року;

- копія Специфікації № 2 до Договору №
17/11 від 17 листопада 2011 року;

- копії видаткових накладних про
отримання борошна від ТОВ «БТК»;

-копії банківських виписок з
підтвердженням про перерахування та
отримання грошових коштів;

- копії посвідчень якості борошна;

- копії видаткових накладних про
передачу товару ПАТ «Ніжинський хліб»;

- копії видаткових накладних про
передачу товару ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат»;

- копії товарно-транспортних накладних;

- копії подорожніх листів вантажного
автомобіля;

- копії талонів замовника (2 шт.);

- копія Договору оренди транспортного
засобу № 111 108 від 21 листопада 2011 року;

- копія Договору оренди транспортного
засобу № 111 107 від 21 листопада 2011 року.

Вказані документи оформлені
відповідно до вимог чинного
законодавства України та будь-яких
зауважень з боку податкового органу
відносно їх складання не було.

З огляду на наведене, та враховуючи те,
що в матеріалах справи наявні вказані
документи, а також інші документи, які
оформлені належним чином, містять усі
необхідні реквізити, а також те, що
видані позивачу податкові накладні
належно оформлені контрагентом, який
знаходився в Єдиному державному
реєстрі, був зареєстрованим платником
податку на додану вартість, доводи
податкового органу про не
підтвердження позивачем права на
податковий кредит та валові витрати є
безпідставними.

З акту перевірки вбачається, що
податковий орган посилаючись на п. 2.4
Договору купівлі-продажу продукції №
17/11 від 17.11.2011 року, згідно якого
продавець (ТОВ «БТК») здійснює
транспортування товару (борошна) за
свій рахунок, а тому у сторін мала бути
наявна ТТН для переміщення товару.

Однак, відповідно до п. 2.4 Договору
Продавець здійснює поставку за
попередньо узгодженими цінами, крім
випадків, коли ціни на товар підлягають
державному регулюванню. Тобто,
контролюючий орган посилається на
неіснуючу норму договору. Більше того,
згідно з п. 2.1 Договору ціни на товар
визначаються Сторонами на умовах
франко-склад Продавця. Аналогічна
інформація міститься і в Специфікаціях
на товар.

Таким чином, у взаємовідносинах між ТОВ
«Еквітас» та ТОВ «Борошномельна
торговельна компанія» не відбувалось
переміщення товару, оскільки борошно
було виготовлено на переробному
комбінаті і відвантажено покупцю на
умовах самостійного вивозу.

В подальшому, ТОВ «Еквітас», вже як
власник придбаного товару, підписало
товарно-транспортні накладні своїм
покупцям - ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» та ПАТ «Ніжинський
хліб», які вивозили борошно своїм
власним транспортом та транспортом на
замовлення в АТП.

Доводи податкового органу щодо
необхідності наявності у позивача
свідоцтва про якість товару
встановленого зразка, колегією суддів
також не беруться до уваги, оскільки,
такі свідоцтва знаходяться у кінцевих
покупців товару, які позивачем було
надано до суду.

Слід зауважити, що доводи податкового
органу щодо фіктивності господарських
операцій базуються лише на інформації
щодо фіктивності контрагента ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія»,
який є контрагентом позивача.

Колегією суддів не пропущено поза
увагою і той факт, що позивачем надано
до суду першої інстанції постанову
Київського окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.02.2013 року по справі № 2-а-5514/12/1070, якою
визнано протиправними дії податкового
органу щодо проведення документальної
позапланової перевірки ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія»,
висновки якої лягли в акт перевірки
позивача. Вказаною постановою визнано
протиправними дії щодо визнання
нікчемними договорів, укладених ТОВ
«Борошномельна торговельна компанія»
з ТОВ «Еквітас», ПП «Будфонд» та іншими
підприємствами, а також встановлено
обставини того, що ТОВ «Борошномельна
торговельна компанія» є діючим
підприємством, знаходиться за своєю
юридичною адресою, має виробничі
потужності.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК
України до витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
належить, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Із вказаних норм права вбачається, що
обов'язковою умовою виникнення права
на формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств, є сплата податку
на додану вартість у ціні придбаного
або виготовленого товару чи послуг та
понесення витрат саме у зв'язку з
отриманням товарів, робіт (послуг).

Таким чином, під час здійснення
контролю за правомірністю формування
платником податку податкового кредиту
та витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
підлягає перевірці фактичне придбання
товару чи отримання послуги.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів м. Києва - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.