Справа № 810/5564/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа: № 810/5564/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенко Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Київської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна група
компаній Геліос» до Київської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 04 червня 2013
року № 125110010/2013/010042/2 та повернення
надмірно сплачених коштів податку на
додану вартість у сумі 65275,62 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна група
компаній Геліос» ( далі -
позивач ) звернулося до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Київської
митниці Міністерства доходів і зборів
України ( далі - відповідач )
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 04 червня 2013
року № 125110010/2013/010042/2 та стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених коштів податку на додану
вартість у сумі 65275,62 грн.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 21 листопада 2013
року адміністративний позов
задовольнив частково, визнавши
протиправним та скасувавши рішення про
коригування митної вартості товарів
від 04 червня 2013 року №
125110010/2013/010042/2 та відмовивши у
задоволенні решти позовних вимог.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у частині задоволення позовних
вимог та ухвалити нову про відмову у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі, так як, на його думку,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно до частини 1 статті 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, між товариством з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна група
компаній Геліос» ( далі - ТОВ
«Міжнародна група компаній Геліос» ) та
компанією «Sogda Limited» ( США ) було
укладено зовнішньоекономічний
контракт від 20 лютого 2013 року № 200213-1,
відповідно до умов якого суб'єкт
зовнішньоекономічної діяльності
здійснює на користь позивача поставку
мороженої ікри за асортиментом та
кількістю, вказаними в інвойсах.

27 травня 2013 року позивачем було
заявлено до митного оформлення товар (
ікру тріски морожену ), отриманий від
компанії «Sogda Limited» ( США ) за вказаним
вище контрактом та подано до Київської
митниці вантажну митну декларацію
№ 12511010/2013/936669 та
декларацію митної вартості товару за
формою ДМВ-1 від 27 травня 2013 року із
визначенням митної вартості товару за
першим методом ( за ціною договору ) у
розмірі 111386,55 USD ( 890312 грн. 69 коп. ) та із
обрахуванням, виходячи із вказаної
суми, митних платежів у розмірі 178 062,54
грн.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару ТОВ «Міжнародна група
компаній Геліос» контролюючому
митному органу було надано:
зовнішньоекономічний контракт від 20
лютого 2013 року № 200213-1, інвойс від 14
березня 2013 року № SOG3869-1-2,
проформу-інвойс SOG3869-1-2 від 20 лютого 2013
року, виписку банку від 26 лютого 2013 року
про перерахування грошових коштів на
р/р компанії «Sogda Limited» ( США ) в сумі 38250
доларів США, виписку банку від 16 квітня
2013 року про перерахування грошових
коштів на р/р компанії «Sogda Limited» в сумі
89250 доларів США.

На запит відповідача про надання
уточнюючої документації без
визначення її переліку ТОВ «Міжнародна
група компаній Геліос» було надано:
висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
від 28 травня 2013 року щодо рівня ціни на
товар, лист компанії «Sogda Limited» ( США )
щодо надання експортної декларації від
06 травня 2011 року, прайс-лист виробника -
компанії «Sogda Limited» ( США ) від 20 лютого
2013 pоку.

Однак, відповідачем було винесено
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товару від 04 червня 2013
року № 125110010/2013/010042/2, відповідно до
якого митну вартість товару було
скореговано за шостим ( резервним )
методом та, відповідно, визначено, що
митна вартість товарів становить 152219,54
доларів США, а митні платежі - 65275,62 грн.,
після чого на умовах фінансової
гарантії товар було випущено у вільний
обіг.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Митного
кодексу України (далі - МК України).

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Дослідження вимог митного
законодавства, а саме положень статей
49, 51, 53, 57, 58 Митного кодексу України,
надає підстави стверджувати про те, що
митна вартість товарів, які ввозяться
на митну територію України, відповідно
до митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у частині 2 статті 53
Митного кодексу України визначено
перелік документів, які декларант
повинен подавати для підтвердження
митної вартості товару, заявленої у
декларації, і методу, обраного для її
обчислення. До таких документів
належать: декларація митної вартості,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності, рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у частині 2 цієї
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, яка
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, з наведених законодавчих норм
вбачається, що єдиною правовою
підставою для прийняття митними
органами рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товару за шостим (резервним) методом та
винесення картки відмови у митному
оформленні товару є наявність
сукупності наступних умов: 1) подання
суб'єктом господарювання до митного
оформлення не повного пакету
документів, перелік яких закріплено у
статті 53 МК України; 2) ненадання на
вимогу контролюючого органу
додаткової уточнюючої документації; 3)
виявлення митним органом розбіжностей
у поданій документації, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару ані за основним
методам (за ціною договору), ані за
жодним з інших чотирьох методів,
застосування яких повинно передувати
обранню шостого (резервного) методу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що як було правильно встановлено
судом першої інстанції, позивачем на
виконання вимог частини 2 статті 53 МК
України для здійснення митного
оформлення вантажу до контролюючого
органу було надано повний пакет
документів для обґрунтування митної
вартості товару, заявленої у
декларації. Крім того, на вимогу
відповідача ТОВ «Міжнародна група
компаній Геліос» було надано до
контролюючого органу відповідну
уточнюючу документацію, а саме:
експертний висновок щодо рівня ціни на
товар, лист компанії «Sogda Limited» ( США )
щодо надання експортної декларації,
прайс-лист товаровиробника.

Оскільки відомості, наявні у
документації, наданій позивачем до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
для здійснення митного оформлення
товару, містять всі необхідні
показники, що підтверджують митну
вартість вантажу, обчислену за
основним методом ( за ціною договору ), а
відповідачем не було надано жодних
обґрунтованих доказів щодо
необхідності обрання шостого (
резервного ) методу обчислення митної
вартості товару, як і не було доведено
неможливості застосування жодного з
чотирьох інших попередніх методів, то
колегія суддів вважає, що в даному
випадку у відповідача не було
достатніх правових підстав для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів за шостим (
резервним ) методом.

Доводи апелянта стосовно неподання
позивачем до митного органу уточнюючих
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товару, спростовуються
матеріалами справи. Крім того, колегія
суддів звертає увагу на те, що ані у
запиті до позивача про необхідність
надання додаткової уточнюючої
документації, ані в апеляційній скарзі
відповідачем не наведено переліку
документів, які на думку митного
органу, ТОВ «Міжнародна група компаній
Геліос» не надані.

Більш того, суд апеляційної інстанції
встановив, що як в оскаржуваному
рішенні відповідача про корегування
митної вартості товару, так і в
апеляційній скарзі митними органами не
вказано жодних розбіжностей у
документації ТОВ «Міжнародна група
компаній Геліос», поданій позивачем
для уточнення митної вартості товару
під час проходження митного контролю.

Таким чином, судова колегія вважає, що
апелянт, діючи у порушення вимог
частини 2 статті 71 КАС України, не довів
обставини, викладених в апеляційній
скарзі, які на його думку, свідчать про
порушення позивачем вимог митного
законодавства, та не переконав суд у
своїй правоті.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції було
правильно встановлено правомірність
застосування позивачем першого методу
визначення митної вартості товару (за
ціною договору) та безпідставність
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів від 04 червня 2013 року №
125110010/2013/010042/2 і приходить до висновку
про те, що судом першої інстанції було у
повній мірі досліджено фактичні
обставини справи, правильно визначено
норми матеріального та процесуального
права, які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, суд апеляційної
інстанції вважає необхідним
апеляційну скаргу Київської митниці
Міністерства доходів і зборів України -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
митниці Міністерства доходів і зборів
України - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено 03
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.