Справа № 0670/7395/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Київ К/800/6214/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації про визнання
неправомірною відмову, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації, у
якому просила визнати неправомірною
відмову Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації у видачі ОСОБА_3 довідки
на перереєстрацію автомобіля без
обмеження права власності, визнаного
як гуманітарна допомога VW Passat,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1998 року
випуску, що належав на праві власності
померлому інваліду війни І групи
ОСОБА_4;

- зобов'язати Головне управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації надати ОСОБА_3 довідку на
перереєстрацію та подальше відчуження
автомобіля, визначеного як гуманітарна
допомога VW Passat, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, 1998 року випуску, що належав на
праві власності померлому інваліду
війни І групи ОСОБА_4;

- зобов'язати Головне управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації виконати постанову
(рішення) суду негайно та подати звіт
про виконання постанови (рішення).

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 20
листопада 2012 року позов задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14
січня 2013 року було скасовано постанову
суду першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою позивачу в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Головним управлінням
праці та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації інваліду Великої
вітчизняної війни І групи ОСОБА_4 24
березня 2006 року було видано автомобіль
марки VW Passat, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, 1998 року випуску, який надійшов
як гуманітарна допомога відповідачу
від громадянина Німеччини Волинського
для конкретного інваліда - ОСОБА_4

Вказаний автомобіль ОСОБА_4
зареєстрував в органах ДАІ УМВС
України, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_2, в якому також вказано, що
цей автомобіль є гуманітарною
допомогою (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що
зазначено у свідоцтві про смерть серії
НОМЕР_3 від 03 вересня 2008 року (а.с. 25).

ОСОБА_3 є його донькою і проживала разом
із батьком інвалідом та здійснювала
догляд за ним до його смерті. Після його
смерті вона звернулася до відповідача
з проханням надати дозвіл (довідку) на
переоформлення зазначеного вище
транспортного засобу на її ім'я.

Листами Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації № 2124/02 від 20 квітня 2011
року та № 5131/02 від 23 жовтня 2012 року
позивачу було відмовлено на підставі
пункту 41 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999 (а.с. 34 -36), в кому
вказано, що після смерті інваліда,
дитини-інваліда автомобіль, визнаний
гуманітарною допомогою, яким інвалід
був забезпечений через головне
управління соціального захисту і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї інваліда за рішенням
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля. У разі
несплати членом сім'ї інваліда,
дитини-інваліда податків і зборів
(обов'язкових платежів) автомобіль
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту.
Вилучення автомобіля здійснюється
відповідно до абзацу тринадцятого
пункту 16 цього Порядку.

Відповідно до частини другої статті 38
Закону України від 21 березня 1991 року за
№ 875-ХІІ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) після смерті
інваліда автомобіль, виданий
безоплатно чи на пільгових умовах, у
тому числі визнаний гуманітарною
допомогою, за бажанням членів його
сім'ї може бути переданий у їх
власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Так, пунктом 16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року за № 999,
передбачено, що після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
головним управлінням соціального
захисту або управлінням виконавчої
дирекції, строк експлуатації якого
більше ніж 10 років, залишається
безоплатно члену сім'ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем постійного
проживання і реєстрації інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який проживає та зареєстрований за
місцем проживання і реєстрації
інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним до
спеціального фонду державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, вартості
одержаного автомобіля з урахуванням
ступеня його зношення та суми,
сплаченої за нього інвалідом.

Системний аналіз зазначених норм
матеріального права дають підстави для
висновку, що вирішення питання
залишення автомобіля члену сім'ї, який
на час смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем його
проживання здійснюється за умови
користування інвалідом автомобілем
понад десять років.

Оскільки автомобіль, про передачу
якого ставить питання ОСОБА_3
експлуатувався менше ніж 10 років
(автомобіль був наданий у березні 2006
року, а у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер), то
суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що відмова
відповідача у видачі позивачу довідки
для здійснення перереєстрації
автомобіля є законною та
обґрунтованою.

Враховуючи наведене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права, а тому підстави для задоволення
касаційної скарги відсутні.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: