Справа № 822/30/14
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/30/14
Головуючий у 1-й інстанції: Касап В.М.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Загороднюка А.Г. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 06
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області до ОСОБА_2 про стягнення коштів
, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у
м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець
Подільському районі Хмельницької
області звернулося в суд із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 31704,30
грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року в задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України у
м. Кам'янці - Подільському та Кам'янець
Подільському районі Хмельницької
області до ОСОБА_2 про стягнення коштів
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказану постанову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Представник позивача до суду
апеляційної інстанції не з'явився, хоча
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи був повідомлений
завчасно та належним чином.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву в якій
просить розгляд справи проводити без
його участі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач - ОСОБА_2, 01.09.2008 року
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в м.
Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області із заявою про
призначення пенсії по втраті
годувальника. До заяви про призначення
пенсії позивачем було додано рішення
Кам'янець-Подільського районного суду
від 06 червня 2003 року, яким було визнано
безвісно відсутнім його батька -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пенсію по втраті годувальника
відповідач отримував у період з 01.09.2008
року по 30.06.2012 року.

За заявою управління Пенсійного фонду
України в м. Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд скасував рішення
Кам'янець-Подільського районного суду
від 06 червня 2003 року про визнання
безвісно відсутнім ОСОБА_3 (рішення від
21 жовтня 2013 року у справі №676/7238/13).

В зв'язку з цим позивач звернувся з
відповідним позовом до суду,
посилаючись при цьому на норми
Цивільного кодексу України та
Цивільно-процесуального кодексу
України.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано, а судом не встановлено
жодних доказів зловживань з боку
відповідача при подачі ним заяви до
пенсійного органу для призначення
пенсії по втраті годувальника, а також
доказів того, що відповідач у період
отримання пенсії знав про
місцезнаходження свого батька.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції і
вважає, що дані позовні вимоги не
можуть розглядатись в порядку
адміністративного судочинства,
виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

В силу п.1 ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Частиною 2 ст.21 КАС України встановлено,
що вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Пунктом 16.2 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів № 8 від 20.05.2013
року встановлено, що право на звернення
до суду з позовами про стягнення
надміру виплачених коштів випливає з
функцій контролю за витрачанням коштів
цього фонду, тобто у зв'язку зі
здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій. У зв'язку з цим через
публічно-правовий характер спірних
відносин вирішення таких спорів
належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Проте, Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду № 2 від 14.02.2014
року, пункти 16.2 і 24 виключені з
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів".

Згідно ст.102 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що позивач просить
стягнути з ОСОБА_2 понесені витрати в
розмірі 31704,30 грн., як надмірно
виплачену пенсію.

Адміністративною справою є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
не спір про стягнення переплаченої
пенсії у зв'язку з наданням
відповідачем недостовірних
відомостей. Вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18.06.2013 року у справі №21-124а13.

На підставі зазначеного вище,
враховуючи характер спірних
правовідносин, те, що відповідачем по
справі є фізична особа, суд приходить
до висновку, що дану справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд вважає необхідним
звернути увагу позивача на те, що
відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" суди
здійснюють правосуддя самостійно.
Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого незаконного
впливу. Суди здійснюють правосуддя на
основі Конституції і законів України,
забезпечуючи при цьому верховенство
права. Згідно з ч.1 ст.8 зазначеного
закону ніхто не може бути позбавлений
права на розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона віднесена
процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2002 р. зазначено, що ч.2 ст.124
Конституції України передбачає право
на захист судом прав юридичних та
фізичних осіб, встановлює юридичні
гарантії його реалізації, надаючи
можливість кожному захищати свої права
будь-яким, не забороненим законом
способом. Кожна особа має право вільно
обрати не заборонений законом спосіб
захисту прав, у тому числі і судовий
захист. Суб'єкти правовідносин мають
право на звернення до суду для захисту
своїх прав та інтересів. Право на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Отже, позивач вправі звертатись до
відповідача про стягнення шкоди,
заподіяної внаслідок подання
недостовірних відомостей. Проте цей
спір про відшкодування повинен
вирішуватись (враховуючи особу
відповідача) в порядку цивільного
судочинства.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову суду і
закрити провадження у справі (п. 4 ч.1
ст.198 КАС України) з підстав,
встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції повинен був закрити
провадження у даній справі у
відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України
з підстав не належності розгляду її в
порядку адміністративного
судочинства, а не відмовляти у
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року скасувати, а провадження у справі
за позовом Управління Пенійного фонду
України в м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець - Подільському районі
Хмельницької області до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені
ст.ст.212,254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Загороднюк А.Г.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар