Справа № 2а-90/11/0226
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-90/11/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Береговий
О.Ю.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

26 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької областіь від
25 лютого 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2010 року позивач звернулась
до суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 25 лютого 2011
року позов задоволено частково.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову та відмовити в
задоволені позовних вимог посилаючись
при цьому на не повне з'ясування судом
першої інстанції обставин, які мають
значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися, не повідомивши
суду причини своєї неявки.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до
пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України
визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з
втратою працездатності, що пов'язана з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернулась до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області з письмовою заявою про
перерахунок пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, віднесеної до 1
категорії, відповідно до положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач відмовив позивачу в
перерахунку пенсії з огляду на
відсутність підстав для такого
перерахунку, вказавши, що пенсію
позивачу обчислено відповідно до норм
чинного законодавства, зокрема,
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач, являючись особою, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, категорії 1, є
інвалідом 2 групи, має право на
отримання пенсії у відповідності до
положень статей 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
основної пенсії по інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю - 75% мінімальної пенсії за
віком, із змінами внесеними п.п. 12, 15 ст.
28 Закону України "Про Державний бюджет
на 2008 рік", постанов Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від
16.07.2008 року.

Визнаючи ж дії відповідача незаконними
суд першої інстанції, керувався
Рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008, яким у справі №
1-28/2008, положення пункту 28 розділу ІІ
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
Закону України "Про держаний бюджет на
2008 рік", зокрема, до статей 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визнано
неконституційними та нечинними з
моменту їх ухвалення. При цьому
Конституційним судом України було
зазначено, що внесення змін до законів
України, зупинка їх дії чи скасування
при прийнятті Законів України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, який не має вищої
юридичної сили стосовно інших законів,
є неприпустимим оскільки вказані дії
створюють протиріччя в законодавстві і
як наслідок призводить до обмеження
прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з того, що
відповідач допустив звуження змісту та
обсягу прав та свобод позивача,
передбачених статтею 22 Конституції
України, в якій зазначено, що права і
свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно ж до частини 4 статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону,
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам 2 групи -у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відзначено, що
мінімальний розмір пенсії по віку
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа
№1-21/2005 і рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008
встановлено: Закон України "Про статус
і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року
визначає основні положення про
реалізації конституційного права
громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи і охорону їх
життя і здоров'я, оскільки відповідно
до статті 50 Конституції України кожний
має право на безпечну для життя і
здоров'я навколишнє середовище і на
відшкодування шкоди заподіяного
порушенням цього права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на перерахунок пенсії в
розмірі передбаченому статтями 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки зазначений Закон має вищу
юридичну силу в порівняні з
постановами Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від
16.07.2008р., на які посилається відповідач.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької областіь від 25 лютого
2011 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.