Справа № 496/5250/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 496/5250/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
ГАЛИЧ О.П.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Федусика
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Біляївському районі Одеської
області на постанову Біляївського
районного суду Одеської області від 19
грудня 2013р. по справі за
адміністративним позовом СПД фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Біляївському районі Одеської області
про визнання протиправними та
скасування вимог Управління
Пенсійного фонду України у
Біляївському районі Одеської області,
стягнення надміру сплачені кошти, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013р. СПД ФОП ОСОБА_2
звернувся в суд із позовом до
управління ПФУ у Біляївському районі
Одеської області (далі-пенсійний фонд)
про визнання протиправними та
скасування вимог пенсійного фонду про
сплату боргу по єдиному соціальному
внеску від 27.05.2013р. за №ф-643 на суму
4572,42грн. та від 03.09.2013р. №ф-1209У на суму
1194,03грн., стягнення надміру сплачені
кошти в сумі 4572,42грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, яка обрала спрощену систему
оподаткування, перебуває на обліку в
пенсійному фонді і одночасно отримує
пенсію за віком. Позивач вважає, що
вимоги про сплату сум єдиного внеску є
незаконними, прийняті в порушення норм
діючого законодавства України,
оскільки він є пенсіонером за віком, а
тому відповідно до ч.4 ст.4 ЗУ «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати цього внеску. З метою
уникнення негативних наслідків
позивач був змушений сплатити
незаконно нараховану суму у розмірі
4572,42грн. Посилаючись на зазначені
обставини просить позов задовольнити.

Постановою Біляївського районного
суду Одеської області від 19 грудня
2013р. позов задоволено, визнано
протиправною та скасовано вимогу
управління пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
№ф-643 від 27 травня 2013р. про сплату
ОСОБА_2 боргу станом на 21 січня 2013р. по
єдиному внеску у розмірі 4572,42грн.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу управління пенсійного фонду
України в Біляївському районі Одеської
області №ф-1209У від 3 вересня 2013р. про
сплату ОСОБА_2 боргу станом на 22 квітня
2013р., по єдиному внеску у розмірі
1194,03грн.

Зобов'язано управління пенсійного
фонду України в Біляївському районі
Одеської області, повернути сплачений
борг по єдиному внеску у розмірі
4572,42грн. на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 сплачений судовий
збір у розмірі 114,70грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволені позову, посилаючись на
порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачу призначений такий вид пенсії
як «пенсія за віком», незважаючи на
пільговий характер умов її
призначення, отже, він є «пенсіонером
за віком» та відповідно до ч.4 ст.4 ЗУ
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, яка обрала спрощену систему
оподаткування, перебуває на обліку в
пенсійному фонді і одночасно отримує
пенсію за віком (а.с.7). Пенсійним фондом
03.09.2013р. винесено вимогу №Ф-1209У про
сплату боргу по єдиному внеску в сумі
1194,03грн. та 27.05.2013р. винесено вимогу
№Ф-643 про сплату боргу по єдиному
внеску в сумі 4572,42грн. (а.с.5,6). Позивач
звертався до пенсійного фонду із
заявою про погодження вимоги №ф-643 від
27.05.2013р., але відповідно до рішення
пенсійного фонду, йому відмовлено у
задоволенні вимоги з посиланням на те
що ним не досягнуто пенсійного віку - 60
років (а.с.8-10). В результаті чого
позивачем сплачена сума 4572,42грн., з
метою уникнення негативних наслідків.

Вирішуючи питання правомірності
винесення вимог про сплату єдиного
внеску, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Згідно до ст.4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010р.
№2464-VI до платників єдиного внеску
відносяться фізичні особи - підприємці,
зокрема ті, які використовують працю
інших осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством
про працю, чи за цивільно-правовим
договором (крім цивільно-правового
договору, укладеного з фізичною особою
- підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).
Тобто, платниками є фізичні
особи-підприємці, що є роботодавцями.
Крім цього, згідно положень цієї ж
статті платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.5 ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» обов'язки
фізичних осіб-підприємців як платників
єдиного внеску виникають з моменту їх
державної реєстрації.

Згідно до ч.2,3 ст.4 вищеназваного закону
фізичні особи-підприємці є
застрахованими особами щодо себе та
страхувальниками осіб, що на них
працюють (для платників єдиного внеску,
зазначених у пунктах 2, 3, 6 - 14 частини
першої цього закону).

Відповідно до ч.9 ст.9 ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» обчислення і
сплата єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюються платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які внесок
нарахований. Таким чином, до обов'язків
фізичних осіб осіб-підприємців, що є
роботодавцями, а також для фізичних
осіб-підприємців, що не є
роботодавцями, входить своєчасне
нарахування та сплата нарахованого
єдиного внеску до Пенсійного фонду на
суми, що виплачуються ними найманим
працівникам, а також на суми їх доходів
або самостійно визначені ними суми (для
фізичних осіб-підприємців, що обрали
спрощену систему оподаткування), які є
базою для нарахування єдиного внеску
відповідно до зазначеного Закону.

Крім того, ч.4 ст.4 вказаного закону
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Виходячи із наведених норм діючого
законодавства, суд першої інстанції
дійшов до висновку, з яким погоджується
судова колегія, що ОСОБА_2 є пенсіонером
за віком, а тому відповідно до вказаної
вище статті звільняється від сплати за
себе єдиного внеску.

Крім того, ч.4 ст.4 ЗУ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах,
посилання апелянта на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення цієї статті, оскільки він не
досяг 60-ти річного віку є
безпідставними та такі, що не
ґрунтуються на чинному законодавстві.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду ухвалена з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198, 200, 206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Біляївському районі Одеської області -
залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 19 грудня 2013р. - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

А.Г. Федусик