Справа № 826/2198/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2014 року 10:54
№ 826/2198/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
«Укрпромфінанс-Безпека»до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києвіпровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.09.2013р.,ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
«Укрпромфінанс-Безпека» (далі по
тексту - позивач) звернулось з позовом
до Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувані податкові
повідомлення - рішення прийняті
відповідачем протиправно, а тому
підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем правомірно.
В судовому засіданні 13.03.2014р. суд по
справі перейшов в письмове
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідачем проведено перевірку
ТОВ «Укрпромфінанс-Безпека» за
результатами якої 04.09.2013р. складено акт
№725/26-52-22-03-14/3237730 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
чинного податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «АР «Лоцман»
грудень 2012р., січень 2013р. (далі по тексту
Актом перевірки встановлено
порушення п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток заниження на
загальну суму 111 234грн., в тому числі за І
квартал 2012р. 40 285грн., за І півріччя 2012р.
у сумі 92 544грн., 1-4 квартал 2012р. у сумі 111
234грн.; п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК
України, в результаті чого занижено ПДВ
в розмірі 400 479грн., у тому числі за
січень 2012 року в сумі 9 667грн., за лютий
2012 року в сумі 9 667грн., за березень 2012
року в сумі 19 033грн., за квітень 2012р. в
сумі 19 500грн., за травень 2012р. в сумі 38
300грн., за червень 2012р. у сумі 141 570грн., за
липень 2012р. в сумі 9 867грн., за серпень
2012р. в сумі 9 867грн., за вересень 2012р. в
сумі 39 640грн., за жовтень 2012р. в сумі 10
383грн., за листопад 2012р. в сумі 23 867грн.,
за грудень 2012р. в сумі 39 285грн., за січень
2012р. в сумі 29 833грн.
На підставі встановленого
порушення відповідачем 19.09.2013р.
прийняті податкові повідомлення -
рішення №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі
600 718,5грн., в тому числі основний платіж -
400 479грн. та штрафні санкції - 200 239,5грн.
та №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 139 042,5грн., в тому
числі основний платіж - 111 234грн. та
штрафні санкції - 27 808,5грн.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що позивач мав
взаємовідносини з ТОВ «Рекламне
агентство «Лоцман», ТОВ «Комершал
Трейд Ко» та ПП «Флагман-1», по яким
сформував валові витрати та включив
податок на додану вартість до
податкового кредиту.

Між позивачем(Замовник) та ТОВ
«Лоцман»(Виконавець) укладено ряд
договорів про надання рекламних послуг
№02/04/2012 від 02.04.2012р., №01/12/2012-1 від
01.12.2012р., №01/12/2012-2 від 01.12.2012р., №01/09/2012-1
від 01.09.2012р., відповідно до умов яких
замовник доручає, а виконавець надає
послуги по розробці макета, друку
буклетів та їх розповсюдження.

На виконання вимог зазначених
договорів ТОВ «Лоцман» виписано
податкові накладні №81 від 30.04.2012р., №33
від 31.05.2012р., №44 від 30.06.2012р., №81 від
31.07.2012р., №57 від 31.08.2012р., №57 від 30.09.2012р.,
№108 від 31.11.2012р., №64 від 31.01.2013р., №92 від
31.12.2012р., №93 від 31.12.2012р., №58 від 30.09.2012р.,
№109 від 30.11.2012р., №65 від 31.01.2013р. та акти
здачі-приймання робіт від 31.5.2012р., від
30.06.2012р., від 31.07.2012р., від 31.08.2012р., від
30.09.2012р., від 30.11.2012р., від 31.01.2013р., від
31.12.2012р.

Крім того, між позивачем(Покупець) та
ТОВ «Комершал Трейд Ко» (Продавець)
укладено договори поставки №19/09/2012-1,
№19/09/2012-2 від 19.09.2012р., за умовами яких
продавець продав, а покупець купив
спецвзуття та спец одежу на основі
рахунку-фактури, виставленого
продавцем покупцю.

На виконання договорів ТОВ «Комершал
Трейд Ко» виписані податкові та
видаткові накладні № 584 від 30.09.2012р., №585
від 30.09.2012р., №759 від 30.10.2012р., №719 від
30.11.2012р., №806 від 29.12.2012р., № 584 від
30.09.2012р., №758 від 31.10.2012р., №720 від 30.11.2012р.,
№807 від 29.12.2012р., №237 від 31.01.2013р., №807 від
31.01.2013р.

29 липня 2011 року між позивачем (Замовник)
та ПП «Флагман-1»(Виконавець) укладено
договір про представлення персоналу по
охороні об'єктів №29/07/11-01, відповідно до
умов якого виконавець надає в
розпорядження замовнику свій персонал
охорони, який має встановлені законом
ліцензії та дозволи для охорони
об'єктів.

На виконання умов договору ПП
«Флагман-1» виписані акти
здачі-приймання робіт від 31.02.2012р., від
29.02.2012р., від 31.03.2012р., від 30.04.2012р., від
31.05.2012р., від 30.06.2012р. та податкові
накладні №12 від 31.01.2012р., №10 від 29.02.2012р.,
№36 від 30.03.2012р., №37 від 31.03.2012р., №24 від
30.04.2012р., №25 від 30.04.2012р., №26 від 31.05.2012р.,
№27 від 31.05.2012р., №22 від 29.06.2012р., №23 від
29.06.2012р.

1 червня 2012 року між позивачем
(Замовник) та ПП «Флагман-1»(Охорона)
укладено договір на забезпечення
порядку та охорону об'єктів постами
фізичної охорони.

На виконання умов зазначеного договору
ПП «Флагман-1» виписані акт
здачі-приймання робіт від 30.06.2012р. та
податкова накладна №13 від 26.06.2012р.

Оплата проводилась шляхом
безготівково розрахунку, що
підтверджується банківськими
виписками.

В матеріалах справи містяться акти
№584/26-55-22-02/38347480 від 29.07.2013р., №883/7/22-4 від
09.04.2013р., №1214/22-221-35822284 від 08.04.2013р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Комершал Трейд Ко», ПП
«Флагман-1», ТОВ «Агенція реклами
«Лоцман».

Актом №584/26-55-22-02/38347480 від 29.07.2013р. ТОВ
«Комершал Трейд Ко» встановлено
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні товарів (робіт/послуг) у
контрагентів-постачальників за період
з 01.09.2012р. по 28.02.2013р. та продажу цих
товарів (робіт/послуг)
контрагентам-покупцям за період з
01.09.2012р. по 28.02.2013р.

Актом №883/7/22-4 від 09.04.2013р. ТОВ «Агенція
реклами «Лоцман» встановлено, що
звіркою не підтверджено реальність
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Маркітант
груп» за період травень, червень та
серпень 2012 року.

Актом №1214/22-221-35822284 від 08.04.2013р.
встановлено порушення ч. 1 ст. 203, ч. 1, 2
ст. 215, ст. 216 ЦК України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ПП «Флагман-1»
при придбанні та продажу товарів
(послуг). Товар по вказаним правочинам
не був переданий в порушення ст. 662, 655 та
ст. 656 ЦК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ДПІ у Печерському районі м.
Києва ДПС службовою запискою №54/38/1936
від 18.05.2013р. для проведення перевірки
повідомило, що в провадженні СВ
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
перебуває кримінальне провадження за
ознаками злочину передбаченого ст. 205
КК України, а саме за фактом фіктивного
підприємництва з використанням ТОВ
«Комершал Трейд Ко».

Також, згідно змісту пояснень
директора та засновника ТОВ «Комершал
Трейд Ко» гр. ОСОБА_1, який повідомив, що
зареєстрував дане підприємство на
власне ім'я за грошову винагороду на
пропозицію малознайомого громадянина
без мети подальшого здійснення
підприємницької діяльності. гр. ОСОБА_1
пояснив, що документи
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Комершал Трейд Ко» не складав та
не підписував, товар (роботи, послуги)
на адресу інших суб'єктів
господарювання не поставляв (не
виконував, не проводив).

Таким чином, відповідач встановив, що
між позивачем та його контрагентами
відсутній факт реального здійснення
господарських операцій, оскільки не
було фактичного придбання товарів чи
послуг. Договори між ТОВ
«Укрпромфінанс-Безпека» і ТОВ «АР
«Лоцман», ТОВ «Комершал Трейд Ко», ПП
«Флагман-1» в силу ст. 216 ЦК України, не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю, тому
бухгалтерські та податкові документи,
складені контрагентами стосовно
взаємовідносин з позивачем, не можуть
бути прийняті до уваги як первинні
документи, що підтверджують
правомірність формування витрат та
віднесення сум ПДВ до податкового
кредиту ТОВ «Укрпромфінанс-Безпека».

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11, згідно з п.44.1 ст.44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV
(із змінами та доповненнями) зазначено,
що сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст. 3 "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст.
2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за №168/704, первинні документи:

- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. №996-XIV
(із змінами та доповненнями)
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня
1995р. за №168/704 первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV
(із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищевикладене, позивачем не
підтверджено фактичне здійснення
постачання, приймання-передачі та
оприбуткування товарно-матеріальних
цінностей по договірним
взаємовідносинам з вказаними
контрагентами.

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.

Згідно з п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового
зобов'язання продавця товарів (послуг)
по господарським операціям, проведеним
з кожним контрагентом - покупцем у
окремому звітному періоді, має
дорівнювати розміру податкового
кредиту такого покупця,
задекларованого за такий звітний
період, що передбачає відображення
покупцем отриманої податкової
накладної у реєстрі отриманих
податкових накладних цього звітного
періоду.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України не включаються до складу
витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011, № 742/11/13-11 "Щодо однакового
застосування адміністративними судами
окремих приписів Податкового кодексу
України та Кодексу адміністративного
судочинства України" будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що операції між позивачем
та контрагентами не мали реального
характеру. Фактично перевіркою
встановлено документування операцій
по регістрах бухгалтерського обліку,
які стосуються лише факту
перерахування грошових коштів.
Контрагентом перераховувались кошти
без мети реального настання правових
наслідків, з метою зниження об'єкту
оподаткування, несплати податків, у
зв'язку з чим дії підприємства призвели
до втрат дохідної частини Державного
бюджету України.

Судом в якості свідків для надання
пояснень було викликано директорів ТОВ
«АР «Лоцман», ТОВ «Комершал Трейд Ко»,
ПП «Флагман-1», проте, жоден з них до
суду не з'явився, будь-яких пояснень
суду не надав.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не доведена реальність
господарських операцій, оскільки не
підтверджується час здійснення
операції, відсутні трудові ресурси,
виробниче обладнання, транспортне та
торгівельне обладнання, а також
складені первинні документи не
відповідають вимогам встановленим
статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

На думку суду відповідач виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятого
ним податкового повідомлення-рішення
від 19.09.2013р. № та №, а тому
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрпромфінанс-Безпека» вважається
таким, що не підлягає задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене
на користь суб'єкта владних
повноважень, судові витрати,
відповідно з частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Укрпромфінанс-Безпека» відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрпромфінанс-Безпека» () на користь Державного бюджету
України (отримувач УДСКУ у Печерському
районі, код 38004897, банк отримувача ГУ
ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, рахунок
4007) решту суми судового збору за
подання адміністративного позову у
розмірі 4 384,80грн. (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні, 80коп.).

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
В.В. Амельохін