Справа № 804/51/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р. Справа № 804/51/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить визнати протиправним
рішення управління Укртрансінспекції
у Дніпропетровській області Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті про застосування
до ОСОБА_2
адміністравно-господарського штрафу
та скасувати постанову
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області № 018117 від 21 листопада 2013 року
про стягнення
адміністративно-господарського штрафу
у сумі 1700 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
будь-який акт про порушення
законодавства при позивачеві не
складався, його копія не надавалась, з
ним не ознайомлювався, справа
розглядалась без особистої
присутності та повідомлення позивача.
Крім того, згідно постанови на позивача
наклали адміністративно-господарський
штраф у розмірі 1700 грн., за порушення
абз. 3 частини 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме за
експлуатацію легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки. Проте, позивач
зазначає, що в нього не було та немає
таксі і цією діяльністю взагалі не
займається і не займався.

Відповідач надав заперечення в якому
зазначив, що доводи позивача про
порушення відповідачем норм чинного
законодавства при винесенні постанови
про застосування фінансових санкцій є
хибними та такими, що не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства.

Сторони надали клопотання про розгляд
справи без участі представників.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 27.10.2013 року державними
інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області на підставі завдання на
перевірку від 25.10.2013 року № 028756
проведено перевірку додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом транспортного засобу, що
належить ОСОБА_2, про що складено
відповідний акт. Під час перевірки
встановлено, що ОСОБА_3 здійснював
надання послуг з перевезення вантажів
на договірних умовах без оформлення
страхового пролісу обов'язкового
особистого страхування, що є
порушенням абз.3 ч.1 ст.60 Закону України
"Про автомобільний транспорт".

ОСОБА_3 акт підписано із зауваженнями і
зазначено, що ним не перевозився
небезпечний вантаж.

На підставі акту від 27.10.2013 року
постановою Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області від 21.11.2013 року до позивача
застосовано фінансові санкції в сумі
1700,00 грн. за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону України
"Про автомобільний транспорт".

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 6 Закону України
"Про автомобільний транспорт",
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері
автомобільного транспорту, забезпечує:
формування та реалізацію державної
політики у сфері автомобільного
транспорту; нормативно-правове
регулювання; визначення пріоритетних
напрямів розвитку автомобільного
транспорту. Реалізація державної
політики у сфері автомобільного
транспорту здійснюється через
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, місцеві органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.12, ч.14 ст. 6 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006р. за № 1567
(далі - Порядок), визначає процедуру
здійснення державного контролю за
додержанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту (далі -
суб'єкти господарювання), вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
виконанням умов перевезень, визначених
дозволом на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 Порядку,
державний контроль на автомобільному
транспорті (далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю (далі -
посадові особи) у форменому одязі, які
мають відповідне службове посвідчення,
направлення на перевірку, сигнальний
диск (жезл) та індивідуальну печатку,
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок
(перевірок на дорозі).

Згідно п.12, п.14, п.15 Порядку рейдова
перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка. Рейдова перевірка
транспортних засобів проводиться в
будь-який час на окремо визначених
ділянках дороги, маршрутах руху,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.
Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Відповідно до п.21 Порядку у разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3.

У випадку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, проводилась рейдова перевірка,
за результатами якої складається акт
форми 3, який оформляється у єдиному
екземплярі та не надається суб'єкту
перевірки відповідно до Порядку.

Законом України від 05.07.2011 № 3565-VI «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо усунення надмірного
державного регулювання у сфері
автомобільних перевезень», внесено
зміни до Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме у
тексті Закону слова "дорожній лист"
виключити. Відповідно до зазначених
змін працівники управління
Укртрансінспекції не мають право
вимагати для перевірки дорожній лист у
водіїв транспортних засобів та ставити
відмітку про проведену перевірку.

Таким чином, жодні порушення прав
позивача та норм закону при складанні
акту №098278 від 27.10.2013р. з боку управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області відсутні.

Відповідно до п.25, 26, 27 Порядку справа
про порушення розглядається в органі
державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення. Справа про порушення
розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі.

З урахуванням вищевикладеного та
згідно матеріалів справи, судом
встановлено, що позивача належним
чином повідомлено про розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Згідно п.1 Положення про обов'язкове
особисте страхування від нещасних
випадків на транспорті цим Положенням
визначається порядок здійснення
обов'язкового особистого страхування
від нещасних випадків на транспорті
(далі - обов'язкове особисте
страхування), зокрема, водіїв
автомобільного, електротранспорту:
машиністів і помічників машиністів
поїздів (електровозів, тепловозів,
дизель-поїздів).

Пунктом 4 Положення про обов'язкове
особисте страхування від нещасних
випадків на транспорті
страхувальниками водіїв є юридичні
особи або дієздатні громадяни -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які є власниками транспортних засобів
чи експлуатують їх і уклали із
страховиком договори страхування.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За таких підстав суд дійшов висновку
про правомірність дій осіб, які
здійснювали року перевірку додержання
ОСОБА_2 вимог законодавства про
автомобільний транспорт, постанова про
застосування фінансових санкцій № 018117
від 21 листопада 2013 року прийнята на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволені
позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова