Справа № 826/14556/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
приватного акціонерного товариства
«Рамбурс» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство
«Рамбурс» (далі по тексту - позивач)
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 29
серпня 2013 року №22.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 22 жовтня 2013
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Рамбурс» ()
зареєстроване Шевченківською районною
державною адміністрацією міста Києва 29
грудня 1994 року, свідоцтво про державну
реєстрацію від 29 грудня 1994 року, запис в
ЄДР № 0000569. Податкова адреса
позивача: 04116, м. Київ, проспект
Перемоги, буд. 20, офіс 34.

Згідно свідоцтва від 27 червня 2011 року №
100341567 позивач станом на момент вчинення
спірних правочинів мав статус платника
податку на додану вартість.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у місті Києві проведено
камеральну перевірку податкової
звітності ПАТ «Рамбурс» з податку на
додану вартість в частині бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку в розмірі 514 021, 00 грн. за червень
2013 року (від 19.07.2013 року № ), за
результатами якої складено акт від 09
серпня 2013 року № 60/15-01-61.

29 серпня 2013 року на підставі акту
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
ГУ Міндоходів у місті Києві винесено
податкове повідомлення-рішення №
2, яким згідно з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст.
58 Податкового кодексу України за
порушення вимог п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України ПАТ «Рамбурс» зменшено
суму бюджетного відшкодування
заявлену до відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 514 021, 00 грн. та
нараховано штрафні (фінансові) санкції
на суму 128 505, 25 грн.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що як вбачається з акту
камеральної перевірки № 60/15-01-61 від 09
серпня 2013 року позивач допустив
порушення вимог п. 200.4 ст. 200 розділу V
Податкового кодексу України та пп. 4.6.4,
пп. 4.6.5 розділу V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 року № 1492, а саме арифметичну
(методологічну) помилку (порушення), що
вплинула на розрахунки з бюджетом.

Судом встановлено, що позивачем до
податкового органу подано декларацію з
податку на додану вартість за червень
2013 року з усіма додатками до неї (вх. №
904374220 від 19.07.2013 року), в якій значення
рядка 23.1 декларації «сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню (рядок 3ДЗ)
(рядок 23.1+23.2) на рахунок платника у
банку» зазначено 514 021, 00 грн.

Податковим органом за результатами
перевірки вказаної декларації
встановлено не вірне заповнення
позивачем додатку № 2 до неї «Довідка
про залишок суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (Д2)», в частині
відображення від'ємного значення
попередніх звітних періодів (Д2) в
колонці 2 «звітний період, в якому
виникла сума».

Зокрема, відповідачем встановлено, що
ПАТ «Рамбурс» в рядку (3) не вірно
зазначено звітний (податковий) період,
у якому виникла сума, а саме - 2014 рік, що
на думку податкового органу є
недоречним та в свою чергу призводить
до неможливості визначення частини
залишку від'ємного значення, фактично
сплачено отримувачем товарів/послуг
постачальникам товарів/послуг, а тому
сума зазначена в рядку (3), як частина
залишку від'ємного значення, фактично
сплачена отримувачем товарів/послуг
постачальникам товарів/послуг не
відповідає дійсності.

Такі висновки податкового органу є
необгрунтовнаими, з огляду на наступне

Як зазначив позивач значення « 2014»
рядку (3) додатку № 2 до декларації з
податку на додану вартість від 19.07.2013
року (вх. № 904374220) ним вказано невірно
внаслідок помилки.

Відповідно до роз'яснення Комітету
Верховної Ради України з питань
фінансів і банківської діяльності від
20.03.2001 року № 06-10/167 під терміном
«арифметична помилка» слід розуміти
помилки або описки, допущені платником
податку при заповненні декларацій
(розрахунків) або додатків до неї,
зокрема, при виконанні арифметичних
дій, передбачених при обчисленні
об'єкта оподаткування з метою
визначення податкових зобов'язань з
податку, збору, обов'язкового платежу
(додавання або вирахування відповідних
рядків), а також описки, допущені при
перенесенні даних із додатків, на
підставі яких заповнюються відповідні
рядки декларації (неправильно
поставлено кому при застосуванні
одиниці виміру, неправильно перенесено
підсумок з додатка тощо).

Листом ДПА України від 06.07.2001 року №
9018/7/26-3317, під «методологічною помилкою»
розуміється помилка, допущена
платником податків при складанні ним
декларації, яка полягає у
неправильному застосуванні або
незастосуванні ставок оподаткування
чи коефіцієнтів при визначенні
податкового зобов'язання з того чи
іншого податку, збору (обов'язкового
платежу).

Як вбачається з дослідженої податкової
звітності позивача неточність
(помилка) була допущена останнім лише в
додатку № 2 (Д2) та відсутня як в самій
декларації з податку на додану
вартість за червень 2013 року, так і в
інших додатках до неї, сума що підлягає
бюджетному відшкодуванню відповідає
числовим показникам додатку 3, додатку 2
та рядкам 22, 23, 23.1 декларації.

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 Податкового
кодексу України за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, контролюючий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що доказів проведення такої
позапланової виїзної документальної
перевірки сторонами не надано.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Порядку №
1492 платник податку самостійно обчислює
суму податкового зобов'язання, яку
зазначає в податковій звітності. Дані,
наведені в податковій звітності, мають
відповідати даним бухгалтерського та
податкового обліку платника.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
невірне зазначення позивачем у додатку
2 податкової декларації з ПДВ за
червень 2013 року податкового періоду, у
якому виникла сума, що підлягає
відшкодуванню, а саме року - 2014-го є
опискою, яка не впливає на розрахунки
останнього з бюджетом, а також на
правильність визначення податкових
зобов'язань з ПДВ та сум бюджетного
відшкодування.

Таким чином, висновок податкового
органу про порушення позивачем вимог п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
та пп. 4.6.4, пп. 4.6.5 розділу, V пп. 14.2
розділу ІІІ Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 року № 1492, що призвело до
завищення значення бюджетного
відшкодування р. 23.1 на рахунок платника
у банку декларації з ПДВ за червень 2013
року на суму 514 021, 00 грн., є передчасним,
а відтак протиправним та таким, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Виходячи із вказаної норми Закону
застосування штрафу, можливо лише у
разі порушення платником податків норм
чинного законодавства та самостійним
визначенням у зв'язку з цим податкового
зобов'язання контролюючим органом.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від № 22 від
29 серпня 2013 року не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства, а тому,
апеляційна скарга .

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
26.03.2013 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.