Справа № 814/449/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

13 березня 2014 року
справа № 814/449/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Марича Є. В. розглянув у порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовомТовариства з
додатковою відповідальністю
"Миколаївське підприємство "Ера", вул.
Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54030

до Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул.
Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

провизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з додатковою
відповідальністю "Миколаївське
підприємство "Ера", звернувся до суду з
позовом до відповідача, Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 30.12.2013 р. №
.

Позов обґрунтовано тим, що висновок
відповідача про безтоварний характер
його правочинів із ТОВ "Дніпродім" і ТОВ
"Універсал Люкс" безпідставний, адже
спростовується наявністю у нього
первинних документів, а придбані
товари використані для виконання робіт
за договорами.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову, в яких зазначив, що
наявність документального
підтвердження господарських операцій
не є безумовною підставою для
виникнення права на формування
податкового кредиту. В актах перевірок
контрагентів позивача встановлено
неможливість фактичного здійснення
ними господарських операцій.

Сторони подали клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали і обставини
справи, якими обґрунтовані позовні
вимоги та заперечення, і встановив
наступне.

З 18.11.2013 р. по 22.11.2013 р. проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість за травень,
липень, серпень 2013 р. щодо відображення
правових відносин з
контрагентами-постачальниками ТОВ
"Універсал Люкс" за травень 2013 р., ТОВ
"Дніпродім" за липень, серпень 2013 р. та
контрагентами-покупцями, за
результатами якої складено акт від
29.11.2013 р. № 347/14-03/22-08/14307475 (а. с. 13-36).

За наслідками розгляду заперечень на
акт перевірки, відповідачем з 12.12.2013 р.
по 18.12.2013 р. проведена повторна
перевірка позивача, результати якої
оформлені актом від 18.12.2013 р. №
405/14-03-22-08/14307475 (а. с. 37-53).

Під час перевірки встановлено
порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3 ст. 198,
п. 200.1 ст. 200, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого завищено
суму податку на додану вартість за
травень, липень, серпень 2013 р. на суму
242726,36 грн.

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
30.12.2013 р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання зі сплати
податку на додану вартість за основним
платежем у розмірі 242726,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 60682,00 грн. (а. с. 12).

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходить з наступного.

За період, який перевірявся
відповідачем, позивач мав господарські
відносини з наступними контрагентами:

ТОВ "Універсал Люкс" (договір поставки
від 23.05.2013 р. № 23/05-13 (а. с. 59-62);

ТОВ "Дніпродім" (договори поставки від
25.07.2013 р. № 31/07-13 і від 12.08.2013 р. № 10/08-13 (а.
с. 92-95, 117-120).

Контрагенти поставили позивачу
матеріали для монтажу електричного
обладнання. Предмет поставки у
подальшому використаний позивачем при
виконанні договірних зобов'язань із
ПАТ "Херсонський суднобудівний завод".

На підтвердження факту укладення
правочинів позивач надав видаткові та
податкові накладні,
товарно-транспортні накладні,
банківські виписки та приходні ордери
(а. с. 63-91, 96-116, 121-146).

В акті перевірки відповідач зробив
висновок про безтоварний характер
операцій позивача з
контрагентами-постачальниками. В
якості доказів використано акт ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 03.09.2013 р. № 260/3-22-01/38316190 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Універсал Люкс". В акті
вказано про те, що юридична особа не
знаходиться за зареєстрованою адресою,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби.
Перевіркою не встановлено придбання
товарів у контрагентів-постачальників
і їх подальший продаж
контрагентам-покупцям.

Крім того, відповідач посилається на
акт ДПІ в Оболонському районі м. Києва
від 03.10.2013 р. № 549/26-54-22-2/38615716 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Дніпродім". В акті вказано
про те, що юридична особа не
знаходиться за зареєстрованою адресою,
відсутні основні фонди, трудові
ресурси, складські приміщення,
транспортні засоби, устаткування.
Перевіркою не встановлено об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів у підприємств-постачальників
та по операціях з продажу цих товарів
підприємствам-покупцям.

Жодних інших доказів відповідач у акті
перевірки позивача не навів.

З цього приводу суд зазначає, що
незнаходження контрагентів позивача
за зареєстрованим місцезнаходженням,
відсутність умов для провадження
господарської діяльності і, можливо,
порушення ними податкового
законодавства, не означає
"автоматичного" порушення вимог
податкового законодавства самим
позивачем. Контрагенти можуть
здійснювати підприємницьку діяльність
і не за місцем реєстрації, а невнесення
змін до облікових даних не є підставою
для визнання угод безтоварними.

Серед видів діяльності позивача є
ремонт і технічне обслуговування
електричного устаткування, ремонт і
технічне обслуговування суден і
човнів. З огляду на викладене,
обґрунтованим виглядає придбання
матеріалів для виконання
електромонтажних робіт на танкері за
договором з ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод".

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
відповідач не надав доказів на
підтвердження своїх висновків, а
встановлені судом обставини справи
спростовують доводи ДПІ про
нереальність господарських операцій
позивача з ТОВ " Універсал Люкс " і ТОВ
"Дніпродім".

Згідно п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку у зв'язку з придбанням послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає
висновки ДПІ, викладені в акті
перевірки, неправомірними та такими, що
не відповідають обставинам справи, в
зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення, прийняте на його
підставі, підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Позивач
надав квитанцію про сплату судового
збору в сумі 487,20 грн. (а. с. 3), що й
підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 30.12.2013 р. № .

3. Присудити товариству з
додатковою відповідальністю
"Миколаївське підприємство "Ера"
судовий збір у сумі 487,20 грн. з
Державного бюджету України.

4. Стягнути з Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
судовий збір в сумі 4384,80 грн.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич