Справа № 826/15555/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О.,Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суд м.
Києва від 14 листопада 2013 року у справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Конкорд Інжиніринг»
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Конкорд Інжиніринг»
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві у
якому просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 15.05.2013 року №
, №, № та №000474.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві подало
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва в
частині задоволених позовних вимог та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Голосіївському районі проведено
камеральні перевірки даних,
задекларованих позивачем у податковій
звітності з ПДВ за вересень 2011 року,
жовтень 2011 року, листопад 2011 року,
грудень 2011 року за результатами якої
складено акти від 12.04.2013 року № 227/15-225, №
228/15-225, №229/15-225, № 230/15-225 у яких
викладено виявлені під час перевірки
порушення позивачем вимог
законодавства України, зокрема: п.198.3,
198.6 ст. 198, п.201.4 ст. 201 ПК України та п.5
Наказу Мінфіну України від 01.11.2011 року
№1379 «Про затвердження форми
податкової декларації та порядку
заповнення податкової накладної»,
внаслідок включення до податкового
кредиту з ПДВ за вересень 2011 року
податку в сумі 3244 грн, за жовтень 2011
року податку в сумі 4574 грн, за листопад
2011 року в сумі 5305 грн, за грудень 2011 року
в сумі 3577 грн нарахованого по
контрагенту ТОВ «Граньстройінвест», що
призвело до заниження позивачем
податкових зобов'язань з ПДВ.

Зазначений висновок податковий орган
здійснив на підставі акта № 28023-137649152
від 13.02.2012 року, складеного за
результатами позапланової виїзної
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 13.04.2011 року по
31.12.2011 року в якому здійснено висновок
про нікчемність усіх правочинів ТОВ
«Граньстройінвест», а також порушення
такими право чинами публічного порядку
та суперечність інтересам держави.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкові
повідомлення-рішення від 15.05.2013 року: №
, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 4866 грн, у т.ч. за
основним зобов'язанням 3244 грн, штрафні
(фінансові) санкції - 1622 грн; №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 6861 грн у т.ч. за
основним зобов'язанням - 4574 грн, штрафні
(фінансові) санкції - 2287 грн; №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 7958 грн, у т.ч. за
основним зобов'язанням - 5305 грн, штрафні
(фінансові) санкції - 2653 грн; №000474, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 5366 грн у т.ч. за
основним зобов'язанням - 3577 грн, штрафні
(фінансові) санкції - 1789 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач уклав з ТОВ «Граньстройінвест»
договір поставки товару від 01.09.2011 року
№ 0109/11 відповідно до умов якого
постачальник ТОВ «Граньстройінвест»
зобов'язався поставити та передати у
власність товар, а позивач (покупець)
оплатити та одержати замовлений товар.

Ціна та кількість товару визначається
рахунками-фактурами, які виставляє
постачальник на підставі усної або
письмової заявки покупця. Доставка
товару здійснюється на умовах СРТ.
Підтвердженням поставки товару
покупцю є оформлення передачі товару
на підставі видаткової накладної.

На підтвердження поставки товару та
реальності господарської операції
позивачем долучено до матеріалів
справи рахунки-фактури, видаткові
накладні на поставку товару,
банківські виписки про оплату вартості
товарів з урахуванням ПДВ.

Відповідно до частин 1,2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції
і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Надані до справи первинні документи,
складені за результатами
господарських операцій позивача з його
контрагентами, вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність», підписані відповідними
посадовими особами та містять всі
необхідні реквізити.

Крім того, суд враховує, що при веденні
бухгалтерського обліку позивач
виконав всі вимоги пп. 1.2 п.1, пп. 2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, відобразив
обсяги господарських операцій у
видаткових накладних.

Всі надані позивачем первинні
документи відповідають вимогам
вищезазначеного Закону, містять
відповідні реквізити.

Статтею 3 ГК України визначено, що під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб»єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
зазначена згідно з розділом У ПК
України.

Відповідно до п.138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Не включаються до складу
витрат:витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (пп 139.1.9 п.139.1 ст. 139
ПК).

Відповідно до п.185.1 ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування ПДВ є операції
платників податку, зокрема, з
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до ст.. 186 цього
Кодексу.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як зазначено у п.198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках: а) порядковий номер податкової
накладної; б) дату виписування
податкової накладної; в) повну або
скорочену назву, зазначену у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); ґ)
місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повне або скорочене найменування,
зазначене у статутних документах
отримувача; е) опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
податку; ж) ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору.

Суд повністю погоджується із доводами
суду першої інстанції, що відповідач
не навів доказів які б спростовували
дійсність господарських зобов'язань і
фінансово-господарських документів,
які здійснювались та складались у
результаті господарських операцій
позивача з його контрагентом.

Безпідставними є посилання
відповідача на нікчемність і
недійсність правочинів, укладених
позивачем з ТОВ «Граньстройінвест»,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах ст. 204,215,228 ЦК України та ст. 207,208
ГК України та не підтверджуються
зібраними у справі доказами.
Надходження транзитних актів
перевірки інших податкових інспекцій
не можуть слугувати підставою для
визнання право чинів недійсними або ж
нікчемними виходячи з вищезазначених
норм цивільного законодавства України.

Крім того, суд враховує наступне.

Відповідно до пп. 75.1.1 п.75.1 ст. 75 ПК
України камеральною вважається
перевірка, яка проводиться у
приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платника податку.

Так, судом першої інстанції
встановлено і дана обставина
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачем проведено камеральні
перевірки податкової звітності.
Предметом перевірок була повнота
нарахування і сплати позивачем ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ
«Граньстройінвест», а зазначені в
актах порушення полягають не в
наявності арифметичних чи
методологічних помилок у поданій
позивачем звітності, а обґрунтовані
нікчемністю правочинів, відсутністю
поставок товарів, що є підставою
документальної перевірки.

Крім того, податковим органом при
проведенні камеральної перевірки
безпідставно взято до уваги транзитний
акт ДПІ у Вишгородському районі
Київської області від 13.02.2012 року №
280/23-1/37649152, що суперечить вимогам пп.
75.1.1 п.75.1 ст. 75 ПК і змісту камеральної
перевірки.

Отже висновок суду про те, що
перевіряючий орган фактично вийшов за
межі камеральної перевірки є
правомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 14 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України

Головуючий суддя:
Бужак
Н.П.

судді:
Костюк
Л.О.

Троян
Н.М.

Повний текст виготовлено: 20 березня 2014
року

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.