Справа № 161/5459/13-а,2а-361/13
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р.
Справа № 876/9304/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Луцьку Волинської
області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 травня 2013 року у справі
№2а/161/361/13 за позовом Прокурора міста
Луцька в інтересах ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2013 року Прокурор міста Луцька в
інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, яким просив визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області щодо відмови
позивачу у призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов'язати
відповідача призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до пункту «б» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за Списком
№2 виробництв, цехів, професій і посад з
важкими умовами праці, робота на яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затвердженим постановою Ради
Міністрів №1173 від 22.08.1956 року, з моменту
виникнення права на неї.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 травня 2013
року позов задоволено повністю.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам
справи, просить її скасувати, та
прийняти нову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги те, що із
записів трудової книжки не вбачається,
що за період з 06.07.1981 року по 01.07.1987 року,
з 01.01.1992 року по 16.08.2000 року на посаді
машиніста холодильно-компресорних
аміачних установок у ВАТ «Луцький
маслозавод» позивач працював повний
робочий день, (що є обов'язковою умовою
для призначення пенсії на пільгових
умовах передбаченою ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»)
та не вбачається характер виконуваної
роботи. Відповідно до п.20 Порядку
підтвердження наявності трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ № 637 від
12.08.1993 року, якою визначено, що у
відсутності у трудовій книжці
відомостей, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ , організацій та
їх правонаступників. Оскільки
позивачем не надано уточнюючої
довідки, документів, які підтверджують
зайнятість повний робочий день та
характер виконуваної роботи, то дані
періоди не можуть бути зараховані до
стажу роботи, який дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали цієї справи,
перевіривши доводи апелянта у їх
сукупності, приходить до переконання,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював
на посаді машиніста
холодильно-компресорних аміачних
установок у ВАТ «Луцький маслозавод»
та в ПП «Вінтер», що підтверджується
трудовою книжкою НОМЕР_1 (ст. 6-14).

Факт перебування позивача на
зазначеній посаді за період з 06.07.1981
року по 30.06.1987 року, а також за період з
31.10.2003 року по 31.08.2007 року не
заперечувався відповідачем, що
підтверджується відповіддю Управління
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області на звернення
ОСОБА_1 за №11/5-02 від 31.01.2013 року (ст. 5), а
тому у відповідності до ч. 3 ст. 72 КАС
України дана обставина не підлягає
доказуванню.

Згідно ст.62 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Згідно п.п.1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12.08.1993 року, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

З наведеного вбачається, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Позивач надав
відповідачу трудову книжку.

Відповідно до п. 20 Порядку
підтвердження наявності трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ № 637 від
12.08.1993 року, якою визначено, що у
відсутності у трудовій книжці
відомостей, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ , організацій та
їх правонаступників.

Факт роботи позивача в шкідливих
умовах з 01.07.1987 року по 18.08.2000 року
згідно записів у наказах з особового
складу по Луцькому маслозаводу
підтверджується архівною довідкою № 316
КП «Млинівський районний місцевий
архів» 09.10.2012 року.

З архівної довідки КП «Млинівський
районний місцевий архів» № 315 від 09.10.2012
року убачається, що документи (накази з
особового складу, основної діяльності
та книги нарахування заробітної плати)
Волинської ремонтно-механічної
майстерні та ВАТ «Луцького
маслозаводу» за 1980-2002 роки прийняті на
зберігання, про що складено акт від
19.08.2011 р. Вказані документи належали ДП
«Кипарис». Однак ухвалою
господарського суду Рівненської
області від 12.04.2006 року ДП «Кипарис»
було визнано банкрутом та ліквідовано.

У відповідності до п.п.33 розділу ХХХІІІ
Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 36 від 16.01.2003 року, посада машиніста
холодильно-компресорних аміачних
установок, яку обіймав позивач,
віднесена до такого списку.

Згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем не було
взято до уваги основний документ -
трудову книжку, яким підтверджується
трудовий стаж позивача, а саме на
посаді машиніста
холодильно-компресорних аміачних
установок, що відноситься до Списку №2,
що призвело до безпідставної відмови у
призначенні пенсії відповідно до вимог
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та порушення
гарантованих Конституцією України
його прав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області - залишити
без задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 травня 2013 року у справі
№2а/161/361/13 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь в справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич