Справа № 872/9959/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 811/863/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області про визнання
протиправними та скасування вимоги про
сплату боргу та рішення про
застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено: визнано протиправною та
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області про
сплату боргу № Ф 43 від 01 лютого 2013 року,
якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
зобов'язано сплатити суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 4572,42 грн.,
визнано протиправним та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області № 72 від 19
лютого 2013 року про застосування
фінансових санкцій за неподання
звітності, передбаченої Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
застосовано штрафні санкції у розмірі
170,00 грн., присуджено фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 судові витрати
у сумі 114,70 грн., зобов'язавши Головне
управління Державної казначейської
служби в Кіровоградській області
стягнути 114,70 грн. (сто чотирнадцять
гривень, сімдесят копійок) з Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання з рахунку Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, а в задоволенні
позовної заяви позивача відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
01 лютого 2013 року відповідно до статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі було виставлено та направлено
на адресу позивача вимогу №Ф 43 про
сплату боргу у розмірі 4572,42 грн.

Також, начальником Управління 19 лютого
2013 року було прийнято рішення №72 про
застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних
санкцій за неподання звітності у
розмірі 170,00 грн.

Не погоджуючись з даними рішеннями 20
березня 2013 року позивач направила на
ім'я начальника Управління в м.
Світловодську та Світловодському
районі лист з проханням зазначити
підставу необхідності сплати нею
єдиного соціального внеску за період з
серпня 2011 року по лютий 2012 року.

28 березня 2013 року Управлінням
позивачу було направлено лист №12/К-4 з
роз'ясненням, що оскільки ФОП ОСОБА_1
отримує пенсію за віком зі зниженням
пенсійного віку, то вона повинна
сплачувати єдиний соціальний внесок за
себе в повному обсязі на підставі
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; відповідно до
статті 6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний, зокрема,
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно з частиною восьмою статті 9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом є календарний місяць,
а для платників, зазначених в абзацах
третьому та четвертому пункту 1 частини
першої статті 4 цього Закону, -
календарний рік. З наведеної вище норми
вбачається, що платник внеску повинен
виконати зобов'язання із сплати
єдиного внеску не пізніше 20 числа
місяця, наступного за базовим (звітним),
тобто протягом (в період) 20 днів
наступного місяця, який, відповідно,
розпочинається з 1 числа місяця.

Пунктом 4 частини першої статті 4
вказаного Закону до платників єдиного
внеску віднесено, зокрема, фізичних
осіб - підприємців, в тому числі тих, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та членів сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Разом з тим, 07 липня 2011 року прийнято
Закон України №3609-VІ «Про внесення змін
до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України»,
який набрав чинності 06 серпня 2011 року.
На підставі цього закону статтю 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
доповнено частиною 4, за змістом якої
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 перебуває у статусі
пенсіонера за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням (а.с.15), а відтак - із серпня
2011 року звільнена від сплати за себе
єдиного внеску.

Також судом першої інстанції
встановлено, що на пенсію ОСОБА_1 вийшла
у віці 50 років, оскільки має сина
інваліда з дитинства ІІ групи, що
підтверджується копією відповідного
посвідчення, довідкою закладу охорони
здоров'я (а.с.22-23), та стаж роботи 26 років.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування2 від 09 липня 2003 року №1058-IV
пенсіонер - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини першої статті 9
вказаного Закону, за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

У свою чергу, відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
правовими підставами для призначення
пенсії за віком є не лише досягнення
особою загального пенсійного віку (55
років для жінок) та наявність трудового
стажу не менше 20 років. Так, статтею 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» гарантується право на
пенсію за віком, зокрема, жінкам після
досягнення ними 50 років і при стажі
роботи не менше 15 років, які є матерями
інвалідів з дитинства і виховали їх до
цього віку.

Згідно частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», від
сплати єдиного внеску звільняються
фізичні особи-підприємці, що обрали
спрощену систему оподаткування не
містить жодних застережень щодо
підстав такою особою набуття пенсії за
віком.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з позицією суду першої
інстанції стосовно того, що позивач,
яка отримує довічну пенсію за віком,
звільнена від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому дії
відповідача по нарахуванню останній
суми заборгованості за період
січень-грудень 2012 року в розмірі 4572 грн.
42 коп. є неправомірними, а вимога про
сплату боргу на зазначену суму
підлягає скасуванню.

Стосовно рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області № 72 від
19 лютого 2013 року про застосування
фінансових санкцій у розмірі 170, 00 грн.
за неподання звітності, суд зазначає,
що відповідно до пункту 4 частини
другої статті 6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики, зобов'язаний платник
єдиного внеску.

Згідно пункту 3.3 Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08 жовтня 2010 року №22-2,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 01 листопада 2010 року за №1014/18309,
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Звіт
зазначеними особами не подається.

Оскільки позивач звільнена від сплати
єдиного внеску як пенсіонер за віком,
то, відповідно, вона і не зобов'язана
подавати звіт щодо сум нарахованого
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Відтак, рішення відповідача рішення
про застосування до ОСОБА_1 штрафних
санкцій є протиправним.

За приписами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем не доведено
правомірність вимоги про сплату боргу
№Ф 43 від 01 лютого 2013 року на суму 4572,42
грн. та рішення про застосування
штрафних санкцій та неподання
звітності № 72 від 19 лютого 2013 року, а
тому позовні вимоги про визнання їх
протиправними та скасування
підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко