Справа № 820/3543/14
Суддя: Волкова Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 березня 2014 р.
№ 820/3543/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Волкова Л.М.

при секретарі судового засідання -
Добровольська М.С.

за участю:

позивач- Теслюк А.С.

представник відповідача - Шаплавська
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України" (ДУ "ДВ НАМН") про визнання дій
неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просив суд визнати
неправомірними дії Державної установи
"Інститут дерматології та венерології
Національної Академії Медичної Наук
України" щодо відмови в наданні ОСОБА_2
публічної інформації, у вигляді копій
договорів із додатками та
специфікацією, яки були укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.1 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, в обґрунтування яких зазначив
наступне. 30.01.2014 року позивач звернувся
із інформаційним запитом до Державної
установи "Інститут дерматології та
венерології Національної академії
медичних наук України" (ДУ "ДВ НАМН").
Відповідачем не було надано відповідь
на запит, чим порушено права позивача.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував в повному обсязі,
посилаючись на відповідність своїх дій
нормам чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, позивач
звернувся до Державної установи
«Інститут дерматології та венерології
Національної Академії Медичної Наук
України» з запитом про надання
публічної інформації від 30.01.2014 року, в
якому ОСОБА_2 просив надати копій
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.1 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

Відповідач листом № 135 від 14.02.2014 року
відмовив ОСОБА_2 в наданні публічної
інформації, посилаючись, що запитувана
інформація є конфіденційною.

Суд, оцінюючи дії суб'єкта владних
повноважень на відповідність ч. 3 ст. 2
КАС України, приходить до наступного.

Порядок здійснення та забезпечення
права особи на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єкта
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації
визначено Законом України «Про доступ
до публічної інформації».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються: 1) суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.1
Статуту Державної установи «Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України» (надалі - Установа), остання є
державною установою, яка заснована на
державній власності і відноситься до
відання Національної академії
медичних наук України (надалі - НАМИ).

Відповідно до п. 4.9 вказаного Статуту
фінансування діяльності Установи
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, а також інших
незаборонених джерел фінансування.
Обсяги бюджетних асигнувань Установи
встановлюються відповідно до
затверджених кошторисів видатків на
проведення лікувальної, наукової та
інших видів робіт. Додаткові кошти
Установи можуть створюватись
відповідно до чинного законодавства.

Згідно з довідкою Головного управління
Державної казначейської служби
України у Харківській області вих. №
09-34/159-1022 від 29.01.2014р. Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України є бюджетною установою та
фінансується з Державного бюджету
України.

Таким чином, Інститут дерматології та
венерології Національної академії
медичних наук України в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації юридичною особою,
що фінансується з державного бюджету.

З змісту запиту позивача від 30.01.2014 року
про надання публічної інформації
вбачається, що останній стосується
інформації щодо використання
бюджетних коштів, а саме копій
договорів із додатками та
специфікацією, які були укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.1 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач є розпорядником
інформації для цілей Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
інформацією з обмеженим доступом є: 1)
конфіденційна інформація; 2) таємна
інформація; 3) службова інформація.

Статтю 6 Закону України "Про доступ до
публічної інформації визначено
критерії обмеження доступу до
публічної інформації. Так, відповідно
до частини другої цієї статті
обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог: 1)
виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя; 2)
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода
від оприлюднення такої інформації
переважає суспільний інтерес в її
отриманні.

За умови додержання сукупності всіх
трьох підстав може бути обмежено
доступ до інформації.

Відмовляючи в наданні копій договорів,
відповідач послався саме на
конфіденційність запитуваної
інформації, однак не вказав існування
жодного з критеріїв віднесення
запитуваної інформації до інформації з
обмеженим доступом. Наявність
існування таких критеріїв щодо
запитуваної позивачем інформації не
виявлено і судом. Обов'язок доведення
того, що доступ до інформації може бути
обмежений, покладається на
розпорядника публічної інформації.

Також, суд зазначає, що відповідно до
частини 7 статті 6 вказаного Закону
обмеженню доступу підлягає інформація,
а не документ. Якщо документ містить
інформацію з обмеженим доступом, для
ознайомлення надається інформація,
доступ до якої необмежений.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
визначено, що не може бути обмежено
доступ до інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Відповідачем не надано доказів щодо
того, що оприлюднення або надання
запитуваних позивачем копій договорів
про використання бюджетних коштів
могло б завдати шкоди інтересам
національної безпеки, оборони,
розслідуванню чи запобіганню злочину,
таких обставин не встановлено і судом
під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що відповідачем
було неправомірно відмовлено позивачу
у наданні копій договорів на запит про
надання публічної інформації від 30.01.2014
року.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про доступ до
публічної інформації», ст.ст. 11, 72, 94, 160,
161, ст.ст. 163, 167, 186, 254, 255, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної академії медичних наук
України" (ДУ "ДВ НАМН") про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити в повному
обсязі.

2. Визнати неправомірними дії
Державної установи "Інститут
дерматології та венерології
Національної Академії Медичної Наук
України" щодо відмови в наданні ОСОБА_2
публічної інформації, у вигляді копій
договорів із додатками та
специфікацією, яки були укладені у 2014
році на доставку продуктів харчування,
згідно коду 10.51.1 - Державного
класифікатору продукції та послуг ДК
016:2010.

3. Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

4. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови
виготовлено 02 квітня 2014 року.

Суддя
Волкова Л.М.