Справа № 736/784/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/54960/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради Чернігівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року та постанову Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 18 липня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернулася до суду першої інстанції з
позовом, в якому просила: визнати
протиправними дії відповідача - УПСЗН
Деснянської районної у м. Чернігові
ради Чернігівської області щодо
виплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за січень-лютий 2013 року у розмірі
130 грн; стягнути з відповідача на її
користь заборгованість з допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за січень-лютий 2013 року
у розмірі - 1956 грн; допустити негайне
виконання постанови суду.

26.06.2013 року на адресу суду першої
інстанції надійшла заява позивача про
збільшення позовних вимог, в якій
ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача
заборгованість з допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за січень-червень 2013
року у розмірі - 5868 грн. (а.с. 19).

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 18 липня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відповідачем в
повному обсязі проведена виплата
допомоги позивачці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у період січня-лютого 2013 року
відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», а тому підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

У доводах касаційної скарги позивач
зазначає, що розмір допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, що виплатив їй
відповідач в січні-лютому 2013 року не
відповідає розміру такої допомоги,
який встановлений ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін, оскільки при їй
ухваленні судами попередніх інстанцій
не було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального
права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

ОСОБА_4 має малолітню дитину, перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради та отримує, як особа застрахована
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130,00 гривень.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
другого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

До 01.01.2008 року - дати набрання чинності
Законом України від 28 грудня 2007 №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХІІ (далі - Закон № 2811-ХІІ),
дія якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240-III (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 01.01.2009 року - статті 13, 15
Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» не
змінювся розмір та порядок виплат
грошових коштів, обумовлених Законами
№ 2240-ІІІ та № 2811ХІІ, то розмір такої
допомоги визначається приписами
вказаних Законів.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що на правовідносини між
позивачем та відповідачем щодо виплати
з 01.01.2013 року допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку особі, яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширюються
норми Закону № 2240-III, відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом. Тобто,
відмова відповідача щодо проведення
перерахунку вказаної допомоги є
протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі за аналогічним
позовом (№ 21-410а12).

З огляду на це, висновки судів
попередніх інстанцій про
необґрунтованість вимог позивача в
частині, що стосуються дій відповідача
в період з 01.01.2013 року по 30.06. 2013 року , є
помилковими.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, згідно зі
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанції
і ухвалює нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 232, 256
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року та постанову Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 18 липня 2013 року в справі № 736/784/13-а -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради Чернігівської області щодо
відмови ОСОБА_4 перерахувати та
виплатити державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради Чернігівської області здійснити
ОСОБА_4 перерахунок державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 01.01.2013 року по 30.06.2013
року, з урахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска