Справа № 2а-6401/10/2570
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.
розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Чернігівського центру перепідготовки
та підвищення кваліфікації
працівників органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
державних підприємств, установ,
організацій про скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди про
визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (надалі - позивач)
звернувся до Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Чернігівського центру перепідготовки
та підвищення кваліфікації
працівників органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
державних підприємств, установ,
організацій (надалі - відповідач) про
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу. Одночасно
позивач просив стягнути на його
користь 2000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Чернігівський окружний
адміністративний суд своєю постановою
від 26 травня 2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2011
року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

З 07 вересня 2007 року ОСОБА_2 працював в
Чернігівському центрі перепідготовки
та підвищення кваліфікації
працівників органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
державних підприємств, установ,
організацій на посаді начальника
навчально-організаційного відділу.
Прийнявши присягу, йому було присвоєно
11 ранг державного службовця в межах
штатної категорії посад, що
підтверджується записом в трудовій
книжці позивача серії НОМЕР_1 і
отримував заробітну плату з
урахуванням надбавки за ранг.

Відповідно до п. 1.4 Статуту
Комунального закладу «Чернігівській
центр перепідготовки та підвищення
кваліфікації працівників органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, державних підприємств,
установ і організацій» (далі-Статут),
затвердженого розпорядженням голови
Чернігівської облдержадмінстрації
06.05.2005 року та рішенням сесії
Чернігівської обласної ради 05.07.2005
року, координує та контролює роботу
Центру Головдержслужба України

Відповідно до п. 5.8 вказаного Статуту
директор Центру «...організує роботу
Центру, видає у межах своїх повноважень
накази, приймає на роботу та звільняє з
роботи працівників Центру згідно з
чинним законодавством».

Відповідно до розділу II посадової
інструкції директора Центру, директор
«...контролює стан трудової дисципліни
в центрі, видає у межах своєї
компетенції накази, організує та
контролює їх виконання».

Відповідно до Положення про
навчально-організаційний відділ,
затвердженого директором Центру 4
жовтня 2004 року, до основних цілей та
завдань відділу віднесена, «розробка
пропозицій, комплексних заходів,
планів, які стосуються організації
навчального процесу в Центрі».

У зв'язку з знаходженням заступника
директора Центра, яка до цього часу
розробляла проект плану-графіку, в
період з 04 червня по 13 серпня 2010 року у
відпустці, що підтверджується наказом
№ 25 від 25.06.2010 року, який міститься в
матеріалах справи, директором Центру 11
серпня 2010 року видано наказ № 173 «Про
відповідального за підготовку проекту
плану-графіку на 2011 року», відповідно
до якого начальник
навчально-організаційного відділу
ОСОБА_2 мав до 10 вересня 2010 року подати
на розгляд директора Центру проект
плану-графіку підвищення кваліфікації
державних службовців та посадових осіб
місцевого самоврядування на 2011 рік. З
наказом останній був ознайомлений.

10 вересня 2010 року, проект плану -
графіку на 2011 рік позивач директору
Центру не подав. Доручення директора
Центру позивачем не було виконано.

13 вересня 2010 року видано наказ № 193 «Про
підготовку проекту плану-графіку на 2011
рік», яким зобов'язано начальника
навчально-організаційного відділу
ОСОБА_2 письмово надати пояснення щодо
не виконання наказу № 173 від 11 серпня 2010
року.

В своїх поясненнях, позивач зазначив,
що розробка проектів планів-графіку та
подання їх на розгляд директору Центру
покладена на заступника директора
Центру, та не входить в обов'язки
начальника навчально-організаційного
відділу Центру.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Що стосується доводів позивача про те,
що розробка проектів планів-графіку та
подання їх на розгляд директору Центру,
входить до повноважень заступника
директора Центру та не може бути
покладена на нього, є необгрунтованими
з огляду на те, що відповідно до
посадової інструкції начальника
навчально-організаційного відділу
Центру, що затверджена 08 жовтня 2009 року,
останній «...розробляє пропозиції,
комплексні заходи, плани тощо, які
стосуються організації навчального
процесу в Центрі, бере участь у
розробці проектів перспективних,
річних, піврічних планів роботи
Центру», «...виконує інші доручення
керівництва Центру, пов'язані з його
діяльністю». Таким чином, колегія
суддів вважає, що оскільки заступник
директора Центра, яка в період з 04
червня по 13 серпня 2010 року знаходилася
у відпустці, то позивач мав, у
відповідності до посадової інструкції,
розробляти проект плану - графіку на 2011
рік.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
догана або звільнення.

Наказом № 29 від 06 липня 2010 року
позивачу оголошена догана за неякісне,
неповне та несвоєчасне виконання
службових обов'язків.

Наказом № 38 від 13 серпня 2010 року
оголошена догана за порушення трудової
дисципліни.

Вищевказані дисциплінарні стягнення
не втратили юридичної сили, оскільки
строк звернення до суду про їх
оскарження позивачем пропущений, в
задоволенні клопотання про поновлення
строку - відмовлено, що підтверджується
ухвалами Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29.12.2010 року,
які набрали законної сили.

Таким чином, накази про оголошення
догани, не були скасовані у
встановленому законом порядку і були
чинні на момент прийняття рішення про
звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Протоколом № 1 від 12 жовтня 2010 року
засідання профспілкового комітету
первинної профспілкової організації
Чернігівського центру перепідготовки
та підвищення кваліфікації
працівників органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
державних підприємств надана згода на
застосування до ОСОБА_2
дисциплінарного стягнення -
звільнення, що відповідає вимогам ч. 1
ст. 43 КЗпП України.

12 жовтня 2010 року видано наказ № 49 про
звільнення ОСОБА_2 з займаної посади з 15
жовтня 2010 року, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.
40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Оскільки 13 вересня 2010 року виявлено
невиконання своїх посадових обов'язків
позивачем без поважних причин, то
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що відповідачем правомірно
видано 12 жовтня 2010 року наказ № 49 про
звільнення ОСОБА_2 з займаної посади з
15.10.2010 року, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, тобто в межах строку,
визначеного ст. 147 КЗпП України. У
зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 на
лікарняному, наказом від 08.11.2010 року №
55, дату звільнення перенесено з 15.10.2010
року на 08.11.2010 року.

Що стосується стягнення з відповідача
моральної шкоди, то колегія суддів
апеляційної інстанції зазначає, що у
відповідності до Постанови від 31.03.1995
року № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами та
доповненнями) позивач не зазначив в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями та бездіяльністю
її заподіяно, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди. А
також не надано будь-яких доказів, що
підтверджують факт завдання йому
моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову в задоволенні
адміністративного позову, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 26
травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
27.03.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.