Справа № 825/727/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2014 року
Чернігів Справа №
825/727/14

Чернігівський окружний
адміністративний колегією суддів у
складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

суддів
Д'якова В.І., Клопота С.Л.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд"
до Державної реєстраційної служби
України, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сівер-Буд» (надалі -
позивач), звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
реєстраційної служби України (надалі -
відповідач), третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції (надалі - третя
особа), в якому просить суд визнати
протиправним рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України від 11.11.2013 № 7795290 та скасувати
його; зобов'язати відповідача
зареєструвати за Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сівер-Буд» право власності на
машиномісце № 21 в будинку 23-А по вул.
Вєтрова в м. Києві та видати
відповідне свідоцтво про право
власності.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
11.11.2013 державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України було
прийняте рішення про відмову
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Сівер-Буд» у
державній реєстрації права власності
на машиномісце № 21 в підвалі будинку №
23-А по вул. Вєтрова у м. Києві. Підставою
для відмови у державній реєстрації
права власності на вказане нерухоме
майно зазначено, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. Вважає, що рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно від 11.11.2013 № 7795290 про
відмову у державній реєстрації права
власності на машиномісце № 21 в підвалі
будинку № 23-А по вул. Вєтрова у м. Києві
є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник позивача надав суду заява
про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, жодних письмових пояснень
чи заперечень та документів, які стали
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення суду не надав.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надіслав клопотання, в
якому зазначив, що оскільки позовні
вимоги не стосуються дій чи
бездіяльності реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
та не порушують її інтересів, просить
проводити судове засідання без участі
представника реєстраційної служби.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
за наявними в матеріалах справи
доказами.

Відповідно до положень статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України справа вирішується на підставі
наявних в ній доказів.

Фіксування судового засідання,
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Позивач вважає, що право на оформлення
у власність вказаного об'єкту
нерухомості виникло у ТОВ «Сівер-Буд»
на підставі інвестиційного договору
від 26.06.2002 № 1/Н, відповідно до якого ТОВ
«Сівер-Буд» як інвестор приймало
участь у фінансуванні будівництва
будинків № 23 та № 23-А по вул. Вєтрова в
м. Києві (а.с. 15-23).

22.07.2011 було прийнято в експлуатацію II
пусковий комплекс на вул. Вєтрова, 23-А -
паркінг на 28 машиномісць з вбудованими
технічними приміщеннями, що
підтверджується сертифікатом серії КВ
№ 4 (а.с. 32).

Рішенням господарського суду м. Києва
від 27.08.2012 у справі № 5011-51/2158-2012, яке
набрало законної сили, визнані майнові
права ТОВ «Сівер-Буд» - право на
оформлення у власність об'єкту
нерухомого майна, зокрема, машиномісця
№ 21 в будинку 23-А по вул. Вєтрова
в м. Києві (а.с. 40-48).

14.10.2013 позивачем було подано заяву про
реєстрацію права власності на
машиномісце № 21, що знаходиться в
підвалі будинку № 23-А по вул. Вєтрова, м.
Київ, що підтверджується карткою
прийому заяви № 6749011 (а.с. 12).

11.11.2013 рішенням № 7795290 державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Сіволіним М.Ю. Державної реєстраційної
служби України було прийняте рішення
про відмову позивачу у державній
реєстрації права власності на
машиномісце № 21 в підвалі будинку № 23-А
по вул. Вєтрова у м. Києві. Підставою для
відмови у державній реєстрації права
власності на вказане нерухоме майно
зазначено, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують (а.с. 14).

Статтею 181 Цивільного кодексу України
від 16.01.2003 року №435-IV визначено режим
рухомих та нерухомих речей, до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Відповідно до статті 182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і
правочинів щодо нерухомості є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Особливості реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі -
Закон №1952-IV) та «Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Приписами статті 2 Закону №1952-IV
визначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону №1952-IV передбачено, що
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно. Права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.
Державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно частини 1 статті 19 Закону,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Статтею 22 Закону визначено, що у разі
якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення виконав вимоги
державного реєстратора, загальний
строк розгляду заявленого права
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення. У разі
невиконання зазначених вимог
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Згідно частини 1 статті 24 Закону, у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву
про державну реєстрацію обтяжень
речових прав на нерухоме майно щодо
попереднього правонабувача подано
після державної реєстрації права
власності на таке майно за новим
правонабувачем; заяву про державну
реєстрацію речових прав, похідних від
права власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; під час
подання заяви про державну реєстрацію
права власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини), що виникло на підставі
документа, за яким правонабувач
набуває також право власності на
земельну ділянку, не подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку; після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; заявником подано
ті самі документи, на підставі яких
заявлене право та обтяження такого
права вже зареєстровано у Державному
реєстрі прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.08.2012 у справі № 5011-51/2158-2012,
яке набрало законної сили, було визнано
майнові права позивача, зокрема, право
на оформлення у власність об'єкту
нерухомого майна, машиномісце № 21 в
паркінгу в будинку 23-А по вул. Вєтрова в
м. Києві, що є самостійною підставою для
державної реєстрації права власності
на вказаний об'єкт за позивачем згідно
статті 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить із
приписів частини 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за змістом якої, обставини, які
за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (частина 1 статті 86 КАС
України).

Оскільки, відповідачами не було надано
до суду жодних доказів правомірності
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
11.11.2013 № 7795290 то, вказана відмова, судом
сприймається як юридично неспроможна,
адже таким чином відповідач фактично
намагається поставити під сумнів
судове рішення, яке набрало законної
сили, що в світлі положень пункту
дев'ятого частини третьої статті 129
Конституції України та частини другої
статті 13 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів" не допускається.

В силу частини першої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлені вищезазначеним
судовим актом факти мають
преюдиціальне значення в рамках
досліджуваного адміністративного
спору та доведенню знову не підлягають.

Крім того, суд зауважує, що з аналізу
оскаржуваного рішення не вбачається в
чому саме подані позивачем документи
не відповідають вимогам, встановленим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідач як суб'єкти владних
повноважень не довів правомірність
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
11.11.2013 № 7795290.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сівер-Буд» до
Державної реєстраційної служби
України, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії
необхідно задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сівер-Буд», - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно від 11.11.2013 № 7795290.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України зареєструвати за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сівер-Буд» право
власності на машиномісце № 21 в будинку
23-А по вул. Вєтрова в м. Києві.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України видати Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Сівер-Буд» свідоцтво про право
власності на машиномісце № 21 в будинку
23-А по вул. Вєтрова в м. Києві.

Стягнути з Державного бюджету (р/р
4002 в ГУДКС України в
Чернігівській області, МФО 853592, код
38054398) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сівер-Буд» () судові витрати в розмірі
73,08 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць