Справа № 810/2358/13-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/2358/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Лисенко В.І.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О ВА

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інжинірінг Плюс" на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інжинірінг Плюс" до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекці Київської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інжинірінг Плюс"
(далі - ТОВ "Інжинірінг Плюс") звернулося
до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекці
Київської області Державної
податкової служби (далі -
Білоцерківська ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
07.05.2013 р. №/991, № /992, №/993.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ТОВ "Інжинірінг
Плюс" подало апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
Білоцерківською ОДПІ проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Інжинірінг Плюс" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед» за період з
01.01.2012 р. по 31.03.2012 р., за результатами
якої складено акт перевірки від 19.04.2013
р. №1678/22-3/37236109/55.

Даною перевіркою встановлено
порушення позивачем:

- пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
позивачем занижено податок на додану
вартість на суму 2 1946,00 грн. та завищено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість на суму 3910,00
грн.;

- пункту 138.2 статті 138, пункт 139.1.9
статті 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
прибуток на суму 27149,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 07.05.2013 р.
№/991, №/992 та №/993,
згідно з якими позивачу нараховані
податкові зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 33936,00 грн., з податку
на додану вартість у розмірі 27433,00 грн.
та зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 3910,00 грн.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Порядок формування податкового
кредиту, підстави його виникнення та
порядок визначення сум податку на
додану вартість, що підлягають
відшкодуванню з Державного бюджету
України, встановлено статтею 198
Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу
України, визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з, в тому числі придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг, при цьому датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, а саме дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього
Кодексу передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Як вбачається з матеріалів
справи, між позивачем та ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед» укладені
договори підряду від 03.01.2012 р. № 10/1/01,
від 03.01.2012 р. №7/01, від 03.01.2012 р. №8/01, від
03.01.2012 р. №9/01, від 03.01.2012 р. №10/01, від
03.01.2012 р. №10/2/01, від 01.02.2012 р. №13/02, від
01.02.2012 р. №15/02, від 01.03.2012 р. №20/03
відповідно до умов яких підрядник (ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед») брав на
себе зобов'язання виконати роботи
(улаштування металевих воріт, монтаж
механічного обладнання, ремонт
фільтрів, улаштування та протягування
поліетиленового трубопроводу, ремонт
водопровідних мереж, благоустрій
житлового будинку).

На підтвердження дійсного
виконання робіт позивачем надано
належні податкові накладні, акти
приймання виконаних робіт, довідки про
вартість виконаних робіт та довідки
про узгодження договірної ціни, які
містять детальний опис виконаних
робіт, характеристики їх кількісних та
якісних показників, обсягу наданих
послуг.

Оплата таких послуг
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями в матеріалах
справи.

В свою чергу, відповідачем не
спростовано доводів позивача та
доказів, наявних у матеріалах справи,
які доводять товарність та реальність
господарських операцій між позивачем
ТОВ «Константа-Інкорпорейтед».

При цьому, як вбачається з акту
перевірки, висновок податкового органу
про допущені позивачем порушення
ґрунтується на висновках акту
перевірки ДПІ у Солом'янському районі
м. Києві від 13.11.2012 р. №7594/22-7/37817020 щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед» та на
поясненнях свідка ОСОБА_3 (директора
ТОВ «Константа-Інкорпорейтед») в
рамках досудового розслідування у
кримінальній справі.

Проте, колегія суддів зазначає, що
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.04.2013 р. по справі 826/3030/13-а, визнано
протиправними дії ДПІ у Солом'янському
районі м. Києві щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед», за
результатами якої складений акт
перевірки від 13.11.2012 р. №7594/22-7/37817020.

Крім того, відповідачем не надано
судового рішення, яке б набрало
законної сили, щодо встановлення факту
відсутності у ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед» мети на
здійснення господарської діяльності
та відсутності її реального
здійснення.

Разом з тим, лише встановлення в
ході судового розгляду факту
узгодженості дій платника податків з
недобросовісними постачальниками з
метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальників чи
сприяння ухиленню постачальниками
товару від виконання податкових
зобов'язань може слугувати підставою
для відмови у праві на валові витрати
та податковий кредит.

Зазначені у акті перевірки
обставини стосуються лише
господарської діяльності контрагенту
та подання ним податкової звітності, і
жодним чином не доводять
недобросовісності позивача та
відсутності реальності господарських
операцій.

Однак, чинне законодавство України не
ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. На сторону
цивільно-правової угоди - покупця
товару (робіт, послуг), яка є платником
податків, не покладено обов'язку в
подальшому за можливі будь-які
неправомірні дії будь-кого з
постачальників при створенні
підприємства та здійсненні
господарської діяльності або через
відсутність висновків зустрічних
перевірок зазнавати певних негативних
наслідків у вигляді позбавлення права
на формування валових витрат та
податкового кредиту та донарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток.

Таким чином, позивачем правомірно
сформовано валові витрати та
податковий кредит в періоді отримання
відповідних податкових накладних, а
отже податкові повідомлення-рішення
Білоцерківської ОДПІ від 07.05.2013 р.
№/991, №/992, №/993 є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позову, а тому
апеляційну скаргу ТОВ "Інжинірінг Плюс"
необхідно задовольнити, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити,
оскільки постанова ухвалена з
порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інжинірінг Плюс" - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інжинірінг Плюс" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекці Київської області
Державної податкової служби від 07.05.2013
р. №/991, №/992, №/993.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст постанови складено 25.03.2014
р.

Головуючий суддя

Сорочко Є.О.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.