Справа № 2а-4632/10/1670
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року м.ПолтаваСправа №
2а-4632/10/1670

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -Христич
О.С.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Хорольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Хорольська міжрайонна державна
податкова інспекція звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
штрафних санкцій у сумі 4948 грн .

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що за порушення,
зокрема, статей 20 - 21 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 рішенням Хорольської МДПІ про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №/0 від 21 червня 2010 року
застосовані штрафні (фінансові)
санкції на загальну суму 5 043,00 грн.
Відповідач частково сплатив суму
заборгованості по фінансовим санкціям,
проте, сума боргу у розмірі 4948,00 грн.
залишається не погашеною, у зв'язку з
чим підлягає стягненню у судовому
порядку.

Протокольною ухвалою від 27 березня 2014
року замінено позивача на належного, а
саме - Хорольську міжрайонну державну
податкову інспекцію на Хорольську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував, посилаючись на те,
що висновки перевіряючих щодо
неналежного ведення порядку обліку
товарів за місцем реалізації,
зберігання та здійснення реалізації є
хибними, оскільки на весь товар, який
знаходився у барі "ІНФОРМАЦІЯ_1", у
наявності підприємця є всі необхідні
видаткові накладні та фіскальні чеки.
Відсутність зазначених документів на
момент перевірки ОСОБА_1 пояснив
наявністю у нього двох об'єктів
здійснення підприємницької
діяльності, у зв'язку з чим відповідач
позбавлений фактичної можливості
забезпечити наявність належної
документації на обох барах одночасно, а
тому, всі документи зберігаються у
нього особисто. Зазначив, що облік
товарів здійснювався у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані позивачем
документи, заслухавши пояснення
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Хорольською районною
державною адміністрацією Полтавської
області 18 липня 1997 року, номер запису
про включення відомостей про фізичну
особу - підприємця до ЄДР 2 001032,
Свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Відповідач узятий на облік в органах
державної податкової служби з 18 липня
1997 року за №43 (а.с.7).

02 червня 2010 року працівниками
контролюючого органу, на підставі
направлень від 01 липня 2010 року №2086 та
№2087 (а.с.22), проведено перевірку
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій бару
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
відповідачу. За результатами перевірки
складено акт від 02 червня 2010 року
№0088/16/27/23/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення відповідачем підпунктів 1, 12,
13 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР та
пункту 2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті
України, затвердженого постановою НБУ
від 15 грудня 2004 року №637 (а.с.8).

За результатами проведеної перевірки
позивачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 21 червня 2010 року №/0,
яким до відповідача застосовано
штрафні санкції у розмірі 5 043,00 грн.,
саме:

- згідно пункту 1 статті 17 Закону
№265/95-ВР за непроведення розрахункової
операції через РРО на суму 9,00 грн. - у
п'ятикратному розмірі непроведеної
суми (45,00 грн.);

- згідно статті 22 Закону №265/95-ВР за
невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі згідно поточного звіту РРО, з
вирахуванням суми покупки, не
проведеної через РРО, на суму 10,00 грн. - у
п'ятикратному розмірі суми на яку
виявлено невідповідність (50,00 грн.);

- згідно статей 20, 21 Закону №265/95-ВР за
неведення або ведення з порушенням
встановленого порядку обліку товарів
за місцем реалізації, зберігання та
здійснення реалізації товарів, які не
обліковані у встановленому порядку, на
суму 2 472,00 грн. - у подвійному розмірі
вартості не облікованих товарів (4 948,00
грн.).

Не погоджуючись із рішенням
Хорольської МДПІ про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 21
червня 2010 року №/0 в частині
застосування фінансової санкції за
порушення пункту 12 статті 3 Закону
№265/95-ВР у сумі 4 948,00 грн., відповідач
оскаржив його в адміністративному
порядку до ДПА у Полтавській області.
За результатами розгляду скарги ДПА у
Полтавській області рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій Хорольської МДПІ від 21 червня
2010 року №/0 у зазначеній частині
залишила без змін, а скаргу підприємця -
без задоволення.

Суми фінансових санкцій, визначені
статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають
перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій, Хорольська МДПІ
звернулась до суду з даним позовом про
стягнення недоїмки за штрафними
санкціями, застосованих до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 у сумі 4 948,00
грн.

Вирішуючи даний спір, суд керується
приписами частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною 1 статті 3 від 16 липня
1999 року №996-XIV Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Пунктом 12 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин; далі по тексту Закон
№265/95-ВР) визначено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

За порушення цієї норми Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що здійснюють реалізацію товарів, які
не обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (стаття 20 Закону №265/95-ВР).

Згідно статті 21 Закону №265/95-ВР до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Разом з тим, згідно зі статтею 6 Закону
№265/95-ВР облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

На момент виникнення спірних
правовідносин законодавством не
передбачався порядок обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем
реалізації для фізичних
осіб-підприємців.

Суд, звертає увагу, що відсутність
первинних документів у місці
здійснення торгівлі не є тотожним
неведенню обліку товарних запасів у
визначеному законодавством порядку.

В матеріалах справи наявні видаткові
накладні та фіскальні чеки, у яких
відображено операції з придбання усіх
товарів, внесених до відомості, що
підтверджує правомірність придбання
товарів, включених перевіряючими до
відомості про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків
запасів (товарно-матеріальних
цінностей) (а.с.57).

Отже, висновок позивача про порушення
відповідачем положення пункту 12 статті
3 Закону №265/95-ВР не знайшов свого
підтвердження в ході судового
розгляду.

У зв'язку з цим суд дійшов висновку,
що вимога про стягнення штрафу в сумі
4948,00 грн., застосована позивачем з
посиланням на порушення вимог статтей
20, 21 Закону №265/95-ВР, є необґрунтованою,
а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Хорольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
штрафних санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 31
березня 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко