Справа № 806/8200/13-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"27" березня 2014 р.
Справа № 806/8200/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Соморовій В.А. ,

за участю сторін:

від позивача: Александровича О.М.,
представника за довіреністю,

від відповідача:Гарькавого М.В.,
представника за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "18" лютого
2014 р. у справі за позовом Комунального
підприємства "Управління
автомобільних шляхів" Житомирської
міської ради до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Управління
автомобільних шляхів" Житомирської
міської ради звернулося до суду з
позовом, у якому просило скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області №002462201 від 04 грудня 2013 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на 79734, 00
грн. основного платежу і 39867, 00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що контролюючий орган безпідставно
вважав необґрунтованим віднесення
підприємством до складу податкового
кредиту травня 2012 року 79734, 00 грн. ПДВ з
операцій з ТОВ "ТД Юнівест" на підставі
товарно-транспортних накладних,
складених з недоліками, та за
відсутності подорожніх листів. Позивач
зазначає, що реальність господарських
операцій з вказаним контрагентом
підтверджується належним чином
складеними податковими накладними.
Крім того, наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
002462201 від 04 грудня 2013 року.

Відповідач не погодився з постановою
суду першої інстанції, в апеляційній
скарзі посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права та просить
скасувати вказану постанову суду,
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи слідує, що
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Комунального підприємства "Управління
автомобільних шляхів" Житомирської
міської ради з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "ТД Юнівест" за
період з 01 по 31 травня 2012 року. В ході
перевірки виявлено порушення пунктів
198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
за травень 2012 року на 79734, 00 грн.
внаслідок віднесення до складу
податкового кредиту вказаної суми ПДВ
з операцій з придбання у ТОВ "ТД
Юнівест" продуктів нафтоперероблення
рідких (бензину моторного А-76,
дизельного пального) за відсутності
подорожніх листів і за наявності
товарно-транспортних накладних, у яких
не вказано номер, число, серію і кому
видано довіреність, не розшифровано
підписи, не вказано, який водій прийняв
вантаж, дату і час виїзду з
підприємства вантажовідправника і
вантажоодержувача, не вказано масу
нафтопродукту і метод її визначення.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт № 3284/22-01/03344119
від 19 листопада 2013 року (а.с. 9-14).

На підставі вказаного акта 04 грудня 2013
року відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №002462201 про
збільшення підприємству суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 79734, 00 грн. основного
платежу і 39867, 00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу щодо
завищення позивачем сум податкового
кредиту за травень 2012 року за рахунок
віднесення до складу податкового
кредиту травня 2012 року 79734, 00 грн. ПДВ з
операцій з придбання у ТОВ "ТД Юнівест"
продуктів нафтоперероблення рідких
(бензину моторного А-76, дизельного
пального) і, відповідно, заниження
зобов'язань з податку на додану
вартість за період, що перевірявся,
базуються на припущеннях, посилання
відповідача в акті перевірки на
відсутність в товарно-транспортних
накладних номера, числа, серії і кому
видано довіреність, розшифровок
підписів, даних водія, який прийняв
вантаж, дати і часу виїзду з
підприємства вантажовідправника і
вантажоодержувача, маси нафтопродукту
і методу її визначення не впливають на
реальність операцій з контрагентом.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що 29 лютого
2012 року між позивачем (Замовник) та ТОВ
"ТД Юнівест" (Учасник) укладено договори
№1 і №2 (а.с. 25-27, 36-38), за умовами яких
Учасник зобов'язується протягом
лютого-грудня 2012 року поставити
Замовникові товари, а Замовник -
прийняти і оплатити такі товари.
Предметом даних договорів є продукти
нафтоперероблення рідкі - бензини
моторні і паливо дизельне відповідно.

З метою забезпечення поставки вказаних
товарів позивачеві ТОВ "ТД Юнівест"
підписувало договори з
Виробничо-торгівельною фірмою "Лео" №
ТП079 від 07 травня 2012 року і з ФОП ОСОБА_5
№49 від 11 квітня 2012 року про надання
послуг з перевезення нафтопродуктів
автомобільним транспортом.

На підтвердження виконання договору
поставки позивачем надано
рахунки-фактури (а.с. 30, 33, 42), видаткові
накладні (а.с. 31, 34, 40, 43), податкові
накладні (а.с. 32, 35, 41, 44),
товарно-транспортні накладні (а.с.45-47),
акти здачі-приймання послуг по
перевезенню, платіжні доручення,
сертифікати відповідності, паспорти
якості.

В обгрунтування використання
придбаних продуктів нафтоперероблення
у господарській діяльності
підприємством надано звіт видачі ПММ
за травень 2012 року (а.с. 48),
накопичувальні відомості видачі
дизпалива по заправці КП УАШ за травень
2012 року (а.с. 49-52).

Відповідач зменшив розмір податкового
кредиту за травень 2012 року і,
відповідно, збільшив розмір
зобов'язання по податку на додану
вартість на підставі висновків про
відсутність в товарно-транспортних
накладних номера, числа, серії і кому
видано довіреність, розшифровок
підписів, даних водія, який прийняв
вантаж, дати і часу виїзду з
підприємства вантажовідправника і
вантажоодержувача, маси нафтопродукту
і методу її визначення.

Такі припущення контролюючого органу є
безпідставними, оскільки відповідно до
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16 липня 1999 року
№ 996-XIV (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

При цьому окремий недолік первинного
документа (ТТН) сам по собі не може бути
безумовною підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце,
тобто, позбавлення цього документа
сили звітного податкового документа, а
відтак платника податків права на
формування податкового кредиту.

Підстави та порядок формування
платником податків податкового
кредиту регламентується положеннями
Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції
платників податку, зокрема, з
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України (пункт 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
вказаного Кодексу, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до пункту 201.4
статті 201 ПК України, податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Із системного аналізу вказаних вище
норм вбачається, що для отримання права
на податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги).

Суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що відповідачем як
суб'єктом владних повноважень не
надано доказів щодо умислу укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
відтак, висновки відповідача щодо
фіктивності господарських операцій є
помилковими та такими, що не
підтверджуються обставинами справи.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит за
травень 2012 року на підставі належним
чином оформлених податкових накладних
по господарським операціям з ТОВ "ТД
Юнівест" та на підставі норм
Податкового кодексу України, відтак,
нарахування податкових зобов'язань по
податку на додану вартість проведено
контролюючим органом неправомірно, а
спірне податкове повідомлення-рішення
№ 002462201 від 04 грудня 2013 року є
протиправним.

З огляду на вищенаведене, судовою
колегію не встановлено підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції тому підстав для її
задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України у Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "18" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Комунальне підприємство
"Управління автомобільних шляхів"
Житомирської міськї ради пров.
Кавалерійський,4,м.Житомир,10000

представник Александрович Олег
Михайлович м.Київ ,
вул.Саперно-Слобідська,буд.8, кв.272

3- відповідачу: Житомирська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області м-н
Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,