Справа № П/805/252/14
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
справа №П/805/252/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Казначеєва Е. Г., Васильєвої І. А.,
розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
р. у справі № П/805/252/14 (суддя Бабаш Г. П.)
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
про визнання незаконною та скасування
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

8 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом (арк.
спр. 3-5) до Управління Пенсійного фонду
України в м. Добропіллі та
Добропільському районі (далі - УПФУ)
про: 1) визнання незаконною вимоги УПФУ
№ ф-691/1д від 1 серпня 2013 року про сплату
боргу, 2) скасування вимоги УПФУ № ф-691/1д
від 1 серпня 2013 року про сплату боргу.
Одночасно, позивачем заявлено
клопотання поновлення строку
звернення до суду з позовом.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року (арк. спр. 26-28) позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволені. Визнано незаконною
та скасовано вимогу УПФУ від 1 серпня 2013
року № ф-691/1у про сплату боргу в розмірі
6270 грн. 65 коп.

УПФУ не погодилось з судовим рішенням,
подало апеляційну скаргу (арк. спр. 32-33),
в якій просила скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Сторони про дату, час, місце судового
розгляду повідомлені. Відповідач
представників до суду не направив.
Позивач через канцелярію суду надав
заяву про розгляд справи в письмовому
провадженні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

З 1 січня 2011 року набув законної сили
Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №
2464-VІ від 8 липня 2010 року (далі - Закон №
2464). Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. За пунктом 3 статті 7 Закону
№ 2464 базою нарахування єдиного внеску
для платників - фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, є 34,7 % відсотка
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим законом, при цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 6),
зареєстрована, як фізична особа -
підприємець, що підтверджено
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця (арк. спр. 10).
Позивач перебуває на обліку в УПФУ з 17
серпня 1995 року та є платником єдиного
внеску (арк. спр. 12).

Відповідач вказав, що на підставі
постанови про звернення стягнення на
пенсію позивача ВП № 32488116 від 11 червня
2012 року, яка прийнята за вимогою УПФУ
про сплату недоїмки № ф-186 від 2 квітня
2012 року на суму 2258 грн. 03 коп.,
проводилося виконавчою службою
утримання з пенсії позивача за період з
25 липня 2012 року по 24 січня 2013 року по 302
грн. 88 коп. щомісячно та 137 грн. 87 коп. 21
лютого 2013 року.

Станом на 1 травня 2013 року позивач мав
борг з єдиного внеску, у зв'язку з чим
відповідачем складено та надіслано
вимогу про сплату боргу від 3 травня 2013
року № ф-337 на суму 1194 грн. 03 коп. за 1
квартал 2013 року, яка повністю виконана
позивачем 28 травня 2013 року, що
підтверджено особовим рахунком (арк.
спр. 12, 53, 57).

За порушення строку сплати єдиного
соціального внеску відповідачем
прийняті рішення про застосування
фінансової санкції та пені № 667/10 від 26
червня 2013 року на суму 336 грн. 59 коп.
(фінансова санкція - 262 грн. 23 коп., пеня -
74 грн. 36 коп.) та № 668/10 від 26 червня 2013
року на суму 162 грн. 42 коп. (фінансова
санкція - 119 грн. 40 коп., пеня 43 грн. 02 коп.)
(арк. спр. 53, 59). Борг за рішенням № 668/10
від 26 червня 2013 року на суму 162 грн. 42
коп. позивачем погашено 18 липня 2013 року,
що підтверджено особовим рахунком
(арк. спр. 54).

Станом на 22 липня 2013 р. рахувався борг
за рішенням № 667/10 від 26 червня 2013 року
на суму 336 грн. 59 коп., у зв'язку з чим
УПФУ була сформована вимога № ф-691у від
1 серпня 2013 року (арк. спр. 58). Матеріали
справи не містять доказів скасування в
судовому порядку рішення № 667/10 від 26
червня 2013 р. та вимоги № ф-691у від 1
серпня 2013 року на суму 336 грн. 59 коп.

УПФУ 1 серпня 2013 року була сформована
вимога № ф-691/1у про наявність станом на
31 липня 2013 року заборгованості зі
сплати позивачем єдиного внеску в сумі
6270 грн. 65 коп. (арк. спр. 9), з якої за
серпень - грудень 2011 року - 1698 грн. 23 коп.,
за 2012 рік - 4572 грн. 42 коп. Позивач
помилково при складанні позову вказав
в номері спірної вимоги букву «д»
замість «у», що правильно оцінено судом
першої інстанції як технічну помилку,
яка не має наслідком відмову в позові.
Вимога УПФУ № ф-691/1у від 1 серпня 2013
року є спірною у даній
адміністративній справі. В матеріалах
справи наявний корінець спірної
вимоги, пояснення УПФУ, особовий
рахунок, які підтверджують її
формування, текст самої вимоги на
вимогу суду УПФУ не надало.

Наступна вимога УПФУ від 1 серпня 2013
року № ф-691, яка об'єднала в собі борг за
вимогами № ф-691у та № ф-691/1у не є
спірною в даній справі, хоча й містить
спірні суми боргу.

За частиною 4 статті 4 Закону № 2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Вказана норма
доповнена частиною четвертою
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» № 3609-VІ від 7 липня 2011 року,
який набрав чинності з 6 серпня 2011 року.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач вказує на
відсутність, на думку відповідача, у
позивача права на пільги зі сплати
єдиного внеску через призначення
позивачу пенсії по втраті
годувальника.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2002 року
одержувала пенсію за віком, а з 2007 року
є одержувачем пенсії по втраті
годувальника, що підтверджено
посвідченням, поясненнями УПФУ в
апеляційній скарзі, розпорядженням
УПФУ(арк. спр. 8, 32, 52).

За статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058) пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

За статтею 26 Закону № 1058 (в редакцій,
чинній на час призначення пенсії за
віком позивачу) особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

За статтею 10 Закону № 1058 особі, яка має
одночасно право на різні види пенсії
(за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника), призначається
один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію,
призначається один з видів довічної
пенсії за її вибором.

Згідно частини 1 статті 36 Закону № 1058
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
36 Закону № 1058 непрацездатними членами
сім'ї вважаються, зокрема, чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є
інвалідами або досягли пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 цього
Закону.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, на час призначення позивачу
пенсії по втраті годувальника в 2007
році, позивач досягла пенсійного віку,
визначеного статтею 26 Закону № 1058 та
отримувала пенсію за віком, тому на
позивача розповсюджуються вимоги
частини 4 статті 4 Закону № 2464.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що основною умовою для сплати єдиного
внеску пенсіонерами за віком є
укладення договору добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
який позивачем не укладався.

З огляду на те, що підстави для
формування боргу позивачу за серпень -
грудень 2011 року - 1698 грн. 23 коп., за 2012 рік
- 4572 грн. 42 коп. відсутні, то відповідно
вимога УПФУ від 1 серпня 2013 року № ф-691/1у
про сплату боргу в розмірі 6270 грн. 65 коп.
правильно скасована судом першої
інстанції. Таким чином, апеляційна
скарга УПФУ залишається без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 197, 200, 205, 206, 211 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя

В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва