Справа № 805/2790/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р.
Справа № 805/2790/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волгіної Н.П.,
розглянувши в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Селидівського міського
управління юстиції Донецької області
про визнання дій та рішення нечинними
та протиправними, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Відділу державної виконавчої
служби Селидівського міського
управління юстиції Донецької області,
в якій (з урахуванням уточнених
позовних вимог) просить суд:

- визнати дії державного виконавця
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. з прийняття
постанови про арешт нерухомого майна
позивача протиправними та нечинними;

- визнати постанову заступника
начальника Відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької
області Петренко О.С. № 38551067 від 29 січня
2014 року про арешт рухомого майна
нечинною та скасувати її;

- зобов'язати відповідача
виключити ОСОБА_1 з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна як боржника.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено наступне.

21 лютого 2014 року позивач отримав Витяг
№ 43309618 про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
позивача, в якому зазначено, що
підставою для обтяження є постанова
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. № 38551067 від 29 січня
2014 року про арешт майна позивача.

Позивач вважає, що дії державного
виконавця з прийняття цієї постанови
та сама ця постанова є протиправними та
нечинними з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» та п. 5.6.2
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої Наказом Міністерства
юстиції за № 7/5 від 15 грудня 1999 року,
копії постанов державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження.

Державний виконавець Селидівського
міського управління юстиції Петренко
О.С. не виконала приписи статей 57 та 31
Закону України «Про виконавче
провадження» та приписи п. 5.6.2
Інструкції про проведення виконавчих
дій, тому її дії з прийняття постанови
про арешт майна позивача та сама ця
постанова є протиправними та нечинними
(а.с. 3, 11, 40).

26 березня 2014 року позивач до суду
з'явився, надав заяву, в якій не
заперечував проти розгляду справи у
зв'язку із неявкою представника
відповідача без проведення судового
засідання на підставі наявних в
матеріалах справи документів (а.с. 46).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи Відділ державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької
області повідомлявся судом належним
чином. 20 березня 2014 року до канцелярії
суду надійшли документи від
відповідача та клопотання про розгляд
справи без участі представника
відповідача (а.с. 16). Причини неявки
представника відділу в судове
засідання, призначене на 26 березня 2014
року, суду не повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

30 квітня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області прийнято Рішення №
273у про застосування штрафних санкцій
за неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності, передбаченої Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким на
підставі п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано
штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. Дане
рішення набрало законної сили 11 червня
2013 року (а.с. 23).

21 червня 2013 року заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Петренко
О.С. прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження № 38551067 про
примусове виконання рішення № 273у від 30
квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Управління Пенсійного фонду
України у м. Селидове штрафних санкцій
у розмірі 170,00 грн. В постанові
зазначено, що у разі не виконання
рішення у добровільному порядку, воно
буде виконано в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій.
Відповідно до супровідного листа дана
постанова направлена на адресу
боржника 21 червня 2013 року (а.с. 24).

Як зазначив позивач у судовому
засіданні, яке відбулось 20 березня 2014
року, дану постанову він отримав у
червні 2014 року.

10 вересня 2013 року виконавче
провадження ВП № 38551067 приєднано до
зведеного виконавчого провадження ВП
№ 429625667 (а.с. 31).

Відповідно до матеріалів справи, до
зведеного виконавчого провадження ВП
№ 429625667 крім ВП № 38551067 приєднані й інші
виконавчі провадження, відкриті на
виконання виконавчих документів про
стягнення з позивача коштів:

- виконавче провадження № 39587649 про
примусове виконання вимоги Управління
Пенсійного фонду України у м. Селидове
№ Ф-191У від 2 серпня 2013 року (а.с. 17) про
стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 1 194,03
грн, відкрите 3 вересня 2013 року (а.с. 18),
приєднано до зведеного 10 вересня 2013
року (а.с. 19);

- виконавче провадження № 41026893 про
примусове виконання вимоги
Селидівського відділення
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України в
Донецькій області № Ф-85У від 20
листопада 2013 року (а.с. 20) про стягнення
з ОСОБА_1 боргу у розмірі 796,02 грн,
відкрите 29 листопада 2013 року (а.с. 18),
приєднано до зведеного 6 грудня 2013 року
(а.с. 22).

3 липня 2013 року відділом ДВС в рамках
виконавчого провадження № 38551067
направлено запит до начальника
Донецького МРЕВ м. Красноармійська про
наявність зареєстрованих транспортних
засобів, належних на праві власності
ОСОБА_1 (а.с. 26).

8 липня 2013 року відділом ДВС направлено
запит до відділу адресно-довідкової
роботи ГУ ДМС України в Донецькій
області про надання відомостей про
реєстрацію місця проживання, що
містяться в картотеці реєстраційного
обліку відділу відносно ОСОБА_1 та
запит начальника ДРРПНМ Селидівського
МУЮ про надання інформації щодо
наявності майна, яке зареєстроване за
ОСОБА_1 (а.с. 25, 26).

13 липня 2013 року Реєстраційною службою
Селидівського міського управління
юстиції Донецької області надані
інформаційні довідки, а саме:

- Інформаційна довідка з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, відповідно до якої
відомості щодо наявності у ОСОБА_1
нерухомого майна відсутні (а.с. 27);

- Інформаційна довідка з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, відповідно до якої
відомості щодо наявності заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
щодо ОСОБА_1 відсутні (а.с. 28);

- Інформаційна довідка з
Державного реєстру іпотек, відповідно
до якої відсутні відомості щодо
наявності у ОСОБА_1 іпотеки (а.с. 29);

- Інформаційна довідка з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
відповідно до якої, ОСОБА_1 є власником
1/2 частки нерухомого майна
(трьохкімнатної квартири),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
30).

29 листопада 2013 року відділом ДВС в
рамках виконавчого провадження № 41026893
направлено запит до начальника
Донецького МРЕВ м. Красноармійська
щодо наявності зареєстрованих
транспортних засобів, належних на
праві власності ОСОБА_1 (а.с. 22).

27 грудня 2013 року відповідачем отримано
відповідь з відділу Держземагенства у
м. Селидове Донецької області № 876/01-38
від 26 грудня 2013 року, в якій зазначено,
що згідно Книг записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею договір оренди
землі на території Селидівської,
Української, Гірниць-ких міських рад та
Цукуринської і Курахівської селищних
рад за ОСОБА_1, земельних ділянок, що
знаходяться у власності або у
користуванні ОСОБА_1 не значиться (а.с.
31).

15 січня 2014 року заступником начальника
Відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. прийнято
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 38551067 про
примусове виконання рішення № 273у від 30
квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Управління Пенсійного фонду
України у м. Селидове штрафних санкцій
у розмірі 170,00 грн. В постанові
зазначено, що накладено арешт на все
майно боржника - ОСОБА_1, крім того,
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
(а.с. 47).

На підставі цієї постанови 29 січня 2014
року реєстратором Донецької філії
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України в Державного реєстрі
обтяжень рухомого майна зроблений
реєстраційний запис про публічне
обтяження - арешт рухомого майна
боржника (ОСОБА_1) на підставі постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження по
виконавчому провадженню ВП № 38551067 від
29 січня 2014 року (а.с. 5, 33-34).

Як зазначив позивач у судовому
засіданні, яке відбулось 20 березня 2014
року, витяг з Державного реєстрі
обтяжень рухомого майна він отримав 21
лютого 2014 року, на підтвердження чого
надав суду конверт, копія якого
долучена до матеріалів справи (а.с. 39).

Не погодившись із діями державного
виконавця з прийняття постанови про
арешт його нерухомого майна, ОСОБА_1
звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по справі суд
керується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобі-гаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто, протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
держав-ного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21 квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями, далі - Закон № 606-XIV) та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
2 квітня 2012 року (далі - Інструкція №
512/5).

У відповідності до Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню. Державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону.

Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачені цим Законом заходи
примусового виконання рішень та
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № примусове
виконання рішень здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі документи, серед
яких - рішення органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу (п. 8 ч. 1 ст.
17 Закону № 606-ХІV).

Зазначене кореспондується з п. 3.1
Інструкції № 512/5.

Відповідно до ч. 15 ст. 25 Закону України
№ 2464-VI від 8 липня 2010 року "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакціїї,
чинної на час прийняття Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області Рішення № 273у від 30
квітня 2013 року) рішення
територіального органу Пенсійного
фонду про нарахування пені та/або
застосування штрафів, передбачених
частинами одинадцятою і дванадцятою
цієї статті, є виконавчим документом.

Як вбачається зі змісту Рішення № 273у
від 30 квітня 2013 року, штрафні санкціїї
накладені на позивача на підставі п. 4 ч.
11 ст. 25 Закону № 2464-VI (а.с. 23).

Таким чином, Рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
№ 273у від 30 квітня 2013 року є виконавчим
документом в розумінні ст. 17 Закону №
606-ХІV.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV
встановлено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в ст. 17 цього Закону, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
червня 2013 року заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 38551067 про примусове
виконання рішення Управління
Пенсійного фонду України у м. Селидове
№ 273у від 30 квітня 2013 року про стягнення
з ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 170,00
грн. Копія цієї постанови направлена на
адресу боржника 21 червня 2013 року та
отримана останнім (а.с. 24, 39).

Згідно зі ст. 27 Закону № 606-ХІV у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону № 606-ХІV
заходами примусового виконання рішень
є, зокрема, звернення стягнення на
кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону № 606-ХІV
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону № 606-XIV у
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення та може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Як вбачається з Інформаційної довідки
з Реєстру прав власності на нерухоме
майно, ОСОБА_1 є власником 1/2 частки
нерухомого майна (трьохкімнатної
квартири), розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 30).

15 січня 2014 року заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. задля
забезпечення реального виконання
виконавчого документа - рішення УПФУ у
м. Селидове № 273у від 30 квітня 2013 року
(ВП 38551067) прийнято постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження (а.с. 47).

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги приписи
наведених вище норм, суд приходить до
висновку, що заступник начальника
відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. при прийнятті
постанови про арешт майна боржника
(позивача у даній справі) та оголошення
заборони на його відчуження діяла у
спосіб та з урахуванням положень
діючого законодавства. Відповідно,
спірна постанова є також обґрунтованою
та законною.

Суд відхиляє доводи позивача про
незаконність та нечинність спірної
постанови з підстав не направленняїї
на адресу позивача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

За матеріалами справи спірна постанова
відповідача про накладення арешту від
15 січня 2014 року була направлена на
адресу позивача простою поштовою
кореспонденцією 15 січня 2014 року, що
підтверджується витягом з Журналу
вихідної кореспонденції відділу
державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції (а.с. 51).

Крім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що навіть у випадку
встановлення факту не направлення
постанови про накладення арешту на
майно боржника на адресу цього
боржника, це факт може свідчити про
неналежне виконання державним
виконавцем своїх обов'язків або про
неправомірність дій державного
виконавця чи його бездіяльності при
здійсненні виконавчого провадження,
але це не може свідчити про
неправомірність прийняття цієї
постанови.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Крім цього, відповідно до наданої суду
копії постанови від 25 березня 2014 року,
прийнятої заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С., виконавче
провадження № 38551067 у зв'язку із
добровільною сплатою боржником суми
боргу у розмірі 170,00 грн закінчено (а.с.
49).

Також постановою від 25 березня 2014 року,
прийнятою державним виконавцем
державної виконавчої служби в рамках
ВП № 38551067 звільнено з-під арешту майно
позивача на підставі положень ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с. 48).

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна, з
цього Реєстру вилучено запис про
публічне обтяження - арешт рухомого
майна ОСОБА_1, накладеного на
останнього постановою відповідача від
15 січня 2014 року (а.с. 50).

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-154,
158-163, 167, 181, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И
В:

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Селидівського міського
управління юстиції Донецької області
про визнання дій та рішення нечинними
та протиправними, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волгіна Н.П.