Справа № 812/371/14
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/371/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Твердохліба Р.С.,

за участю секретаря

судового засідання
Андріасяна Е.А.,

та

представників сторін:

від позивача - Лисенко Н.П.
(довіреність від 24.12.2013 № 1/01-6726),

від відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом Луганського
міського центру зайнятості до ОСОБА_3
про стягнення суми незаконно
отриманого матеріального забезпечення
та вартість витрат на професійне
навчання у розмірі 1158,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 року на адресу Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганського міського центру
зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення
суми незаконно отриманого
матеріального забезпечення та
вартість витрат на професійне навчання
у розмірі 1158,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що у Луганському
міському центрі зайнятості у якості
безробітного у період з 08 лютого 2008
року по 10 вересня 2008 року перебував
ОСОБА_3. За період перебування на обліку
йому нараховано матеріальне
забезпечення на випадок безробіття за
період з 08 травня 2008 року по 11 серпня 2008
року у розмірі 815,16 грн., в тому числі
допомога по безробіттю за період з 08
травня 2008 року по 11 травня 2008 року, з 23
травня 2008 року по 11 серпня 2008 року у
розмірі 730,00 грн. та матеріальна
допомога в період проходження
професійного навчання за період з 12
травня 2008 року по 22 травня 2008 року у
розмірі 85,16 грн. Вартість навчання
відповідача за договором № 30/03-123 на
професійне навчання з курсу «Програма
1С: Підприємництво 7.7.» за період з 12
травня 2008 року по 22 травня 2008 року
склала 343,70 грн.

Відповідно до надходження інформації
від управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Луганська про отримання від державного
реєстратора повідомлення про внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про рішення фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 щодо припинення ним
підприємницької діяльності
від 26 липня 2013 року № 7618/03 встановлено,
що відповідач являється фізичною
особою-підприємцем, дата державної
реєстрації 05 липня 2002 року, дата
реєстрації в органах Пенсійного фонду
України 15 серпня 2002 року.

ОСОБА_3 був фізичною особою-підприємцем
з 05 липня 2002 року, відповідно до ст.1
Закону України «Про зайнятість
населення», був зайнятою особою, тобто
на дату реєстрації як безробітного, та
в період перебування на обліку не надав
інформацію, яка впливає на призначення
статусу безробітного та призначення
допомоги по безробіттю, що є порушенням
п.2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно набув
статус безробітного, одержав
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття у розмірі 815,16 грн. та
соціальну послугу - проходження
професійного навчання вартістю 343,70
грн., загальна сума 1158,86 грн.

11 вересня 2013 року ОСОБА_3 Луганським
міським центром зайнятості направлено
лист-повідомлення про повернення
незаконно отриманих коштів.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_3
незаконно отримане матеріальне
забезпечення та вартість навчання у
загальному розмірі 1158,86 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, надав
пояснення аналогічні, викладеному у
позові, просив задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, у запереченнях проти позову
зазначив, що він 09 серпня 2002 року
зареєстрував ПП «ОСОБА_3», але у період
з 09 серпня 2002 року по 18 червня 2013 року
відповідач не займався виробничою
діяльністю, тому вважає, що правомірно
одержав матеріальне забезпечення на
випадок безробіття та соціальну
послугу - проходження професійного
навчання. У зв'язку з цим просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю з таких
підстав.

Для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості.

Відповідно до статті 8 Закону України
від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління на випадок безробіття,
провадження збору на акумуляції
страхових внесків, контролю за
використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.
Функції виконавчої дирекції Фонду
покладаються на органи державної
служби зайнятості (стаття 12 Закону).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 9 Закону України
від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про
зайнятість населення» кожен має право
на соціальний захист у разі настання
безробіття, що реалізується шляхом,
надання безоплатних соціальних послуг,
зокрема, інформаційно-консультаційних
та профорієнтаційних, професійної
підготовки, перепідготовки, підвищення
кваліфікації з урахуванням попиту на
ринку праці, сприяння у
працевлаштуванні, зокрема, шляхом
фінансової підтримки самозайнятості
та реалізації підприємницької
ініціативи відповідно до
законодавства.

Судом встановлено, що відповідач -
ОСОБА_3, був зареєстрований в
Луганському міському центрі
зайнятості з 01 лютого 2008 року як такий,
що шукає роботу. У статусі безробітного
останній перебував на обліку в
Луганському міському центрі
зайнятості Луганської області з 08
лютого 2008 року по 10 вересня 2008 року (а.с.
25, 26). У період з 08 травня 2008 року по 11
серпня 2008 року відповідачеві було
виплачено допомогу по безробіттю в
сумі 815,16 грн., про що свідчать відомості
виплат за видами забезпечення та
довідка (а.с.38, 39-82).

Крім того, 08 травня 2008 року між
Луганським міським центром зайнятості
та приватним підприємством «Курси
сучасних професій» укладений договір
№ 30/03-123 на професійне навчання з курсу
«Програма 1С: Підприємництво 7.7» в
період з 12 травня 2008 року по 22 травня 2008
року (а.с. 30-31).

12 травня 2008 року між Луганським міським
центром зайнятості та ОСОБА_3 укладений
договір № 00397 на професійне
навчання, відповідно до якого
предметом договору є направлення
ОСОБА_3 на підвищення кваліфікації у ПП
«Курси сучасних професій», навчальною
програмою «Програма 1С: Підприємництво
7.7., зі строком навчання 9 днів (а.с. 29).

12 травня 2008 року наказом № 03 зараховано
ОСОБА_3 до складу навчальної групи,
термін навчання з 12 травня 2008 року до 22
травня 2008 року (а.с. 35).

22 травня 2008 року наказом № 04
відраховано відповідача з курсів
підвищення кваліфікації у зв'язку із
закінченням навчання на курсах (а.с. 34).

Витрати на професійне навчання ОСОБА_3
склали 343,70 грн., що підтверджується
кошторисом витрат на підвищення
кваліфікації безробітних (а.с.32).

Повідомленням від 11 вересня 2013 року №
1/09-81614, від 16 січня 2014 року № 1/09-210
Луганський міський центр зайнятості
повідомив відповідача - ОСОБА_3, що під
час перебування на обліку у
Луганському міському зайнятості
Луганської області як безробітної та
одержання матеріального забезпечення
(08 лютого 2008 року по 10 вересня 2008 року),
відповідач був приватним підприємцем
та не повідомив про це (а.с. 11, 12, 21, 22).

Пунктом 7 частиною 1 статті 1 Закону
України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про
зайнятість населення», серед іншого,
встановлено, що зайнятість - не
заборонена законодавством діяльність
осіб, пов'язана із задоволенням їх
особистих та суспільних потреб з метою
одержання доходу (заробітної плати) у
грошовій або іншій формі, а також
діяльність членів однієї сім'ї, які
здійснюють господарську діяльність
або працюють у суб'єктів
господарювання, заснованих на їх
власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до листа від 26 липня 2013 року
№ 761/03 УПФУ в Жовтневому районі м.
Луганська отримало від державного
реєстратора повідомлення про рішення
засновників (учасників) юридичної
особи або фізичної особи та
повідомлення про внесення до Єдиного
державного реєстру запису про рішення
юридичної особи або фізичної
особи-підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності, дата
запису 22 липня 2013 року (а.с. 16), дата
проведення запису про державну
реєстрацію 05 липня 2002 року (а.с. 14),
тобто, в період перебування в
Луганському міському центрів
зайнятості ОСОБА_3, був зареєстрований
фізичною особою-підприємцем та не мав
права на отримання статусу
безробітного та на виплату відповідної
допомоги у період з 08 травня 2008 року по
11 серпня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не повідомив позивача, що
він, є фізичною особою-підприємцем,
внаслідок чого він в період з 08 травня
2008 року по 11 серпня 2008 року
незаконно отримував допомогу по
безробіттю у розмірі 815,16 та професійне
навчання, вартість якого склала 343,70
грн. Вказані обставини підтверджуються
актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 04 вересня 2013 року № 1866,
наказом Луганського міського центру
зайнятості від 11 вересня 2013 року № 79-б
(а.с. 17, 20).

Згідно положень статті 36 Закону
України від 02 березня 2000 року № 1533-III
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Порядком розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення,
затвердженим наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України 13 лютого 2009 року № 60/62,
визначено, що розслідування згідно з
цим Порядком здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені у документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Порядок № 60/62 є нормативно-правовим
актом у розумінні статті 117 Конституції
України та підлягає застосуванню
відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У відповідності із пунктом 5 Порядку №
60/62 перевірка достовірності даних, які
є підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом: звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів;використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством.

У разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа згідно пункту 6
Порядку № 60/62 знімається з обліку як
безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом
15 календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти (пункт 7 Порядку № 60/62).

Пунктом 8 Порядку № 60/62 регламентовано,
що у разі неможливості вручення
повідомлення про необхідність
повернення коштів з підстав,
передбачених абзацом першим пункту 132
Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 17
серпня 2002 року № 1155, відмови особи чи
роботодавця повернути кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Рішення центру зайнятості щодо
повернення коштів у відповідності із
пунктом 9 Порядку № 60/62 може бути
оскаржено в центрі зайнятості вищого
рівня або в судовому порядку.

Відповідач наказ Луганського міського
центру зайнятості від 16 січня 2014 року
№ 1/09-210, не оскаржував, незаконно
виплачені у період з 08 травня 2008 року по
11 серпня 2008 року кошти у розмірі 815,16
грн. та вартість навчання у розмірі 343,70
грн. не повернув.

Суд бере до уваги доводи відповідача,
які викладені у запереченнях проти
позову, стосовно того, що він фактично
не займався підприємницької
діяльністю, оскільки на момент виплати
йому допомоги по безробіттю,
відповідач був зареєстрованим
фізичною особою-підприємцем, а отже -
зайнятою особою.

Крім того, суд зазначає, що статтею 47
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлений
порядок державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця за її
рішенням.

Згідно з частиною 17 статті 47 цього
Закону дата внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем є датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Тобто, з огляду на положення статті 47
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» датою припинення
підприємницької діяльності позивача
буде дата внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності ОСОБА_3, а
не дата винесення рішення судом про
припинення підприємницькою
діяльності.

Отже тільки після внесення запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідач
буде вважатися не зайнятою
(безробітною) особою.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено та підтверджено
матеріалами справи незаконність
отримання відповідачем матеріального
забезпечення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до статті 5 Закону України
від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий
збір» від сплати судового збору
звільнений, судові витрати у цій справі
не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 26 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 31
березня 2014 року, про що згідно вимог ч.2
ст.167 КАС України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Луганського міського центру
зайнятості незаконно отримане
матеріальне забезпечення та вартість
витрат на професійне навчання у
розмірі 1158,86 грн. (одна тисяча сто
п'ятдесят вісім гривень вісімдесят
шість копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 31 березня 2014 року.

Суддя
Р.С. Твердохліб