Справа № 872/11394/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2013-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2013 рокусправа № 2а/0470/13912/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого
судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів:
Баранник Н.П. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпродзержинської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012р.
у справі №2а/0470/13912/12 за
позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНФО-КОМ» до:
про:Дніпродзержинської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

16.11.2012р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІНФО-КОМ» (далі ТОВ
«ІНФО-КОМ») звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області (далі
Дніпродзержинська ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень /а.с. 3-20
том 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19.11.2012р.
відкрито провадження в
адміністративній справі №2а/0470/13912/12 за
вищезазначеним адміністративним
позовом та справу призначено до
судового розгляду / а.с. 1 том 1/.

Позивач посилаючись у позовній заяві
на те, що в результаті проведеної
відповідачем у справі документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача було складено акт
№3609/175/22-306/30815560 від 25.10.2012р., у якому за
результатами проведеної перевірки
податковим органом було зроблено
висновок про порушення позивачем вимог
чинного податкового законодавства, на
підставі акту перевірки податковим
органом було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 06.11.2012р.:
№, яким визначено зобов'язання
щодо донарахування податку на додану
вартість з вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 699801,00
грн.; №, яким визначено
зобов'язання щодо донарахування
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 1322972,00 грн.;
№, яким визначено зобов'язання
щодо донарахування податку на додану
вартість у розмірі 1577,00 грн.; №27094/,
яким визначено зобов'язання щодо
сплати штрафних санкцій у розмірі 8299,90
грн., позивач вважає висновки
податкового органу у акті перевірки
безпідставними та необґрунтованими з
огляду на те, що господарські відносини
між позивачем і ТОВ «ПКФ Нонвесттех»
відбувались в межах правочину, який
повністю відповідає закону, означені
господарські взаємовідносини мали
реальний характер, складені за цими
відносинами первинні документи
оформлені належним чином, щодо нібито
виявлених порушень вимог порядку
ведення касових операцій в
національній валюті України, то такі
висновки податкового органу є
необґрунтованими, оскільки суми,
витрачені працівниками підприємства,
були ними відшкодовані у повному
обсязі в установлений законодавством
строк, тому позивач вважає, що прийняті
відповідачем за результатами
перевірки рішення є безпідставним та
ґрунтуються лише на припущеннях
податкового органу і просив суд
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
№, №, № і №27094/
від 06.11.2012р.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.12.2012р. у справі №2а/0470/13912/12
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
№, №, № і №27094/
від 06.11.2012р. (суддя Тулянцева І.В.)
/а.с. 89-97 том 5/.

Відповідач, не погодившись з
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.12.2012р. у даній справі, подав
апеляційну скаргу / а.с. 107-112 том 5/, у
якій посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи не було з'ясовано усі обставини
справи, які мають значення для її
вирішення та зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до постановлення
ним рішення у справі з порушенням норм
чинного матеріального та
процесуального права, тому просив суд
скасувати постанову суду першої
інстанції від 17.12.2012р. та постановити у
справі нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні заявлених ним
позовних вимог у повному обсязі.

Позивач, у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу /а.с. 120-125 том 5/,
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та посилаючись на те, що судом
першої інстанції під час розгляду
даної справи було об'єктивно та повного
з'ясовано усі обставини справи та
постановлено у справі рішення без
порушень норм чинного законодавства,
просив апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції від 17.12.2012р. у
даній справі залишити без змін.

Представник позивача у судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги відповідача,
підтримав доводи, викладені у
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу, просив апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення,
постанову суду першої інстанції від
17.12.2012р. у даній справі залишити без
змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Відповідач у
справі про день, годину та місце
розгляду даної справи апеляційним
судом повідомлений належним чином /а.с.
117, 118 том 5/, про поважність причин не
явки свого представника у судове
засідання, або про можливість розгляду
справи у відсутність свого
представника суд у встановленому
законом порядку не повідомив. За таких
обставин колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу у
відсутність представника відповідача
у справі.

Заслухавши у судовому засіданні
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
даної адміністративної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом
встановлено, що у період з 08.10.2012р. по
12.10.2012р. відповідачем у справі було
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «ІНФО-КОМ» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам та
взаєморозрахункам з ТОВ
«СтройСитиЛайт», Росія; ТОО «Global Business» -
Глобол Бізнес», Казахстан,
«ПавлодарМетизЦентр», Казахстан, ТОО
фірма «Центр Снаб», Казахстан, ТОВ
«ЕГА-2007», Грузія, ТОВ «Авентура», Росія,
ТОВ «Беркон», Росія, ІП ОСОБА_4, Росія,
ТОВ «Нуміна», Молдова, ТОВ «Бепрі»,
Білорусь, фірма SRL TORERU-OPV, Молдова, VERKATO
(UK) LTD, Великобританія, ОП ТОВ «Техпром»,
Росія, в грудні 2010 року, січні -
листопаді 2011 та ТОВ «Авентура», Росія,
Linkway International Limited, Китай, ТОВ
«Технопром», Росія, ВАТ «Молдавський
металургійний завод» (Молдова), у січні
- березні, травні - серпні 2012 року та
відображення їх у податковому обліку,
за результатами якої було складено акт
№3609/175/22-306/30815560 від 25.10.2012р. (далі - акт
перевірки) / а.с. 47-76 том 1/.

Як вбачається з наданої суду
ксерокопії вищезазначеного акту
перевірки податковим органом за
результатами перевірки було зроблено
висновки про:

· порушення п.п.14.1.13, п.п.14.1.36. п.14.1
ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1, п.135.2,
п.п.135.5.4 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137, п.138.2 п.138.4
п.138.8.1 ст.138 Податкового кодексу
України, в результаті чого
донараховано податок на прибуток 1153621,00
грн., у тому числі за 2-й квартал 2011 року
на суму 127512,00 грн., 3-й квартал 2011 року на
суму 238149,00 грн., 4-й квартал 2011 року на
суму 110556,00 грн., 1-й квартал 2012 року на
суму 353716,00 грн., 2-й квартал 2012 року на
суму 323688,00 грн.;

· порушення п.п.14.1.191, 14.1.202. п.14.1
ст.14, п.185.1. ст.185, п.п.196.1.12 ст.196 та п.198.4
ст.198, п.п.14.1.191, п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано податок
на додану вартість на загальну суму
585906,00 грн., у тому числі за лютий 2011 року
на суму 2608,00 грн., за березень 2011 року на
суму 9719,00 грн., за квітень 2011 року на
суму 12433,00 грн., червень 2011 року на суму
55852,00 грн., липень 2011 року на суму 47823,00
грн., серпень 2011 року на суму 22952,00 грн.,
вересень 2011 року на суму 35498,00 грн.,
жовтень 2011 року на суму 48068,00 грн.,
січень 2012 року на суму 145800,00 грн., лютий
2012 року на суму 22636,00 грн., квітень 2012
року на суму 46597,00 грн., травень 2012 року
на суму 69214,00 грн., червень 2012 року на
суму 38326,00 грн., липень 2012 року на суму
28380,00 грн.;

· порушення п.2.6 ст.2 постанови
правління Національного банку України
від 15.12.2004р. №637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні.

За результатами перевірки на підставі
акту перевірки №3609/175/22-306/30815560 від
25.10.2012р. податковим органом,
відповідачем у справі, 06.11.2012р. прийнято
податкові повідомлення-рішення:

· №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість з вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 699801,00
грн., у тому числі основний платіж
(збільшення) - 573473,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) - 126328,00 грн.
/а.с. 90 том 1/;

· №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 1322972,00 грн., у тому
числі основний платіж (збільшення) -
1153621,00 грн., штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) - 169351,00 грн. /а.с. 89 том 1/;

· №, яким зменшено розмір
від?ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 1577,00 грн. /а.с.
88 том 1/;

· №27094/, яким застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) у розмірі 8299,90 грн. /а.с. 91 том 1/.

Не погодившись з вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся до суду.

З акту перевірки вбачається, що
відповідачем зроблено висновок про те,
що ТОВ «ПКФ «Нонвесттех» фактично не
мав можливості постачати на адресу ТОВ
«ІНФО-КОМ» екзотермічну суміш марки
СЕТ ТУ У 27.42-1:2006, розкислюючу
суміш марки СП-2 ТУ У 27.42 - 1:2006,
сировину промислову металургійну
марки ТУ У 27.1-1-2007, оскільки
власником таких ТУ є інші підприємства,
до перевірки не надано сертифікатів
якості продукції, специфікацій,
виявлені розбіжності у коді та
номенклатурі товару при реалізації
товару, враховуючи відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної господарської
діяльності в розумінні ст.3
Господарського кодексу України та
маються ознаки, що така діяльність не є
господарською в розумінні пп.14.1.36 п.14.1
ст.14 Податкового кодексу України, таким
чином проведенні підприємствами
операції мають ознаки нереальності.

Судом першої інстанції і апеляційної
інстанції було встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
протягом перевіряємого періоду
позивач мав господарські відносини з
ТОВ «ПКФ «Нонвесттех», на підставі
укладених договорів, за умовами яких
позивач придбав у ТОВ «ПКФ
«Нонвесттех» товари (екзотермічну
суміш марки СЕТ ТУ У 27.42-1:2006,
розкислюючу суміш марки СП-2 ТУ У 27.42 -
1:2006, сировину промислову
металургійну марки ТУ У 27.1-1-2007) на
загальну суму 3348024,60 грн., а в подальшому
реалізовував придбаний товар на
експорт.

Всі первинні документи, складення яких
передбачено діючим законодавством для
такого виду договорів, були надані
позивачем перевіряючим, зокрема
договори та додатки до них, акти
прийому-передачі товару, первинні
бухгалтерські документи документи, які
підтверджують транспортування
товарів, що підтверджується належними
доказами, які були досліджені судом та
знаходяться в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що податковим
органом при проведенні перевірки не
встановлена невідповідність первинних
документів вимогам законодавства, з
якими законодавець пов?язує поставку
товару та право на податковий кредит, а
посилання відповідача на розбіжності у
коді та номенклатурі товару за даними
вантажно-митних декларацій та за
залізодорожніми накладними як на
підставу для визнання проведених
операцій такими, що мають ознаки
нереальності, є необґрунтованим, так як
вказані документи не заповнювались
позивачем.

Стосовно посилання відповідача на те,
що господарські операції між позивачем
та ТОВ «ПКФ «Нонвесттех» не є реальними
внаслідок того, що ТУ товарів, які
постачались останнім на адресу
позивача, не належать ТОВ «ПКФ
«Нонвесттех», колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
обґрунтовано визнано такий висновок
податкового органу безпідставним,
оскільки у ТОВ «ІНФО-КОМ» при отриманні
такого товару відсутнє зобов'язання
встановлювати власників ТУ.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що жодним
нормативно-правових актом України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язання іншої
юридичної особи, яка є його
контрагентом у тих чи інших
господарських зобов'язаннях, при цьому
це стосується і податкових зобов'язань,
оскільки відповідно до ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, тому при
придбанні товару (послуги) покупець
зобов'язаний сплатити вартість товару
(послуги) продавцю, до складу якої
входить податок на додану вартість, а
продавець зобов'язаний внести цю суму
податку на додану вартість до бюджету у
відповідному звітному періоду, і у разі
невиконання продавцем товару (послуги)
цього обов'язку саме на нього за це
покладається відповідальність, і на
продавця товару (послуги) , який є
платником податку, нормами чинного
законодавства не покладено обов'язку
здійснення контролю за дотриманням
усіма постачальниками у ланцюгу
постачання вимог законодавства щодо
здійснення ними господарської
діяльності та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, позивачем з дотриманням
вимог діючого законодавства
сформовано податковий кредит за
операціями з придбання у ТОВ «ПКФ
«Нонвесттех» товару на загальну суму
558004,00 грн.

Як вбачається з акту перевірки,
податковим органом зроблено висновок
про те, що у період з 2010-2012рр. ТОВ
«ІНФО-КОМ» здійснювало експортні
операції з продажу шпалер та
аналогічних настінних покриттів,
фотошпалерів в асортименті, виробів з
чорних металів без різьби, а саме
шплінтів із низьковуглецевої сталі без
покриття по ГОСТ 397-79, вугілля антрациту
(25-100) за договорами комісії, а
експортований товар ТОВ «ІНФО-КОМ»
придбано від : ПП «Поліслав» та ТОВ
«Типографія «Україна» - шпалери та
аналогічні настінні покриття,
фотошпалери в асортименті на загальну
суму 957852,60 грн.; ТОВ «Метизний завод
Шплінт.УА» - шплінт із низьковуглецевої
сталі без покриття по ГОСТ 397-79 на
загальну суму 474735,10 грн.; ПП «Ново-Ком» -
вугілля антрациту сорт АКО (25-100) на
загальну суму 459540 грн., і зі змісту цих
угод та наступних дій платника податку,
який продав товар за ціною, нижчою від
ціни придбання, вбачається навмисне
здійснення ним діяльності з метою
вилучення коштів із державного бюджету
шляхом безпідставного користування
податком на додану вартість і що
зазначені дії свідчать про зловживання
правом на користування цього податку з
метою мінімізації інших операцій, що
оподатковуються за 20% ставкою. Тобто,
відповідачем у акті перевірки робиться
висновок про те, що купівля перелічених
товарів та їх подальша реалізація на
експорт згідно з договорами комісії за
ціною, яка є нижче, ніж ціна придбання,
не зумовлена характером виробничої або
іншої господарської діяльності
позивача та не мала на меті отримання
доходу від цих операцій.

Всі первинні документи, складення яких
передбачено діючим законодавством для
такого виду договорів, були надані
позивачем перевіряючим, що
підтверджується належними доказами,
які були досліджені судом та
знаходяться в матеріалах справи.

Судом першої інстанції і судом
апеляційної інстанції встановлено, що
виконання зазначених договорів
спричинили реальні зміни майнового
стану платника податків, що є
визначальною ознакою господарської
операції у відповідності до норм
Податкового кодексу України та вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні.
Крім того, поняття «господарська
діяльність» є більш ширшим поняттям,
ніж «господарська операції», а тому
факт реалізації товару за ціною, нижчою
від ціни придбання, не може свідчити
про відсутність здійснення позивачем
господарської діяльності, до того ж
необхідність здійснення вказаних
господарських операцій пояснюється
сутністю та характером здійснюваної
позивачем господарської діяльності.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
зроблено обґрунтований висновок щодо
правомірності формування позивачем
податкового кредиту за вищевказаними
договорами.

Крім того, в ході перевірки з питання
дотримання вимог порядку ведення
касових операцій в національній валюті
України встановлено, що 12.08.12 року
підприємство проводило готівковий
розрахунок на суму 1500,00 грн. (сплата за
брокерські послуги та комісійна
винагорода), про що свідчать документи
додані до авансового звіту №00000005 від
12.08.11 року. Зазначені готівкові кошти не
відображені в касовій книзі в цей день
(відсутній запис про отримання та
видачу вказаної готівки). Також, 02.11.11
року підприємство проводило
готівковий розрахунок на суму 159,98 грн.
(придбання килимів гумових), про що
свідчить документ доданий до
авансового звіту №00000008 від 02.11.11 року.
Зазначені готівкові кошти не
відображені в касовій книзі в цей день
(відсутній запис про отримання та
видачу вказаної готівки).

Щодо встановлення податковим органом в
акті перевірки факту наявності не
оприбуткованих готівкових коштів в
сумі 1659,98 грн., то судом першої
інстанції і апеляційної інстанції
встановлено, що дані первинного
бухгалтерського обліку (авансових
звітів) свідчать про те, що розрахунки
проводилися не підприємством, а його
працівниками: Кукса С.В. та ОСОБА_3, а
саме директором ТОВ «ІНФО-КОМ» -Куксою
С.В. був проведений розрахунок на суму
1500,00 грн. від імені підприємства, що
підтверджується квитанцією про сплату
комісійної винагороди та брокерських
послуг на зазначену суму, а працівником
підприємства ОСОБА_3 під час
перебування у відрядженні здійснений
розрахунок на суму 159,98 грн., що
підтверджується авансовим звітом та
посвідченням про відрядження, а
банківські виписки свідчать про те, що
вказані суми були відшкодовані
працівникам у повному обсязі у
встановлений законодавством строк, при
цьому відповідачем, який є суб'єктом
владних повноважень, в порушення вимог
ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких доказів
або інформації, що могли б спростувати
той факт, що вищезазначені дії були
вчинені працівниками підприємства в
інтересах останнього, суду надано не
було.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення даної адміністративної
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права, які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються зібраними у справі
доказами, будь-яких порушень судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, яке б потягло за
собою наявність підстав для скасування
або зміни оскаржуваного судового
рішення, не було встановлено, тому
постанову суду першої інстанції від
17.12.2012р. у даній адміністративній
справі необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача
необхідно залишити без задоволення,
оскільки доводи, які викладені у
апеляційній скарзі, суперечать
зібраним у справі доказам та фактичним
обставинам справи, зводяться до
переоцінки ним доказів, які були
досліджені судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи і незгоди з висновками суду з
оцінки обставин у справі, а також
помилкового тлумачення заявником
апеляційної скарги норм матеріального
та процесуального права, а тому не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції у
даній справі.

Керуючись ч. 3, ст.. 160, ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Дніпродзержинської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.12.2012р. у справі №2а/0470/13912/12 - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення ухвали в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 21.03.2014р.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
В.Є. Чередниченко