Справа № 806/709/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Житомир справа №
806/709/14

категорія 6.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Талько А.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Головакової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просив, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, визнати не
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою Головним управлінням
Держземагентства у Житомирській
області за клопотанням ОСОБА_1 від 21
січня 2014 р. протиправним та зобов'язати
відповідача повторно розглянути його
клопотання від 21 січня 2014 р. та прийняти
рішення згідно частини 3 статті 123
Земельного кодексу України. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що 21 січня 2014 р. він звернувся до
Головного управління Держземагентства
у Житомирській області із клопотанням
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
100 га для ведення фермерського
господарства з земель запасу та
резерву Ставищанської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. Відповідач листом від 25 січня
2014 р. у задоволенні клопотання позивача
відмовив, посилаючись при цьому на
пункт 6 статті 118 Земельного кодексу
України. Позивач вважає, що
відповідачем неправомірно відмовлено
у задоволенні його клопотання,
оскільки стаття 118 Земельного кодексу
України встановлює порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами, у той час коли він
звернувся із проханням надати дозвіл
на виготовлення проекту землеустрою з
посиланням на статтю 123 Земельного
кодексу України, яка у свою чергу
встановлює порядок надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування. Таким чином,
вважає, що його клопотання від 21 січня
2014 р. відповідачем фактично не
розглянуто.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечила
проти позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях.
Пояснила, що позивач у своєму
клопотанні не вказав на якому праві
(власності чи користуванні) бажає
отримати вказану земельну ділянку.
Зазначає, що для реалізації свого права
позивачем не було дотримано вимог
Земельного кодексу України. Таким
чином, вважає, що у зв'язку з
невідповідністю поданих документів,
відповідачем правомірно відмовлено у
задоволенні клопотання ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог з
огляду на наступне.

Встановлено, що 21 січня 2014 р. ОСОБА_1
звернувся до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області із клопотанням, в якому
керуючись статтями 122, 123, 134 Земельного
кодексу України, статтею 42 Конституції
України просив надати дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 100 га для ведення
фермерського господарства з земель
запасу та резерву Ставищанської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області (а.с. 5).

25 січня 2014 р. відповідач листом за вих.
№ 19-6-0.21-371/2-14 повідомив ОСОБА_1 про
неможливість прийняття рішення про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства (а.с. 6).

Формулюючи мотивацію відмови,
відповідач посилався на пункт 6 статті
118 Земельного кодексу України. Також
зазначив, про невідповідність поданих
документів вимогам даної статті, а
саме: диплом кваліфікації "Лісове
господарство" та державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЖТ
№ 118627 від 06.10.2004 р. не свідчить про
досвід роботи у сільському
господарстві.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Так, статтею 118 Земельного кодексу
України встановлений порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами, а статтею 123
Земельного кодексу України визначено
порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування.

Відповідно до частини 2 статті 123
Земельного кодексу України, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу
України встановлено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Забороняється відмова у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у користування
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Умови і строки розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок визначаються договором,
укладеним замовником з виконавцем цих
робіт відповідно до типового договору.
Типовий договір на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки затверджується Кабінетом
Міністрів України.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що клопотання позивача
від 21 січня 2014 р. про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки подано
відповідно до частини 4 статті 122,
частини 2 статті 123 та частини 2 статті 134
Земельного кодексу України, тобто
позивач був зацікавлений в одержанні у
користування земельної ділянки і з
цією метою звернувся до відповідача із
відповідним клопотанням.

Зі змісту листа Головного управління
Держземагентства в Житомирській
області від 25 січня 2014 р. №19-6-0.21-371/2-14
видно, що клопотання ОСОБА_1 розглянуто
у порядку частини 6 статті 118 Земельного
кодексу України, а не в порядку частини
3 статті 123 Земельного кодексу України.

Таким чином, Головним управлінням
Держземагентства в Житомирській
області клопотання ОСОБА_1 від 21 січня
2014 р. фактично не розглянуто, а відмова
у його задоволенні здійснена за інших
підстав з посиланням на частину 6
статті 118 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про протиправність відмови
Головного управління Держземагентства
в Житомирській області у задоволенні
клопотання ОСОБА_1 від 21 січня 2014 р.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірності
відмови ОСОБА_1 у прийнятті рішення про
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
100 га для ведення фермерського
господарства з земель запасу та
резерву Ставищанської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області.

Оскільки клопотання ОСОБА_1, відповідно
до статті 123 Земельного кодексу
України, не розглянуто, вимога позивача
про зобов'язання відповідача повторно
розглянути його клопотання та прийняти
відповідне рішення згідно з чинним
законодавством, - є обґрунтованою.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагентства
у Житомирській області у прийнятті
рішення про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 100 га для ведення
фермерського господарства з земель
запасу Ставищанської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області за клопотанням ОСОБА_1 від 21
січня 2014 р.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_1 від 21 січня 2014 р про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 100 га для
ведення фермерського господарства з
земель запасу Ставищанської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області та прийняти
відповідне рішення.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 11
березня 2014 р.