Справа № 816/623/14
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/623/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко О.С.,

представників позивача - Фещенка І.О.,
Рудницької Л.М.,

представника відповідача - Давиденко
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцька кондитерська
фабрика "Рошен" до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2014 року позивач ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" (далі за текстом - позивач,
платник податків) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької ОДПІ (далі за текстом -
відповідач, контролюючий орган) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 16
жовтня 2013 року № /624, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за участю
іноземних інвесторів на загальну суму
280372,50 грн. та № /625, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів на
загальну суму 7831647,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що встановлені актом
перевірки порушення фактично не мали
місця в його господарській діяльності
та вважає, що податковий орган
протиправно ставить йому у вину
формування податкового кредиту та
витрат на підставі податкових
накладних та первинних документів,
складених його контрагентами,
зазначаючи, що ці документи та
податкові накладні, отримані ним на
виконання господарсько-правових угод,
оформлені належним чином та дають усі
правові підстави для включення сум за
цими договорами до податкового кредиту
та обліку витрат ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен". Зазначав,
що оскільки факт здійснення між
позивачем та його контрагентами
фінансово-господарських операцій
підтверджується належно оформленими
первинними бухгалтерськими
документами, господарські операції з
цими суб'єктами господарювання
відповідали вимогам закону.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні, дії Кременчуцької
ОДПІ вважає правомірними, а спірні
податкові повідомлення-рішення -
такими, що відповідають чинному
законодавству внаслідок того, що
податковим органом встановлено
порушення позивачем податкового
законодавства, що полягає в допущенні
позивачем численних порушень при
формуванні податкового кредиту та
витрат за господарськими операціями з
ТОВ "Тікі Трейлер" та ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен".

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен"
(ідентифікаційний код 00382191) 20 квітня 1998
року зареєстроване виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області як юридична особа.
Позивач перебуває на податковому
обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є
платником податку на додану вартість.

Кременчуцькою ОДПІ в період з 23 серпня
2013 року по 20 вересня 2013 року проведено
планову виїзну документальну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2012
року, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2012
року по 31 грудня 2012 року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складено акт від 27
вересня 2013 року № 2282/16-03-22-01-08/00382191 (том І
а.с. 83-131), за висновками якого
встановлено порушення позивачем вимог:

- підпункту 14.1.228 пункту 14.1 статті 14,
пункту 135.1, пункту 135.2 статті 135,
підпунктів 138.1.1, 138.1.9 пункту 138.1, пунктів
138.2, 138.4, 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 186915,00
грн., у тому числі: ІІІ квартал 2012 року -
186915,00 грн.;

- підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14,
пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту
201.1 статті 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
суму податку на додану вартість на
загальну суму 5221098,00 грн., в тому числі:

за серпень 2012 року на суму 675326,00 грн., за
вересень 2012 року на суму 601507,00 грн., за
жовтень 2012 року на суму 1888137,00 грн., за
листопад 2012 року на суму 1018395,00 грн., за
грудень 2012 року на суму 1037733,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки
від 27 вересня 2013 року № 2282/16-03-22-01-08/00382191
контролюючим органом 16 жовтня 2013 року
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № /624 (том І а.с. 132), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств за
участю іноземних інвесторів на 186915,00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) в розмірі 93457,50 грн.;

- № /625 (том І а.с. 134), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів на 5221098,00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) в розмірі 2610549,00 грн.

Позивач, вважаючи висновки, викладені в
акті перевірки від 27 вересня 2013 року №
2282/16-03-22-01-08/00382191, упередженими, такими,
що не відповідають фактичним
обставинам, не погоджуючись із
позицією податкового органа щодо
правомірності донарахування
податкових зобов'язань та штрафних
(фінансових) санкцій, вважає спірні
податкові повідомлення-рішення
необґрунтованими, протиправними,
такими, що суперечать законодавству з
питань оподаткування, обмежують та
порушують права, свободи та інтереси
позивача, оскільки прийняті без
урахування фактичних обставин, з
порушенням чинного законодавства, а
також без наявності правових підстав
для винесення, внаслідок чого
звернувся до суду з вимогою про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 16
жовтня 2013 року № /624 та № /625.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку спірним податковим
повідомленням-рішенням Кременчуцької
ОДПІ від 16 жовтня 2013 року № /624 та
№ /625, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 12 січня 2012 року
між позивачем (Замовник) та ТОВ "Тікі
Трейлер" (Підрядник) укладено договір
на виконання робіт з ремонту
санітарно-побутових приміщень
будівель АБК, головного виробничого
корпусу, допоміжного побутового
корпусу, котельні по вул. Жовтневій, 57 у
м. Кременчуці, та адміністративного
корпусу по вул. Ревенко, 7а у м.
Кременчуці № 12/01/12 (том VІ а.с. 157-162), за
умовами якого Замовник доручає, а
Підрядник зобов'язується на свій ризик,
власними і залученими силами та
засобами виконати підрядні роботи
(будівельно-монтажні роботи) з ремонту
санітарно-побутових приміщень
будівель АБК, головного виробничого
корпусу, допоміжного побутового
корпусу, котельні по вул. Жовтневій, 57 у
м. Кременчуці, та адміністративного
корпусу по вул. Ревенко, 7а у м.
Кременчуці (санвузлів, душових та
гардеробних), згідно наданої проектної
документації, що передбачені в Додатку
№ 1, ліквідувати недоробки та дефекти ,
що виявлені в ході виконання робіт та
приймання робіт Замовником або в
гарантійні строки та передати
результат виконаних робіт Замовнику.

01 лютого 2012 року між ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" (Замовник)
та ТОВ "Тікі Трейлер" (Підрядник)
укладено договір на виконання робіт з
ремонту приміщень ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен",
розташованих за адресою: вул.
Жовтневій, 57 № 01/02/12 (том VІ а.с. 170-175), за
умовами якого Замовник доручає, а
Підрядник зобов'язується на свій ризик,
власними і залученими силами та
засобами виконати підрядні роботи
(будівельно-монтажні роботи) з ремонту
приміщень ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен",
розташованих за адресою: вул. Жовтнева,
57, м. Кременчук.

Як вбачається із матеріалів справи, за
результатами здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ "Тікі
Трейлер" з ремонту приміщень останнім
складені наступні первинні документи:
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт форми КБ-3; акти
приймання виконаних будівельних робіт
форми КБ-2в; відомості ресурсів по актам
виконаних робіт; локальний кошторис з
розрахунком договірної вартості;
відомість ресурсів до локального
кошторису, рахунки-фактури, податкові
накладні.

Факт здійснення оплати ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" отриманих послуг
підтверджується банківськими
виписками (том VІ а.с. 180-197).

Суд, дослідивши надані позивачем та
залучені до матеріалів справи первинні
документи, зазначає, що залучення ТОВ
"Тікі Трейлер" до виконання
будівельно-монтажних робіт з ремонту
будівель ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" судом
визнається логічним та послідовним з
урахуванням того, що
ремонтно-будівельна діяльність є
однією з основних видів господарської
діяльності підприємства Підрядника. Як
свідчать матеріали справи, ТОВ "Тікі
Трейлер" має усі необхідні активи для
здійснення статутної господарської
діяльності, так, в матеріалах справи
наявна ліцензія на право здійснення
господарської діяльності у сфері
будівництва, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури (том VІ а.с. 155-156).

Як пояснили в судовому засіданні
представники позивача, доцільністю
укладання договору на виконання
підрядних робіт слугувала
необхідність приведення санітарних
норм ПАТ "Кременчуцька кондитерська
фабрика "Рошен" до вимог, які мають
відповідати міжнародним санітарним
нормам і стандартам виробничих,
побутових будівель та приміщень, в
зв'язку з чим адміністрацією
підприємства було вирішено розробити
проект на їх реконструкцію. Планування
проекту виробничих приміщень повинно
було відповідати вимогам будівельних
норм і правил, санітарних норм та
правил для виробництва кондитерських
виробів фабрики. Таким чином, після
затвердження проектної документації з
реконструкції санітарно-побутових
приміщень підприємства, були укладені
договори на виконання підрядних робіт
між ПАТ "Кременчуцька кондитерська
фабрика "Рошен" та ТОВ "Тікі Трейлер" від
12 січня 2012 року № 12/01/12 та від 01 лютого
2012 року № 01/02/12 на проведення ремонту
санітарно-побутових приміщень ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" за адресами: вул. Жовтнева, 57, м.
Кременчук, Полтавська обл. та
адміністративного корпусу по вул.
Ревенка, 7-А, м. Кременчук, Полтавська
обл.

Права приватної власності позивача на
приміщення по вул. Жовтневій, 57 у м.
Кременчуці, та адміністративного
корпусу по вул. Ревенко, 7а у м.
Кременчуці підтверджується Витягами з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 21 березня 2013 року індексний номер
1486095, індексний номер 1476619, індексний
номер 1490208, індексний номер 1488525
індексний номер 1489408(том VІ а.с. 149-154).

Термін виконання підрядних робіт
визначався Календарним графіком
виконання робіт, що підтверджує
обумовлені сторонами граничні строки
виконання робіт Підрядником.

Як пояснили представники позивача в
судовому засіданні, планування витрат
здійснювалася за допомогою підписання
Договірної ціни та локального
кошторису проведення ремонтних робіт
на кожний санітарно-побутовий об'єкт
ПАТ "Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" окремо, та які складалися з
урахуванням діючих будівельних
нормативів ДБН.

Матеріалами справи підтверджено, що
основна частина матеріалів для
проведення ремонтів
санітарно-побутових приміщень
передавалась позивачем підряднику ТОВ
"Тікі Трейлер" для виконання робіт по
внутрішніх накладних і включалась
підрядником в загальний обсяг
капітальних вкладень на підставі Актів
приймання виконаних підрядних робіт по
формі КБ-2 та показувалось окремою
Відомістю матеріалів замовника. Із
загального обліку виконаних робіт
вартість ремонтних робіт на суму
отриманих від замовника матеріалів
була зменшена, що підтверджується
Довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт по формі КБ-3.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючими в ході перевірки
встановлено, що ТОВ "Тікі Трейлер"
надано ПАТ "Кременчуцька кондитерська
фабрика "Рошен" ремонтно-будівельні
послуги з наступною трудомісткістю
згідно актів виконаних робіт:

Липень 2012 року - 9903 людино години (з
розрахунку трудового часу 176 годин на
місяць на одну людину). Необхідна
кількість для виконання даних робіт за
липень 2012 року становить 56 працівників.

Серпень 2012 року - 3371 людино години.
Необхідна кількість - 19 працівників.

Вересень 2012 року - 7486 людино годин.
Необхідна кількість - 42 працівників.

Жовтень 2012 року - 4983 людино години.
Необхідна кількість - 28 працівників.

Листопад 2012 року - 9255 людино годин.
Необхідна кількість - 52 працівників.

Грудень 2012 року - 11567 людино годин.
Необхідна кількість - 66 працівників.

Згідно журналу обліку відвідувачів та
службових записок вбачається, що
кількість працівників ТОВ "Тікі
Трейлер", які мали доступ на територію
підприємства ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" для
виконання підрядних робіт, не
перевищувала 15 осіб.

Зауваження представника відповідача
про виявлення в ході перевірки
невідповідності кількості залучених
ТОВ "Тікі Трейлер" працівників до
виконання робіт (згідно відомостей
використання ресурсів) фактичній
кількості працівників Підрядника, що
мали доступ до території підприємства
Замовника, відхиляються з наступних
міркувань.

З пояснень позивача встановлено, що на
підприємстві позивача діє Система
контролю та управління доступом
(скорочено - "СКУД"), призначена для
управління доступом на охороняємий
об'єкт через двері, турнікети, шлюзи,
шлагбауми, та є складовою частиною
інтегрованого комплексу безпеки
"КОДОС". Для доступу на територію
підприємства передбачена система
перепусток. Так, паперові тимчасові
перепустки для сторонніх/тимчасових
відвідувачів, які виконують тривалі за
часом підрядні ремонтні та/або
будівельні роботи на території
товариства, видаються згідно службових
записок керівництва таких осіб на ім'я
керівництва підприємства. Особи, що
перебувають на території ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен", за тимчасовим посвідченням не
підлягають обов'язкову занесенню до
Журналу обліку відвідувачів.

На підтвердження факту виконання
вказаних робіт саме працівниками ТОВ
"Тікі Трейлер" до суду надано службові
записки (листи) головного інженера ТОВ
"Тікі Трейлер" на ім'я голови правління
ПАТ "Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" з проханням забезпечити доступ
працівників Підрядника на територію
фабрики з метою виконання зобов'язань
ТОВ "Тікі Трейлер", взятих на себе за
договорами від 12 січня 2012 року № 12/01/12
та від 01 лютого 2012 року № 01/02/12 (т. VII а.с.
12-87). Як свідчать матеріали справи, для
безперешкодного допуску до виконання
ремонтних робіт на території фабрики
працівникам ТОВ "Тікі Трейлер" видано
пропуски, про що свідчить відповідна
Службова записка на видачу пропусків.
Працівниками пройдений інструктаж з
питань норм техніки безпеки, правил
електробезпеки, пожежної безпеки і
охорони праці на території фабрики, про
що свідчать записи в Журналі
інструктажу з питань охорони праці (т. VI
а.с. 247-248, т. VII а.с. 1-11).

Крім того, суд зазначає, що умовами
договорів підряду передбачена
можливість Підрядником залучати до
виконання інших осіб (субпідрядників)
за попереднім погодженням із
Замовником. Підрядник відповідає за
результати роботи субпідрядників та за
наявність в усіх субпідрядників
необхідних ліцензій та дозволів на
виконання робіт (п.1.2). Як свідчать
матеріали справи, ТОВ "Тікі Трейлер"
звертався до позивача з проханням
надати дозвіл на перебування
працівників інших підприємств для
виконання підрядних робіт, що в свою
чергу спростовує висновки податкового
органу про встановлення розбіжностей
між фактично відпрацьованими годинами
роботи, визначеними перевіряючими
згідно Журналу обліку відвідувачів
підприємства та необхідною кількістю
людино/годин за договорами підряду.

Матеріалами справи підтверджено, що
фактично виконаний обсяг робіт
підрядником протягом всього строку
проведення ремонту
санітарно-побутових приміщень в ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" перевірявся та проводився
контроль за ходом та якістю їх
виконання, про що свідчать відповідні
записи у Журналі обліку виконаних
робіт за формою КС-6а.

В акті перевірки зазначено, що
відповідно до бази даних ІС "Податковий
блок" та згідно додатку АМ до
Декларації з податку на прибуток
контрагента позивача підтверджено, що
на підприємстві ТОВ "Тікі Трейлер"
обліковуються основні засоби
балансовою вартістю 12,9 тис. грн. В
наданих до перевірки відомостях
використаних ресурсів зазначено, що
ТОВ "Тікі Трейлер" для виконання
будівельно-монтажних робіт на об'єктах
позивача залучались власні основні
засоби: автомобілі бортові, крани на
автомобільній ході, навантажувачі
одноковшові, підіймачі щоглові
будівельні, автомобілі самоскиди,
бетонозмішувачі, прес гідравлічний,
установки для зварювання, компресори
пересувні, машини свердлильні, молотки
відбійні та інший виробничий інвентар.

Проте, відповідно до Журналу
реєстрації руху автотранспорту на
території підприємства за період
липень-грудень 2012 року автотранспортом
відбувався лише ввіз матеріалів та
частково вивіз відходів, пов'язаних з
будівництвом та ремонтом об'єктів та
жодного підтвердження використання
вищезазначеної техніки.

Суд з цього приводу зазначає, що в
Журналі реєстрації руху
автотранспорту зазначаються тільки
державний номер автомобіля, час в'їзду
та виїзду та прізвище водія. Таким
чином даний журнал не містить даних, з
яких податковий орган мав би
можливість встановити або спростувати
факт використання вищезазначеної
техніки, в зв'язку з чим дані доводи
податкового органу не можуть братися
судом до уваги.

Слід також зазначити, що серед
вищевказаних листів також наявні
записки з проханням Замовника надати
дозвіл Підряднику на
ввезення/вивезення з території
підприємства матеріалів, інструменту
та обладнання, необхідних для
виконання ремонтних робіт, а також
вивезення будівельного сміття та
невикористаних будматеріалів.

Суд також не погоджується з доводами
Кременчуцької ОДПІ щодо порушень
позивачем пункту 5 Договору в частині
ненадання сертифікатів, технічних
паспортів та інших документів, що
підтверджують якість використаних
матеріалів при проведенні
будівельно-монтажних робіт.

Як пояснили в судовому засіданні
представники позивача, на будівельні
матеріали, які на підставі чинного
законодавства підлягають обов'язковій
сертифікації в Україні, під час
проведення перевірки ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" надано
необхідні документи на підтвердження
якості використаних в ході надання
будівельно-монтажних робіт матеріалів.
На ті ж витратні матеріали, що
обов'язковій сертифікації не
підлягають, надання сертифікатів,
технічних паспортів та інших
документів, що підтверджують якість
використаних матеріалів при
проведенні будівельно-монтажних робіт,
чинним законодавством України не
вимагається. З акту перевірки не
вбачається та в судовому засіданні
представник відповідача не зміг
пояснити, на які саме матеріали
позивачем не були надані під час
проведення перевірки сертифікати та
паспорти якості.

В ході проведення перевірки ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" контролюючим органом проведено
аналіз фізичних, технічних та
технологічних можливостей ТОВ "Тікі
Трейлер" для вчинення операцій з
надання будівельно-монтажних послуг,
за результатами якого органом доходів
і зборів не встановлено наявності
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, в тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва з тих підстав, що в
ланцюгах постачання ТОВ "Тікі Трейлер"
не встановлено походження (виробника)
використаних матеріалів (обладнання)
та ймовірних субпідрядників виконаних
робіт.

В обґрунтування своєї позиції
відповідач посилався на відомості бази
ІС "Податковий блок" згідно яких
основним постачальником ТОВ "Тікі
Трейлер" у відповідних періодах
значилось підприємство ТОВ "ЛЮТАЙМ".
Основним постачальником ТОВ "ЛЮТАЙМ", у
свою чергу, є ТОВ "СПЕЦПІДРЯД СЕРВІС",
яке ліквідовано, закрито. Зазначені
підприємства не є виробниками та
імпортерами матеріалів та згідно
звітності основних засобів не мають.
Внаслідок викладених обставин,
податковий орган дійшов висновку, що
ТОВ "Тікі Трейлер" для вчинення
господарських операцій з надання
будівельно-монтажних послуг не має
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, в тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва.

Спростовуючи вищевказані доводи, суд
керується тим, що відповідно до бази
даних "Податковий блок" згідно додатку
АМ Декларації по прибутку
досліджуваної підрядної організації,
на відомості якої посилався відповідач
в акті перевірки від 27 вересня 2013 року
№ 2282/16-03-22-01-08/00382191, на підприємстві ТОВ
"Тікі Трейлер" обліковуються основні
засоби балансовою вартістю 12,9 тис. грн.
До того ж суд вважає за необхідне
зазначити, що контрагент позивача не
позбавлений можливості залучати
трудові ресурси на підставі
цивільно-правових договорів.

Таким чином, суд приходить до висновку
про підтвердження господарської
операції між позивачем та ТОВ "Тікі
Трейлер" за договором на виконання
ремонтно-будівельних та
будівельно-монтажних робіт по ремонту
санітарно-побутових приміщень на
території товариства. Економічна
доцільність проведення даної операції
була викликана необхідністю
приведення стану санітарно-побутових
приміщень товариства у відповідності
до вимог Міжнародних стандартів і
санітарних норм у сфері стану
санітарно-побутових приміщень
підприємств харчової промисловості.
Дана операція спричинила реальні зміни
майнового стану підприємства. Витрати,
що виникли у підприємства позивача у
зв'язку із здійсненням вказаної
операції, підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Будівельні роботи було придбано та
використано позивачем в оподаткованих
операціях у межах власної
господарської діяльності як платника
податку з метою виконання власних
статутних цілей та завдань товариства.
Таким чином, дана операція є
господарською діяльністю, в зв'язку з
чим у товариства виникло право на
податковий кредит згідно Податкового
кодексу України.

Судом встановлено, що ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен"
(Виконавець) на підставі договору
надання послуг № 4Кр/12 від 01 січня 2012
року, укладеного з ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен" (Замовник) виконує
роботи по виготовленню продукції і
надає супутні цим роботам послуги
(т.ХІІ а.с. 202-208). Кінцевим результатом
виконаних робіт є продукція, а саме:
кондитерські вироби - карамель (в
матеріалах справи наявна довідка про
види продукції, що виготовляється за
цим договором - а.с. 209). Право власності
на сировину, матеріали і Продукцію
належить Замовнику.

02 січня 2009 року між ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" (Покупець)
та ДП "Кондитерська корпорація "Рошен"
(Постачальник) укладено договір
поставки товару від 02 січня 2009 року № К
4-1/09 (том І а.с. 61-62) (далі за текстом -
договір поставки).

Виробниками товару, що придбавався за
цим договором, були ПАТ "Київська
кондитерська фабрика "Рошен", ПАТ
"Вінницька кондитерська фабрика
"Рошен", ПАТ "Маріупольська
кондитерська фабрика "Рошен", ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" (що підтверджується актом
перевірки).

За умовами цього договору Постачальник
зобов'язується передавати у власність
Покупця кондитерські вироби (Товар), а
Покупець зобов'язується приймати цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату на умовах даного договору.
Кількість, асортимент, найменування та
ціна товару на чергову партію товару
узгоджується сторонами у видаткових
накладних при відвантаженні товару.
Пунктом 2.1 визначено, що перехід права
власності на товар відбувається у
момент його передачі за накладною та
документів на товар.

Відповідно до укладеного договору
поставки товару від 02 січня 2009 року № К
4-1/09 позивачем придбано кондитерські
вироби на загальну суму 28474743,00 грн., в
тому числі ПДВ - 4745791,00 грн. Поставка
здійснювалась на умовах ЕХW
(Франко-завод), згідно з Правилами
Інкотермс-2000, адреса складу
Постачальника: м. Кременчук, вул.
Жовтнева, 57 та м. Яготин. вул. Філатова,
112. Покупець забезпечує
транспортування товару зі складу та
несе всі витрати у зв'язку з
транспортуванням.

Кондитерські вироби, придбані у ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен", в
подальшому реалізовані підприємствам
нерезидентам ТОВ "Рошен" (м.
Новосібірськ, Росія), ТОВ "Рошен" (м.
Ліпецьк, Росія), ТОВ "Рошен" (м. Дятьково,
Росія), ТОВ "Оптрозторг" (м.
Каменськ-Уральський", Росія), на
підставі договору комісії № 157 від 08
квітня 2005 року, відповідно до якого ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен"
(Комісіонер) за дорученням позивача
(Комітент) та за винагороду передало
кондитерську та іншу продукцію на
своєму ринку від імені та в інтересах
ПАТ "Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен".

Судом встановлено, що 08 квітня 2005 року
між ПАТ "Кременчуцька кондитерська
фабрика "Рошен" (Комітент) та ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен"
(Комісіонер) укладено договір комісії
№ 157 (далі за текстом - договір комісії)
(том І а.с. 50-51). За умовами вищевказаного
договору комісії Комісіонер
зобов'язується за дорученням Комітента
за винагороду продавати кондитерську
та іншу харчову продукцію на власному
ринку від свого імені в інтересах
Комітента. Пунктом 1.2 договору комісії
передбачена оплата послуг Комісіонера
у вигляді 1,2% винагороди від місячної
суми продажів, яка підлягає
оподаткуванню податком на додану
вартість у розмірі 20%.

Додатковою угодою від 05 липня 2006 року №
1 (том І а.с. 52) положення пункту 1.2
договору в частині розміру комісійної
винагороди сторонами переглянуто та
зменшеної оплату послуг комісіонера з
1,2% від місячної суми продажів до 0,7% від
місячної суми продажів, а додатковою
угодою від 01 грудня 2009 року № 22 (том І
а.с. 55) комісійну винагороду зменшено до
0,3% від місячної суми продажів,
додатковою угодою від 03 січня 2012 року №
24 (том І а.с. 60) сторонами зменшено
розмір комісійної винагороди
комісіонера до 0,1% від місячної суми
продажу.

Додатковими угодами від 29 грудня 2009
року № 8 (том І а.с. 53), від 31 грудня 2008
року № 18 (том І а.с. 54), від 30 грудня 2009
року № 21 (том І а.с. 56), від 30 грудня 2010
року № 23 (том І а.с. 58), строк дії
договору неодноразово продовжувався
терміном на один рік.

Договором від 30 грудня 2011 року (том І
а.с. 59) про внесення змін до пункту 5.1
договору комісії від 08 квітня 2005 року №
157 обумовлено, що цей договір укладений
до 31 січня 2012 року та у випадку, якщо
жодна із сторін за один місяць до
закінчення дії цього договору не
повідомить письмово іншу сторону про
намір розірвання цього договору, його
дія продовжується на один рік, на тих
самих умовах.

Як вбачається із матеріалів справи, за
результатами здійснення господарських
операцій між позивачем та ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен" з
поставки товару, сторонами складені
наступні первинні документи (том V а.с.
77-87): видаткові та податкові накладні,
квитанції до податкових накладних,
реєстри документів до податкових
накладних.

У свою чергу факт належного виконання
контрагентом позивача взятих на себе
зобов'язань за договором комісії
підтверджується наступними первинними
документами (том V а.с. 96-248, том VІ а.с.
1-148): товарними звітами комісіонера,
актами передачі на реалізацію на
експорт ТМЦ, звітами з видатків,
прибутковими накладними, вантажними
митними деклараціями та доповненнями
до них, а також рахунками-фактурами.
Здійснення оплати ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" отриманих
послуг підтверджується банківськими
виписками (том VІ а.с. 180-197).

З тексту акта перевірки від 27 вересня
2013 року № 2282/16-03-22-01-08/00382191 вбачається,
що податковий орган не погодився з
правомірністю господарських операцій
позивача з придбання у ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен" кондитерських
виробів за умови наступного залучення
цього ж контрагента в якості
комісіонера до реалізації придбаного
товару з огляду на їх нелогічність,
внаслідок чого визнав господарські
операції між позивачем та ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен"
такими, що носять ознаки діяльності з
отримання податкової вигоди шляхом
мінімізації податкових зобов'язань, не
мають економічно обґрунтованої мети, а
отже, операції за такими правочинами
контролюючим органом не визнано
такими, що пов'язані з господарською
діяльністю підприємства, правомірно
відображаються в бухгалтерському
обліку позивача та призводять до його
позитивних змін. Суд не
погоджується з такими висновками
податкового органа та зазначає, що
останні в повному обсязі
спростовуються наявними в матеріалами
справи доказами.

Зокрема, доводи контролюючого органа
про те, що зберігання та відвантаження
товару на експорт здійснювалась ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен" без
участі ПАТ "Кременчуцька кондитерська
фабрика "Рошен" спростовуються
наявними в матеріалах справи
документами. Так, згідно умов договору
поставки позивачем придбано
кондитерські вироби на загальну суму
28474743,00 грн., в тому числі ПДВ 4745791,00 грн.
Згідно наданих до перевірки ВМД,
виробниками кондитерських виробів,
переданих позивачу на підставі
договору поставки, виступають наступні
підприємства: ПАТ "Київська
кондитерська фабрика "Рошен", ПАТ
"Вінницька кондитерська фабрика
"Рошен", ЗАТ "Маріупольська
кондитерська фабрика "Рошен", ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен". Крім цього, ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" понесені
витрати за договором комісії у вигляді
комісійної винагороди в розмірі 85855,00
грн. в тому числі ПДВ 14309,00 грн. Факт
належного проведення оплати товару
позивачем органом доходів і зборів не
заперечується, проте контролюючим
органом не визнається правомірним
відсутність фактичного руху товару.

Суд не може погодитись з такими
доводами відповідача, оскільки
фактичне місцезнаходження придбаного,
проте ще не доставленого на адресу
Покупця за договором поставки товару,
збігалось за місцем відвантаження
товару на експорт від імені позивача в
межах договору комісії, укладеного з ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен".
Доцільними та економічно
обґрунтованими суд вважає дії сторін
договорів поставки та комісії щодо
відсутності заходів, спрямованих на
переміщення товару з м. Яготин в м.
Кременчук (договір поставки), оскільки
таке переміщення зумовило б
транспортування цього ж товару у
зворотному напрямку з метою виконання
умов договору комісії, що призвело б до
марного витрачання матеріальних
ресурсів та надмірного фінансового
навантаження позивача.

Твердження контролюючого органа про
відсутність ділової мети вищеописаних
правочинів не знаходять свого
підтвердження в матеріалах справи.

Так, ДП "Кондитерська корпорація "Рошен"
від імені позивача здійснено
реалізацію кондитерської продукції
останнього за зовнішньоекономічними
договорами, внаслідок чого Комісіонер
отримав обумовлену договором комісії
винагороду (прибуток), а Комітент,
реалізував товар із залученням третьої
особи, що зумовило певні витрати, проте
згідно відомостей бухгалтерського
обліку збитків не поніс, а навпаки,
отримав певну матеріальну вигоду
(прибуток).

Як зазначено відповідачем, відповідно
ло договору комісії передача товару
позивачем на користь ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен" здійснена головою
правління ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" Ананченко
О.В. на складі ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен" в м. Яготин Київської
області.

Доводи контролюючого органа про те, що
в ході перевірки підприємством не
надані підтверджуючі документи щодо
відрядження посадової особи до м.
Яготин, що зумовило висновки про
відсутність факту поставок товару на
користь позивача, не відповідають
фактичним обставинам, оскільки за
умовами досліджуваного в межах
судового розгляду договору поставки
кондитерських виробів передача товару
від постачальника та подальша передача
його Комісіонеру здійснювалась на
складі ДП "Кондитерська корпорація
"Рошен" у м. Яготині Київської області,
що підтверджується накладними, актами
приймання-передачі на реалізацію, що
виключає необхідність доставки товару
в м. Кременчук. Тобто, за умовами
укладених договорів (поставки та
комісії) постачальником та особою якій
передається товар, в межах виконання
договору комісії, є одна і та сама
юридична особа - ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен".

Повно дослідивши господарські
правовідносини між позивачем та його
контрагентом, суд спростовує доводи
Кременчуцької ОДПІ про відсутність
мети укладання договору та про
наявність ознак формування податкової
вигоди шляхом зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість внаслідок застосування при
експорті продукції "нульової" ставки
оподаткування.

Як встановлено судом з поданих
позивачем первинних документів, в
результаті здійснених операцій з
купівлі-продажу кондитерських виробів
ціна на товар (без ПДВ) збільшена в
середньому на 0,5% та відповідно частка
чистого доходу позивача склала близько
0,5% (дохід від реалізації товарів -
23848638,00 грн., собівартість реалізованих
товарів - 23728953,00 грн.).

За операціями, проведеним за
серпень-грудень 2012 року отриманий
прибуток склав 119685,00 грн. При цьому,
підприємством проведено виплату
винагороди комісіонеру в розмірі 0,1%
від суми продажу (85855,00 грн., в тому числі
ПДВ 14309,00 грн.).

Таким чином, операції між ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" та ДП "Кондитерська Корпорація
"Рошен" фактично призвели до отримання
прибутку, а отже, вищевказані правочини
підлягають включенню до
бухгалтерського обліку підприємства
позивача.

Таким чином, дані господарські
операції призвели до відповідних змін
у структурі активів та зобов'язань ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен". В результаті придбання
кондитерських виробів були збільшені
запаси позивача, реалізація даних
запасів мала наслідком отримання
доходу. Факти здійснення цих
господарських операцій були
зафіксовані у первинних документах та
відображені в облікових регістрах у
відповідних періодах, в зв'язку з чим
висновки податкового органу про
завищення доходів та завищення витрат
є неправомірним.

При здійснені господарських операцій
за договором поставки та за договором
комісії ПАТ "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" при оплаті
товару постачальнику сплатило за
перевірені періоди податок на додану
вартість, включило у відповідні звітні
періоди до податкового кредиту суми
ПДВ, сплачені у зв'язку з виплатою
комісійної винагороди комісіонеру,
використало придбані кондитерські
вироби в оподаткованих операціях, а
саме: реалізувало їх на експорт,
застосувавши ставку ПДВ 0% відповідно
до прямої норми закону. Таким чином,
висновок податкового органу про
завищення позивачем податкового
кредиту та заниження податку на додану
вартість є неправомірним.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
формування податкового кредиту із сум
податку на додану вартість, сплачених в
ціні придбаного товару (робіт, послуг),
та права на віднесення витрат по його
придбанню до складу валових витрат,
платник податку на додану вартість
повинен мати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Правові відносини з приводу формування
валових витрат врегульовані розділом
ІІІ Податкового кодексу України.

За приписами пункту 14.1.56 статті 14
Податкового кодексу України доходи -
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі у
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Стаття 135 Податкового кодексу України
містить у собі склад доходів та порядок
їх визначення, так відповідно до п. 135.1
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.4 статті 135
Податкового кодексу України дохід від
операційної діяльності визнається в
розмірі договірної (контрактної)
вартості, але не менше ніж сума
компенсації, отримана в будь-якій
формі, в тому числі при зменшенні
зобов'язань, та включає: дохід від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, у тому числі винагороди
комісіонера (повіреного, агента тощо);
особливості визначення доходів від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг для окремих категорій
платників податків або доходів від
окремих операцій встановлюються
положеннями цього розділу; дохід
банківських установ.

Пунктом 135.2 статті 135 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до приписів пункту 14.1.27
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Стаття 138 Податкового Кодексу України
містить поняття складу витрат та
порядку їх визначення, так, відповідно
пункту 138.1 витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті;
інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з підпунктом 138.2 статті 138
Податкового Кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із приписами абзацу 1 підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України до витрат не
включаються витрати, які не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.193.1 ст. 193 Податкового
кодексу України ставки податку
встановлюються від бази оподаткування
в таких розмірах:

а) 17 відсотків;

б) 0 відсотків.

Згідно з п.п. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195
Податкового кодексу України за
нульовою ставкою оподатковуються
операції з: вивезення товарів за межі
митної території України: а) у митному
режимі експорту.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.16 ст. 200
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку експортує товари
за межі митної території України,
отримані від іншого платника податку
на умовах комісії, консигнації,
доручення або інших видів договорів,
які не передбачають переходу права
власності на такі товари від такого
іншого платника податку до експортера,
право на отримання бюджетного
відшкодування має такий інший платник
податку. При цьому комісійна
винагорода, отримана платником податку
- експортером від такого іншого
платника податку, включається до бази
оподаткування за ставкою, визначеною
підпунктом "а" пункту 193.1 статті 193 цього
Кодексу, та не включається до митної
вартості товарів, які експортуються.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем надані всі необхідні
первинні документи, які підтверджують
здійснення господарських операцій ПАТ
"Кременчуцька кондитерська фабрика
"Рошен" з ТОВ "Тікі Трейлер" та ДП
"Кондитерська корпорація "Рошен".

Аналізуючи вищевикладене, та
враховуючи факт правомірного
отримання позивачем податкових
накладних та інших первинних
документів, складених його
контрагентами на підтвердження
підстав включення до складу
податкового кредиту та формування
витрат сум, передбачених цими
документами, використання придбаних
ТМЦ та послуг у господарській
діяльності Позивача та беручи до уваги
вимоги статей 138-139 Податкового кодексу
України, суд погоджується із
правомірністю віднесення Позивачем
сум до складу витрат та податкового
кредиту за господарськими операціями з
ТОВ "Тікі Трейлер" та ДП "Кондитерська
корпорація "Рошен" в періоді,
охопленому перевіркою.

З урахуванням викладеного, судом
спростовано висновки акта перевірки
від 27 вересня 2013 року № 2282/16-03-22-01-08/00382191
та доведено безпідставність спірних
податкових повідомлень-рішень від 16
жовтня 2013 року № /624 та № /625.

Згідно вимог частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Приписами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 16 жовтня 2013 року № /624
та № /625.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (ідентифікаційний
код 38742715) на користь Публічного
акціонерного товариства "Кременчуцька
кондитерська фабрика "Рошен"
(ідентифікаційний код 00382191) витрати зі
сплати судового збору в розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 31
березня 2014 року.

Суддя
А.О. Чеснокова