Справа № 814/3065/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3065/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Середа О. Ф. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник позивача -
Риженко Ю.О. (діє на підставі
довіреності від 26.02.2014 р.),

представник позивача - Кривда
І.І. (діє на підставі Протоколу від
15.05.2013 р. та Наказу від 16.05.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року по справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства «Миколаївська
міжгосподарська пересувна
механізована колона-2» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Миколаївській області про
визнання нечинною та скасування
постанови від 19.06.2013 року № 119 про
накладання штрафу, визнання нечинним
та скасування припису від 06.06.2013 року №
141 про усунення правопорушень у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил,-

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство
«Миколаївська міжгосподарська
пересувна механізована колона-2»
звернулась до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області про визнання
нечинною та скасування постанови від
19.06.2013 року № 119 про накладення штрафу у
сумі 103230 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, винесеної першим
заступником начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області;
визнання нечинним та скасування
припису від 06.06.2013 року № 141
про усунення порушень законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, винесеного виконуючим
обов'язки начальника
Північно-західного інспекційного
відділу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року вказані вимоги задоволено.
Визнано нечинною та скасовано
постанову від 19.06.2013 року № 119
про накладення штрафу у сумі 103230 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, винесену першим
заступником начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області.
Визнано нечинним та скасовано припис
від 06.06.2013 року № 141 про усунення
порушень законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
винесений виконуючим обов'язки
начальника Північно-західного
інспекційного відділу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову, наголошуючи,
зокрема, на правомірності винесення
оскаржуваних припису та постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

В судовому засіданні представники
позивача заперечували проти
задоволення апеляційної скарги
відповідача та просили залишити
останню без задоволення, а рішення суду
першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, попередньо
звернувшись з заявою про розгляд
справи за його відсутності (а.с.185).

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
06 червня 2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Миколаївській області
проведено перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
ПП «Будмонтаж-інвест» (об'єкт
будівництва - «Будівництво
супермаркету» за адресою: 55000,
Миколаївська область, м. Южноукраїнськ,
вул. Комсомольська).

За наслідками проведеної перевірки
складено акт, яким встановлено,
зокрема, порушення позивачем п. 9.6 ДБН
А.3.1-5-2009 «Управління, організація і
технологія. Організація будівельного
виробництва» - не надано сертифікати на
матеріали, використані під час монтажу
постійного водопроводу (а.с.93-95).

06 червня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області винесено припис
за № 141, яким позивача зобов'язано в
термін до 08 липня 2013 року усунути
виявлені порушення, а саме надати
сертифікати на матеріали, використані
під час монтажу постійного водопроводу
(а.с.96).

Також, 19.06.2013 року першим заступником
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області була винесена
постанова № 119 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, якою підприємство позивача
було визнано винним у вчинені
правопорушення передбаченого пунктом 7
частини 3 статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф у сумі
103230 грн. (а.с.100).

Винесення зазначених припису за № 141
від 06 червня 2013 року та постанови від
19 червня 2013 року за № 119 і стало
підставою для звернення позивача з
даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач, приймаючи вказані припис
за № 141 від 06 червня 2013 року та
постанову від 19 червня 2013 року за № 119,
діяв не на підставі та не у спосіб,
встановлений законодавством, зокрема,
на думку суду першої інстанції,
відповідачем безпідставно не було
залучено до участі у перевірці
представників позивача, які б могли
надати документи та пояснення з питань
поставлених відповідачем, що свідчить
про те, що висновки відповідача,
викладені ним в акті спірної перевірки,
на підставі яких позивача притягнуто
до відповідальності, були зроблені без
з'ясування усіх обставин по перевірці
об'єкта будівництва, а також
відповідачем було безпідставно
застосовано до позивача штрафні
санкції з порушенням строків їх
застосування, що, в свою чергу, призвело
до порушення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на викладене.

Зі змісту оскаржуваного припису та
постанови вбачається, що виконуючи
будівельні роботи по будівництву
супермаркету за адресою: Миколаївська
область, м. Южноукраїнськ, вул.
Комсомольська, позивач не мав
сертифікатів на матеріали, які
використовувались ним під час
здійснення монтажу постійного
водопроводу та прокладки кабелю, що є
порушенням пункту 9.6 ДБН А.3.1.-5-2009
«Управління, організація і технологія.
Організація будівельного
виробництва».

На цих підставах позивач був визнаний
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого п. 7 ч. 3 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

Згідно вимог зазначеної статті
суб'єкти містобудування, які виконують
будівельні роботи, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
такі правопорушення, зокрема,
застосування будівельних матеріалів,
виробів і конструкцій, що не
відповідають державним нормам,
стандартам, технічним умовам,
проектним рішенням, а також тих, що
підлягають обов'язковій сертифікації,
але не пройшли її, - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат.

Тобто, зазначеною нормою передбачено
відповідальність суб'єктів
містобудування за застосування ними
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій, які не пройшли
сертифікацію, при наявності такого
обов'язку, а також за застосування
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій, що не відповідають
державним нормам, стандартам,
технічним умовам, проектним рішенням.

Поряд з цим, як встановлено судом
першої інстанції будівельні роботи, за
адресою: Миколаївська область, м.
Южноукраїнськ, вул. Комсомольська
проводились за договором підряду на
будівництво об'єкта від 10.11.2008 року №
07-11/04 та з дозволу на виконання
будівельних робіт від 14.11.2008 року № 488,
виданого відповідачем.

Згідно загального журналу будівельних
робіт та листа замовника
від 22.12.2008 року № 11/1366 вказані
роботи на об'єкті проводились
позивачем в період з 17.11.2008 року по
31.12.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
після 31.12.2008 року позивач будь-яких
будівельних робіт згідно з проектом не
проводив.

У зв'язку з відсутністю у підприємства
позивача спеціального дозволу
(ліцензії) на проведення спеціальних
робіт, які були передбачені проектною
документацією, такі роботи як
прокладка зовнішніх мереж водопроводу,
каналізації і теплозабезпечення,
монтаж зовнішніх електромереж за
договорами субпідряду були доручені
відповідно ПП «ОСОБА_4» і ТОВ «Оазіс
Побужжя», які після виконання робіт всю
виконавчу документацію, у тому числі і
відповідні сертифікати, передали
Комунальному підприємству ТВКХ в місті
Южноукраїнську Миколаївської області.
В свою чергу, Комунальне підприємство
ТВКХ, після проведення випробувань
мереж на придатність до експлуатації,
уклало договір на поставку води на
будівельний майданчик
від 01.12.2008 року № 05-07/1006. В подальшому, у
зв'язку з фактичним припиненням
будівництва супермаркету, договір було
розірвано, а труби водопостачання з
будівельного майданчика було
демонтовано.

Роботи по монтажу зовнішніх
електромереж на будівельному
майданчику, відповідно договору
субпідряду від 12.12.2008 року виконувало
ТОВ «Оазіс Побужжя» та після їх
виконання зовнішні електромережі і вся
технічна документація (в тому числі і
сертифікати на електрокабель) були
передані Дочірньому підприємству
електричних мереж відкритого
акціонерного товариству «Атомсервіс»,
у свою чергу, Дочірнє підприємство
електричних мереж відкритого
акціонерного товариству «Атомсервіс»,
після проведення випробувань на
придатність до експлуатації зовнішніх
електромереж, уклало договір від 11.12.2008
року № 1.21-04/3-55-2008 про постачання
електроенергії на будівельний
майданчик.

Проходження сертифікації будівельних
матеріалів, виробів і конструкцій при
проведенні спірного будівництва, а
саме під час здійснення монтажу
постійного водопроводу та прокладки
кабелю на об'єкті будівництва -
«Будівництво супермаркету» за адресою:
55000, Миколаївська область, м.
Южноукраїнськ, вул.
Комсомольська, підтверджує і сам
відповідач, зокрема, в акті від 18.07.2013
року, складений останнім за наслідками
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
ПП «Будмонтаж-інвест» (об'єкт
будівництва - «Будівництво
супермаркету» за адресою: 55000,
Миколаївська область, м. Южноукраїнськ,
вул. Комсомольська), відповідач
зазначає, що йому представлено
сертифікати відповідності на
матеріали, використані під час
будівельних робіт з прокладки кабелю
(а.с.109-110).

Будь-яких порушень у вказаній частині з
боку позивача відповідачем
встановлено не було.

За таких обставин, оскільки позивачем
під час здійснення монтажу постійного
водопроводу та прокладки кабелю на
об'єкті будівництва - «Будівництво
супермаркету» за адресою: 55000,
Миколаївська область, м. Южноукраїнськ,
вул. Комсомольська, були
застосовані будівельні матеріали,
вироби і конструкції, які пройшли
відповідну сертифікацію, що
встановлено самим відповідачем,
зазначені обставин свідчать про
відсутність з боку позивача порушень
пункту 9.6 ДБН А.3.1.-5-2009 «Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва» та
відповідно про відсутність підстав для
його притягнення до відповідальності
за п. 7 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
спірною постановою.

Посилання апелянта на те, що на момент
проведення перевірки інспектору не
були представлені відповідні
сертифікати, що вже є безумовним
доказом порушення вимог 9.6 ДБН А.3.1.-5-2009
«Управління, організація і технологія.
Організація будівельного виробництва»
та підставою для застосування до
позивача штрафних санкцій на підставі
п. 7 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки матеріали справи не містять
доказів щодо належного повідомлення
позивача про проведення перевірки
(надана відповідачем копія такого
повідомлення адресована іншій
юридичній особі), а проведення самої
перевірки за відсутності
представників позивача може бути лише
доказом не відсутності відповідних
сертифікатів, а відсутності у позивача
можливості надати цю документацію в
момент проведення перевірки.

Крім того, як вже наголошувалось
колегією суддів, положення п. 7 ч. 3 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» передбачає
саме відповідальність суб'єктів
господарювання за застосування
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій, які не пройшли
сертифікацію, при наявності такого
обов'язку, а не за відсутність таких
сертифікатів при проведенні перевірки.

Окрім викладеного, як встановлено
судом першої інстанції, на момент
перевірки відповідачем, електромережа,
про яку вказано в акті перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
була відключена від електропостачання
і демонтована, що не було спростовано
відповідачем в порядку ст. 72 КАС
України.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що згідно припису
та з метою усунення виявлених порушень
відповідачем було зобов'язано позивача
у строк до 08 липня 2013 року надати
відповідні сертифікати, проте,
оскаржувана постанова про накладення
штрафу була винесена 19 червня 2013 року,
тобто до закінчення строку, наданого
для представлення сертифікатів, що в
свою чергу протиправно звужує законні
права та інтереси позивача.

Також, колегія суддів наголошує, що
положеннями ч. 11 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» передбачено, що штраф може
бути накладено на суб'єктів
містобудування протягом шести місяців
з дня виявлення правопорушення, але не
пізніш як через три роки з дня його
вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що
будівельні роботи фактично були
проведені підприємством позивача у 2008
році, відповідачем не доведено
проведення будівельних робіт після
вказаної дати, а тому, оскільки
порушення, встановлені відповідачем,
могли б мати місце в 2008 році, трирічний
строк накладення штрафу сплив у 2011
році, тоді як проведення перевірки і
накладення штрафу відбулось в червні
2013 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року по справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства «Миколаївська
міжгосподарська пересувна
механізована колона-2» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Миколаївській області про
визнання нечинною та скасування
постанови від 19.06.2013 року № 119 про
накладання штрафу, визнання нечинним
та скасування припису від 06.06.2013 року №
141 про усунення правопорушень у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 21 березня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/