Справа № К/9991/81188/11-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/81188/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про поновлення на роботі,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про поновлення на роботі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року, позовні вимоги ОСОБА_3 були
задоволені.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а в справі
прийняти нове рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25 жовтня 2006 р. ОСОБА_3
проходив службу в органах внутрішніх
справ на посаді дільничного інспектора
міліції Трускавецького міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області.

01.06.2010 року прокуратурою м. Трускавця
порушено кримінальну справу за фактом
зловживання службовим становищем
;службовими особами Трускавецького МВ
ГУ МВС за ознаками злочину, передбачено
ч.3 ст. 364 КК України.

14.06.2010 року складено висновок
службового розслідування щодо
порушення кримінальної справи за
фактом зловживання службовим
становищем службовими особами
Трускавецького МВ ГУ МВСУ за ознаками
злочину, передбачено ч.3 ст. 364 КК
України, який затверджено 14.06.2010 р. У
висновку зазначено, що громадянин
ОСОБА_4, надав пояснення про те, що 26.01.2010
року приблизно 19:00 за невстановлених
обставин в нього викрали барсетку з
приміщення гуртка «Юні інспектори
дорожнього руху», розташованого в
корпусі № 2 Будинку учнівської
творчості по вул. Стебницькій, 12 м.
Трускавця. Про факт крадіжки барсетки
26.01.2010 року ОСОБА_4 повідомив директора
Будинку учнівської творчості
громадянина ОСОБА_5 який в свою чергу
27.01.2010 року приблизно о 10:00
зателефонував дільничному інспектору
на ім'я ОСОБА_3 і попросив його прийти в
робочий кабінет. В подальшій розмові,
яка відбулась в кабінеті директора,
ОСОБА_4 повідомив вищезгаданого
дільничного інспектора міліції
Трускавецького МВ ГУМВС про викрадення
барсетки. Останній повідомив ОСОБА_4, що
по даному факту йому необхідно
звернутись в Трускавецький МВ ГУМВС з
письмовою заявою або зателефонувати в
чергову частину міськвідділу міліції.
Від написання заяви по факту крадіжки
його барсетки 27.01.2010 року ОСОБА_4
відмовився, сподіваючись, що через
деякий час йому буде повернуто
викрадене. ОСОБА_3 надав пояснення, що з
приводу розмови, яка відбулась між ним
та громадянином ОСОБА_4 в кабінеті
директора Будинку учнівської
творчості він нікому з керівників
Трускавецького МВ ГУМВС не доповідав,
письмового рапорту по факту отримання
усної інформації не подавав.

Матеріали перевірки було скеровано до
прокуратури м. Трускавця для долучення
до матеріалів та прийняття рішення
згідно чинного законодавства. Згідно
вказаного висновку за грубе порушення
вимог кримінально-процесуального
законодавства України. Закону України
«Про міліцію», наказів МВС України № 400
від 14.04.2004 року, № 458 від 30.04.2004 року. № 181
від 28.04.2009 року, що призвело до
порушення кримінальної справи
відносно працівників міліції, у
відповідності до ст. 12
Дисциплінарного статуту ОВС України на
позивача було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ.

14.06.2010 року Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області видано наказ № 569,
яким за грубе порушення вимог
кримінально-процесуального
законодавства України, Закону України
«Про міліцію», наказів МВС України № 400
від 14.04.2004 року, № 458 від 30.04.2004 року, № 181
від 28.04.2009 року, у відповідності до ст. 12
Дисциплінарного статуту ОВС України на
дільничного інспектора міліції СДІМ
Трускавецького МВ ГУМВС України у
Львівській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_3 накладено
дисциплінарне стягнення - звільнення з
органів внутрішніх справ. 09.07.2010 року
в.о. начальника Трускавецького МВ ГУ
МВС України у Львівській області
складено подання № 3862 про звільнення з
органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за
порушення дисципліни) дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Трускавецького
міського відділу ГУ МВС України у
Львівській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_3 12.07.2010 року
посадовими особами відповідача
проведено атестацію позивача, за
висновками якої позивач займаній
посаді не відповідає, підлягає
звільненню з органів внутрішніх справ
згідно наказу ГУ МВС України у
Львівській області № 569 від 14.06.2010 року.

21.07.2010 року Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області видано наказ № 225
о/с яким старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_3 дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Трускавецького міського
відділу ГУ МВС України у Львівській
області звільнено з органів внутрішніх
справ у запас збройних сил за п. 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

24.12.2010 року постановою старшого
слідчого прокуратури м. Трускавця
кримінальну траву, порушену за фактом
зловживання службовим становищем
службовими особами Трускавецького МВ
ГУМВС України у Львівській області при
прийнятті, реєстрації та розгляді заяв
і повідомлень про злочини, які були
вчинені стосовно ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
;ОСОБА_4 закрито у зв'язку із
відсутністю в їх діяннях складу
злочину, передбаченого ст. 364
Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
міліцію» права і обов'язки, організація
роботи і структура підрозділів міліції
визначаються положеннями, які
затверджуються Міністром внутрішніх
справ України відповідно до цього ж
Закону.

Згідно ст. 25 вищевказаного Закону,
працівник міліції у межах повноважень,
наданих цим же Законом та іншими
законодавчими актами, самостійно
приймає рішення і несе за свої
протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чі кримінальну
відповідальність.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України (далі
по тексту - Статут), дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно ст. 5 цього ж Статуту, за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим же Статутом.

Згідно ст. 14 Статуту, при визначенні
виду дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, поперед поведінка
особи та визнання нею своєї вини її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що формулювання самого наказу про
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення не
узгоджується із вимогами Закону
України «Про міліцію», згідно якого
працівник міліції у межах повноважень,
наданих цим же Законом та іншими
законодавчими актами, самостійно
приймає рішення і несе за свої
протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність.

Крім того, судом першої інстанції не
здобуто, а відповідачем не надано
доказів протиправності дій або
бездіяльності позивача, так як і
доказів невиконання чи неналежного
виконання позивачем службової
дисципліни, що є дисциплінарним
проступком.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що звільнення
позивача є необґрунтованим, а позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 18
квітня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: