Справа № 2а-2010/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К-37196/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника позивача - Рибальченко
Я.В.,

представника відповідача - Ісаєва С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Заінгата»

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року

у справі № 2а-2010/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Заінгата»

до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва

про визнання протиправними дій, рішень,
що містяться в листах, та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 лютого 2010 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Заінгата» (далі -
позивач) звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
(далі - відповідач) про зобов'язання ДПІ
у Голосіївському районі м. Києва
визнати декларації з податку на додану
вартість ТОВ «Заінгата» за звітні
періоди: червень, липень, серпень та
вересень 2008 року податковими з моменту
їх подання; зобов'язання ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва не
чинити перешкод для реалізації ТОВ
«Заінгата» наданого чинним
законодавством права на визнання його
декларацій податковими, у разі, якщо
вони містять всі необхідні реквізити,
підписані відповідними посадовими
особами та скріплені печаткою платника
податків; визнання протиправними дій
ДПІ у Голосіївському районі м. Києва
стосовно невизнання декларацій з
податку на додану вартість ТОВ
«Заінгата» за звітні періоди: червень,
липень, серпень та вересень 2008 року
податковими (в редакції заяви про
доповнення позову від 11 травня 2010 року).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2010 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «Заінгата»,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 листопада 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ТОВ «Заінгата» подало до ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва
податкові декларації з податку на
додану вартість за червень, липень,
серпень та вересень 2008 року (арк. справи
10-27).

Вказані декларації не були визнані ДПІ
у Голосіївському районі м. Києва як
податкова звітність (вважаються
неподаними) внаслідок їх
невідповідності вимогам Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 30 травня 1997 року № 166 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), оскільки не
містили такого обов'язкового додатку
як додаток № 5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів», у зв'язку з чим
товариству запропоновано подати
звітні податкові декларації у
відповідності до вимог чинного
законодавства , про що позивачу були
направлені листи від 22 липня 2008 року №
6192/10/28-312, від 27 серпня 2008 року №
13056/10/28-410, від 23 вересня 2008 року №
14644/10/28-312, від 20 жовтня 2008 року №
15917/10/28-312 (арк. справи 28-31).

Обставини щодо відсутності у поданих
податкових деклараціях додатку № 5
позивачем не заперечувались.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки подані товариством
податкові декларації з податку на
додану вартість за червень, липень,
серпень та вересень 2008 року не містили
обов'язкового додатку № 5, то дії ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва щодо
невизнання вказаних податкових
декларації податковою звітністю є
правомірними. Також, суд виходив з того,
що позивачем був пропущений строк
звернення до суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Згідно абзацу 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Наказом ДПА України від 30 травня 1997
року № 166 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) був
затверджений Порядок заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість, пунктом 3.2
якого передбачено, що податкова
декларація з податку на додану
вартість та податкова декларація з
податку на додану вартість (скорочена)
подаються на двох двосторонніх аркушах
формату А-4, скріплених між собою;
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок,
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок (до
декларації з податку на додану
вартість /скороченої/) та інші додатки -
на аркушах формату А-4.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 30 травня 1997 року № 166 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), одночасно з
декларацією повинні подаватися всі
необхідні додатки до декларації,
подання яких передбачено цим Порядком,
а також, зокрема, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів
(додаток 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та додаток 2
до податкової декларації з податку на
додану вартість (скороченої)). У разі
подання уточнюючих розрахунків, в яких
проводиться коригування податкових
зобов'язань та/або податкового кредиту,
такі ж розшифровки подаються на суму
уточнення.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, податкові декларації ТОВ
«Заінгата» з податку на додану
вартість за червень, липень, серпень та
вересень 2008 року не містили додатку № 5,
що не заперечувалося позивачем під час
розгляду справи судами першої та
апеляційної інстанцій.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що подані
позивачем податкові декларації з
податку на додану вартість за червень,
липень, серпень та вересень 2008 року є
такими, що заповнені всупереч правилам,
зазначеним у Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
30 травня 1997 року № 166 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), оскільки не містили
обов'язкового додатку № 5 та, як
наслідок, відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Разом з цим, ТОВ «Заінгата» подало до
суду касаційної інстанції заяву про
відмову від позову.

Відповідно до положень статті 219
Кодексу адміністративного судочинства
України позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а сторони
можуть примиритися у будь-який час до
закінчення касаційного розгляду. У
разі відмови від адміністративного
позову або примирення сторін суд
касаційної інстанції постановляє
ухвалу відповідно до вимог статей 112 і
113 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд не приймає відмови
від адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України суд закриває провадження у
справі якщо позивач відмовився від
адміністративного позову і відмову
прийнято судом.

Згідно положень статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
залишає позовну заяву без розгляду або
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених статтями 155 і 157
цього Кодексу. Суд касаційної
інстанції визнає законні судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій такими, що втратили законну
силу, і закриває провадження у справі,
якщо після їх ухвалення виникли
обставини, які є підставою для закриття
провадження у справі, та ці судові
рішення ще не виконані.

Приймаючи відмову від позову
відповідно до частини 4 статті 51, статті
219 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції враховує, що ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва не
заявила заперечень проти задоволення
заяви позивача про відмову від
адміністративного позову, а також те,
що така відмова не суперечить вимогам
закону і не порушує чиї-небудь права,
свободи або інтереси.

Враховуючи вищевикладене, законні
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 травня 2010 року та
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року визнаються такими, що втратили
законну силу із закриттям провадження
у справі.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 167, 210,
220, 222, 223, ч. 2 ст. 228, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Прийняти відмову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Заінгата»
від позову.

Визнати законні постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 листопада 2010 року такими, що
втратили законну силу.

Провадження у справі № 2а-2010/10/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Заінгата» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва про
визнання протиправними дій, рішень, що
містяться в листах, та зобов'язання
вчинити певні дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна