Справа № 826/1606/14
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2014 року
№ 826/1606/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Донця В.А.
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ама Фрейт
Україна"доДержавної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києвіпро визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ама Фрейт Україна"
звернулось до суду з адміністративним
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 15.10.2013
Позов мотивований необґрунтованістю
висновків відповідача, викладених в
акті перевірки, за наслідками якої
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, про відсутність
реального характеру господарських
операцій при взаємовідносинах
позивача з ПП "Еліс Транс Сервіс" та ТОВ
"Елтіс", та правомірністю формування
позивачем податкового кредиту на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, виданих позивачу
за наслідками господарських операцій з
придбання транспортно-експедиційних
послуг у ПП "Еліс Транс Сервіс" та ТОВ
Представник позивача під час судового
розгляду позов підтримав, просив
задовольнити позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві.
Відповідач участі повноважного
представника у судовому розгляді
справи не забезпечив, про час, дату та
місце проведення судового засідання
повідомлявся належним чином.
На підставі частин четвертої, шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України судом ухвалено
здійснювати судовий розгляду справи
без участі представника відповідача за
наявними в матеріалах судової справи
доказами та про продовження розгляду
справи в письмовому провадженні.
Заслухавши у відкритому судовому
засіданні, 25.02.2014, пояснення
представника позивача, дослідивши
докази, які містяться в матеріалах
справи, судом встановлено наступне.
На підставі наказу від 12.09.2013 №722,
направлення від 12.09.2013 №686/26-54-22-01, ДПІ у
Оболонському районі проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Ама Фрейт Україна" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ПП "Еліс Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс" за
період з 01.04.2010 по 01.04.2013, про що складено
акт перевірки від 25.09.2013
№526/26-54-22-01-10/32663455.
За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
Оболонському районі прийнято
податкове повідомлення-рішення від
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 185499,00 грн., в тому
числі, 154258,00 грн. за основним платежем
санкціями (штрафами).
Не погоджуючись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням,
позивач оскаржував його в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
місті Києві та Міністерства доходів і
Рішенням Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 20.12.2013
№7855/10/26-15-10-04 податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі від 15.10.2013 №
залишено без змін, а скаргу позивача на
вказане податкове
повідомлення-рішення без задоволення.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 24.01.2014 №1327/6/99-99-10-01-15
повторну скаргу позивача залишено без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі від 15.10.2013 №
та рішення Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 20.12.2013
№7855/10/26-15-10-04 про результати розгляду
первинної скарги позивача, без змін.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, порядок
їх адміністрування та платників
податків, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК
України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 ПК України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК
України встановлено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає зокрема у разі
здійснення операцій з придбання
товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (абзаци
перший-третій).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України (в редакції, чинній на час за
який проводилась перевірка позивача за
наслідками якої прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (абзаци перший, другий).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України (в
редакції, чинній на час за який
проводилась перевірка позивача за
наслідками якої прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення)
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України встановлено, що:
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, яка, як
встановлено пунктом 201.10 цієї ж статті є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.1); податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця (пункт 201.4);
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (пункт 201.6).

Відповідно до частини другої статті 3
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 №996-XIV бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність.

Частиною першою статті 9 цього Закону
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Частиною другою
вказаної статті визначено перелік
обов'язкових реквізитів первинних
документів: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Наведені положення ПК України та
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
дають підстави для висновку, що право
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість обумовлене
придбанням платником податків товарів,
робіт (послуг) з метою їх подальшого
використання в господарській
діяльності та реалізується за
наявності у платника податків належним
чином оформлених первинних документів
і податкових накладних, які
підтверджують проведення
господарських операцій. Водночас,
первинні документи мають бути складені
виключно за наслідками здійснення
платником податків фактичної, реальної
господарської операції.

Як убачається з акта від 25.09.2013
№526/26-54-22-01-10/32663455, перевіркою
встановлено порушення ТОВ "Ама Фрейт
Україна" пунктів 198.3, 198.6 статті 198,
пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України, в
результаті чого ним занижено суму
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет, у сумі 154258,00 грн., а саме: за
квітень 2011 року - 9717,00 грн., за травень 2011
року - 2383,00 грн., за червень 2011 року - 17200,00
грн., за липень 2011 року - 14883,00 грн., за
серпень 2011 року - 6383,00 грн., за вересень
2011 року - 10217,00 грн., за жовтень 2011 року -
33,00 грн., за листопад 2011 року - 25133,00 грн.,
за грудень 2011 року - 10733,00 грн., за січень
2012 року - 6517,00 грн., за лютий 2012 року - 4333,00
грн., за березень 2012 року - 4467,00 грн., за
квітень 2012 року - 14133,00 грн., за травень
2012 року - 4484,00 грн., за червень 2012 року -
16233,00 грн., за липень 2012 року - 6233,00 грн.,
за серпень 2012 року - 283,00 грн., за
вересень 2012 року - 292,00 грн., за жовтень
2012 року - 42,00 грн., за листопад 2012 року -
50,00 грн., за грудень 2012 року - 158,00 грн., за
січень 2013 року - 167,00 грн., за лютий 2013
року - 117,00 грн., за березень 2013 року - 67,00
грн.

Зі змісту зазначеного акта перевірки
убачається, що контролюючий орган
дійшов до такого висновку внаслідок
аналізу господарських взаємовідносин
ТОВ "Ама Фрейт Україна" з ПП "Еліс Транс
Сервіс" та ТОВ "Елтіс" з урахуванням
висновків актів відповідних державних
податкових інспекцій про неможливість
проведення зустрічних звірок ПП "Еліс
Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс" за періоди,
протягом яких вказані підприємства
здійснювали господарські відносини з
позивачем щодо придбання останнім
транспортно-експедиційних послуг.

Правові та організаційні засади
транспортно-експедиторської
діяльності в Україні визначаються
Законом України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 №1955-IV (далі -
Закон №1955-IV).

Абзацом третім частини першої статті 1
Закону №1955-IV встановлено, що
транспортно-експедиторська послуга -
робота, що безпосередньо пов'язана з
організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного,
транзитного або іншого вантажу за
договором транспортного
експедирування.

Відповідно до статті 9 Закону №1955-IV, за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу
(частина перша). Договір транспортного
експедирування укладається у
письмовій формі (частина друга).

Перелік істотних умов договору
транспортного експедирування
визначений частиною третьою статті 9
Закону №1955-IV, згідно з якою істотними
умовами такого договору є: відомості
про сторони договору: для юридичних
осіб - резидентів України:
найменування, місцезнаходження та
ідентифікаційний код в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України; для юридичних
осіб - нерезидентів України:
найменування, місцезнаходження та
державу, де зареєстровано особу; для
фізичних осіб - громадян України:
прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання із зазначенням адреси та
індивідуальний ідентифікаційний номер
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів; для фізичних
осіб - іноземців, осіб без громадянства:
прізвище, ім'я, по батькові (за
наявності), адресу місця проживання за
межами України; вид послуги
експедитора; вид та найменування
вантажу; права, обов'язки сторін;
відповідальність сторін, у тому числі в
разі завдання шкоди внаслідок дії
непереборної сили; розмір плати
експедитору; порядок розрахунків;
пункти відправлення та призначення
вантажу; порядок погодження змін
маршруту, виду транспорту, вказівок
клієнта; строк (термін) виконання
договору; а також усі ті умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Статтею 9 Закону №1955-IV також
передбачено, що для систематичного
надання послуг експедитора можуть
укладатися довгострокові (генеральні)
договори транспортного експедирування
(частина п'ята); підтвердженням витрат
експедитора є документи (рахунки,
накладні тощо), видані суб'єктами
господарювання, що залучалися до
виконання договору транспортного
експедирування, або органами влади
(частина десята); перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні (частина одинадцята); такими
документами можуть бути: авіаційна
вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна
автомобільна накладна (CMR); накладна
СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of
Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна
відомість (Cargo Manifest); інші документи,
визначені законами України (частина
дванадцята); факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення (частина
тринадцята статті 9 Закону №1955-IV).

Між ТОВ "Ама Фрейт Україна"
(Експедитор-1) та ПП "Еліс Транс Сервіс"
(Експедитор-2) укладено договір від
05.04.2011 №42/11Ф про надання
транспортно-експедиційних послуг щодо
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в міжміському та
міжнародному сполученні предметом
якого є відносини сторін, що виникають
при транспортно-експедиційному
обслуговуванні вантажів, наданих
Експедитору-2 Експедитором-1 для
організації перевезень автомобільним
транспортом в міжнародному та
міжміському сполученнях (пункт 1.1
Договору).

Згідно з пунктом 1.2 зазначеного
Договору, конкретні умови по кожному
замовленню обговорюються в Заявці
(Додаток №1 до даного Договору), що є
невід'ємною частиною даного Договору.
Допускається отримання Заявки по
факсимільному зв'язку або по
електронній пошті (E-mail). У випадку
виникнення розбіжностей у тлумаченні
умов даного Договору, пріоритетними є
умови, вказані в Заявці. В Заявці
вказуються: - дата та точні адреси
завантаження/розвантаження та митного
оформлення; - дані про вантаж:
кількість, вага брутто, пакування,
розмір; - митниці пунктів перетину
кордону; - маршрут руху; - сума ставки за
здійснення перевезень (з розрахунку за
один транспортний засіб); - рухомий
склад, що вимагається; - додаткові
інструкції; - термін оплати.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1,
Експедитор-2 зобов'язаний письмово
підтвердити прийняття Заявки до
виконання.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що
оплата послуг Експедитору-2
здійснюється Експедитором-1 на
розрахунковий рахунок Експедитора-2 на
підставі належним чином оформлених
оригіналу або ксерокопії CMR з печатями
про отримання вантажу та оригіналів
рахунку, податкової накладної, акту
виконаних робіт, якщо інше не оговорено
в підписаній заявці. Ксерокопія CMR або
ТТН завіряється підписом
уповноваженої особи та оригінальною
печаткою Експедитора-2.

Також, аналогічний за змістом та
умовами договір про надання
транспортно-експедиційних послуг щодо
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в міжміському та
міжнародному сполученні від 03.01.2012
№3/12Ф було укладено між ТОВ "Ама Фрейт
Україна" (Експедитор-1) та ТОВ "Елтіс"
(Експедитор-2).

На підтвердження виконання зазначених
договорів позивачем долучено до
адміністративного позову акти
здачі-прийняття виконаних робіт,
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури, платіжні доручення та
податкові накладні, які також
надавались позивачем до перевірки, що
убачається з акта від 25.09.2013
№526/26-54-22-01-10/32663455.

Ухвалою суду від 10.02.2014 про відкриття
провадження у даній справі позивачу
пропонувалось надати інші наявні у
нього докази на підтвердження
виконання господарських операцій з ПП
"Еліс Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс" на
підставі укладених договорів про
надання транспортно-експедиційних
послуг. Під час судового розгляду,
представником позивача надано суду:
договори-доручення про надання
транспортно-експедиційних послуг щодо
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в міжміському та
міжнародному сполученні, договори
транспортного експедирування, акти
здачі-приймання виконаних робіт, які на
думку представника позивача,
підтверджують використання позивачем
у власній господарській діяльності
придбаних у ПП "Еліс Транс Сервіс" та
ТОВ "Елтіс" транспортно-експедиційних
послуг, на виконання ТОВ "Ама Фрейт
Україна" договірних зобов'язань перед
АТ "Імперіал Тобакко Продакшн Україна",
ЗАТ "Філіп Морріс Україна", ТОВ "Алерс
Логістик Україна", ВАТ "Стахановський
вагонобудівний завод" та ТОВ "Кен-Пак".

Разом з тим, за висновком суду, наведені
докази, не підтверджують фактичного
здійснення господарських операцій ТОВ
"Ама Фрейт Україна" з ПП "Еліс Транс
Сервіс" та ТОВ "Елтіс" щодо надання
транспортно-експедиційних послуг,
виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту договорів від
05.04.2011 №42/11Ф та від 03.01.2012 №3/12Ф,
обов'язковою умовою для виконання ПП
"Еліс Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс"
конкретного замовлення є подання
позивачем заявки із зазначенням змісту
та обсягу послуги, та письмове
підтвердження ПП "Еліс Транс Сервіс" та
ТОВ "Елтіс" поданої позивачем заявки
про її прийняття. Водночас, позивачем
вказаних заявок та письмового
підтвердження таких заявок суду не
надано, відповідних клопотань з цього
приводу не заявлено.

За висновком суду, відсутність
письмової заявки із визначенням
конкретних умов замовлення щодо
транспортно-експедиційної послуги та
письмового підтвердження виконавця
про прийняття заявки виключає
можливість надання такої послуги,
оскільки неможливо забезпечити
перевезення вантажу без попереднього
узгодження між учасниками
транспортно-експедиторської
діяльності дати, адреси його
завантаження/розвантаження та митного
оформлення, даних про вантаж, маршруту
руху, тощо.

З наявних у матеріалах справи доказів
не убачається яким чином відбувалось
попереднє узгодження між ТОВ "Ама Фрейт
Україна" та ПП "Еліс Транс Сервіс", ТОВ
"Елтіс" умов надання
транспортно-експедиторських послуг та
на яких умовах виконувались такі
послуги.

Долучені позивачем до
адміністративного позову
товарно-транспортні накладні, в тому
числі авіаційні вантажні накладні (Air
Waybill) та міжнародні автомобільні
накладні (CMR), не містять взагалі
будь-яких відомостей щодо надання
транспортно-експедиційних послуг саме
ПП "Еліс Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс"
позивачу. Всупереч пункту 3.5 Договору
зазначені транспортні документи не
скріплені підписом уповноваженої
особи та печаткою ПП "Еліс Транс Сервіс"
та ТОВ "Елтіс". Наведені обставини не
дають підстав для висновку про
підтвердження вказаними транспортними
документами фактів надання послуг ПП
"Еліс Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс"
позивачу відповідно до вимог частини
тринадцятої статті 9 Закону №1955-IV.

Крім того, всупереч вимогам статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", пункту 201.1 статті 201 ПК України
в актах здачі-прийнятті робіт (надання
послуг) підписаних між ТОВ "Ама Фрейт
Україна" та ПП "Еліс Транс Сервіс", ТОВ
"Елтіс", рахунках-фактурах, податкових
накладних виписаних ПП "Еліс Транс
Сервіс" та ТОВ "Елтіс" на користь ТОВ
"Ама Фрейт Україна", не зазначено
конкретного змісту і обсягу
господарської операції, а саме: не
відображено переліку виконаних робіт,
їх кількісних і вартісних показників,
що не дозволяє суду достовірно
встановити обсяг і вартість операцій.

Також, на думку суду, не підтверджують у
повній мірі факт використання
позивачем у власній господарській
діяльності придбаних у ПП "Еліс Транс
Сервіс" та ТОВ "Елтіс"
транспортно-експедиційних послуг
договори, укладені між ТОВ "Ама Фрейт
Україна" та АТ "Імперіал Тобакко
Продакшн Україна", ЗАТ "Філіп Морріс
Україна", ТОВ "Алерс Логістик Україна",
ВАТ "Стахановський вагонобудівний
завод", ТОВ "Кен-Пак", додатки до них та
акти здачі-приймання виконаних робіт,
які оформлені в результаті виконання
цих договорів.

Дані актів здачі-прийнятті робіт
(надання послуг) підписаних між ТОВ "Ама
Фрейт Україна" та ПП "Еліс Транс Сервіс",
ТОВ "Елтіс", рахунків-фактур, податкових
накладних виписаних ПП "Еліс Транс
Сервіс" та ТОВ "Елтіс" на користь ТОВ
"Ама Фрейт Україна", не кореспондують з
актами здачі-приймання виконаних
робіт, які оформлені в результаті
виконання договорів, укладених між ТОВ
"Ама Фрейт Україна" та АТ "Імперіал
Тобакко Продакшн Україна", ЗАТ "Філіп
Морріс Україна", ТОВ "Алерс Логістик
Україна", ВАТ "Стахановський
вагонобудівний завод", ТОВ "Кен-Пак", в
частині часу здійснення господарської
операції, маршрутів за яким надавались
транспортні послуги, автомобілів,
якими здійснювалось перевезення,
вартості робіт.

Крім того, акти здачі-приймання
виконаних робіт, які оформлені в
результаті виконання договорів,
укладених між ТОВ "Ама Фрейт Україна" та
АТ "Імперіал Тобакко Продакшн Україна",
ЗАТ "Філіп Морріс Україна", ТОВ "Алерс
Логістик Україна", ВАТ "Стахановський
вагонобудівний завод", ТОВ "Кен-Пак", не
підтверджують того обсягу
господарських операцій, який випливає
з первинних документів, оформлених між
ТОВ "Ама Фрейт Україна" та ПП "Еліс Транс
Сервіс", ТОВ "Елтіс".

До того ж, як було встановлено судом,
акти здачі-прийнятті робіт (надання
послуг) підписані між ТОВ "Ама Фрейт
Україна" та ПП "Еліс Транс Сервіс", ТОВ
"Елтіс", рахунки-фактури, податкові
накладні виписані ПП "Еліс Транс
Сервіс" та ТОВ "Елтіс" на користь ТОВ
"Ама Фрейт Україна" за своїм змістом не
відповідають вимогам статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", пункту
201.1 статті 201 ПК України, тому вказані
докази суд вважає неналежними.

Таким чином, відсутність належних та
достатніх доказів на підтвердження
фактичного замовлення ТОВ "Ама Фрейт
Україна" у ПП "Еліс Транс Сервіс" та ТОВ
"Елтіс" транспортно-експедиційних
послуг та реального виконання
контрагентами позивача таких послуг,
що становлять зміст господарських
операцій, відповідно до укладених між
ТОВ "Ама Фрейт Україна" та ПП "Еліс Транс
Сервіс", ТОВ "Елтіс" договорів про
надання транспортно-експедиційних
послуг, спростовує доводи представника
позивача про реальність господарських
операцій щодо фактичного придбання
позивачем транспортно-експедиційних
послуг.

Отже, не зважаючи на наявність у справі
формально складених актів
здачі-прийняття виконаних робіт,
товарно-транспортних накладних,
рахунків-фактур, платіжних доручень та
податкових накладних, суд дійшов
висновку про відсутність фактичного
здійснення господарських операцій між
ТОВ "Ама Фрейт Україна" та ПП "Еліс Транс
Сервіс", ТОВ "Елтіс" на підставі
укладених між ними договорів від 05.04.2011
№42/11Ф та від 03.01.2012 №3/12Ф, відповідно,
про надання транспортно-експедиційних
послуг щодо перевезення вантажів
автомобільним транспортом в
міжміському та міжнародному
сполученні, що в свою чергу свідчить
про відсутність підстав для формування
позивачем податкового кредиту за
наслідками зазначених господарських
операцій.

Зі змісту акта перевірки від 25.09.2013
№526/26-54-22-01-10/32663455 убачається, що
позивачем було надано до перевірки
податкові накладні, виписані ПП "Еліс
Транс Сервіс" та ТОВ "Елтіс" на користь
ТОВ "Ама Фрейт Україна" на
підтвердження придбання позивачем
транспортно-експедиторських послуг за
період з квітня 2011 року по березень 2013
року відповідно до укладених між ТОВ
"Ама Фрейт Україна" та ПП "Еліс Транс
Сервіс", ТОВ "Елтіс" договорів від 05.04.2011
№42/11Ф та від 03.01.2012 №3/12Ф. Крім того, в
акті перевірки зазначено, що суми
податку на додану вартість, які
зазначені у вказаних податкових
накладних, були включені позивачем до
складу податкового кредиту за
відповідні періоди у податкових
деклараціях за податку на додану
вартість за квітень 2011 року - березень
2013 року.

Враховуючи наведене, суд погоджується
з висновками відповідача, викладеними
в акті перевірки, за наслідками якої
було винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, в частині
заниження ТОВ "Ама Фрейт Україна" суми
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет, у сумі 154258,00 грн., а саме: за
квітень 2011 року - 9717,00 грн., за травень 2011
року - 2383,00 грн., за червень 2011 року - 17200,00
грн., за липень 2011 року - 14883,00 грн., за
серпень 2011 року - 6383,00 грн., за вересень
2011 року - 10217,00 грн., за жовтень 2011 року -
33,00 грн., за листопад 2011 року - 25133,00 грн.,
за грудень 2011 року - 10733,00 грн., за січень
2012 року - 6517,00 грн., за лютий 2012 року - 4333,00
грн., за березень 2012 року - 4467,00 грн., за
квітень 2012 року - 14133,00 грн., за травень
2012 року - 4484,00 грн., за червень 2012 року -
16233,00 грн., за липень 2012 року - 6233,00 грн.,
за серпень 2012 року - 283,00 грн., за
вересень 2012 року - 292,00 грн., за жовтень
2012 року - 42,00 грн., за листопад 2012 року -
50,00 грн., за грудень 2012 року - 158,00 грн., за
січень 2013 року - 167,00 грн., за лютий 2013
року - 117,00 грн., за березень 2013 року - 67,00
грн. Відтак, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва від 15.10.2013
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 185499,00 грн., в тому
числі, 154258,00 грн. за основним платежем
та 31241,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), прийняте
відповідачем правомірно. При цьому,
судом взято до уваги, що застосування
відповідачем штрафних санкцій до
позивача відповідає вимогам підпункту
54.3.2 пункту 54.3 статті 54, статті 123 ПК
України.

Отже, суд приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог ТОВ
"Ама Фрейт Україна" про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі від 15.10.2013 №,
відтак у задоволенні
адміністративного позову позивачу
слід відмовити повністю.

Щодо строку звернення позивача з
позовом до суду, то суд зазначає, що
позивачем оскаржено зазначене
податкове повідомлення-рішення в межах
строку давності 1095 днів, встановленого
статтею 102 ПК України.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З матеріалів справи убачається, що
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 371,00 грн. (платіжне доручення
від 03.02.2014 №2). Водночас, відповідач не
надав суду доказів понесення ним
судових витрат, тому підстави для
присудження на його користь судових
витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185-187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складення постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.А. Донець