Справа № К/9991/26263/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/26263/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 березня 2010 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року

у справі № 2а-12412/09/10/0170

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції в
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 24
вересня 2008 року № .

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 березня 2010 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
у м. Сімферополі АР Крим про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за № від 24 вересня 2008
року, прийняте стосовно фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
судові витрати зі сплати судового
збору в розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 10
березня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м.
Сімферополі АР Крим, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 березня 2010 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА в АР Крим провела перевірку щодо
контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності, а саме:
маршрутного таксі, що знаходиться в м.
Сімферополі (маршрут № 64: залізничний
вокзал - Мар'їно), що належить фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1,
індивідуальний податковий номер -
НОМЕР_2, про що складено акт від 05
вересня 2008 року на бланку № 005196
(зареєстрований за №
005196/1304/01/09/23/НОМЕР_2).

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги пунктів
2, 5 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Зокрема, у акті перевірки було
встановлено факт надання послуги -
проїзду на зазначеному маршрутному
таксі (НОМЕР_6 державний НОМЕР_3),
вартість якої складає 1,50 грн., при цьому
білети та книга обліку розрахункових
операцій не застосовувались,
розрахунковий документ не видавався;
встановлено невідповідність суми
готівкових грошових коштів на місці
проведення розрахунків у розмірі
170,00грн. - загальній сумі продажу по
білетам, виданим з початку робочого дня
- 6,00 грн. (з урахуванням вартості
наданої послуги 1,50 грн. та службового
внесення у розмірі 40,00 грн.),
невідповідність склала 122,50 грн.

Також, в акті перевірки було зазначено,
що під час перевірки ОСОБА_2 були надані
білети серії МММВ з № 924480 по № 9244545, які
були використані, та з № 924646 по № 925000 -
не використані, білетно-касовий лист
серії УВВ № 006885 від 01 вересня 2008 року з
службовим внесенням 40,00 грн. на початок
дня, перший білет МММВ № 924642,
ліцензійна картка НОМЕР_4 від 07 квітня
2008 року з терміном дії до 25 вересня 2012
року. Книга обліку розрахункових
операцій на місці проведення перевірки
була відсутня. Крім іншого, до акту
перевірки було додано покупюрний опис
суми готівкових грошових коштів, що
знаходяться на місці проведення
розрахунків, отриманих за надані
послуги, складений та підписаний
ОСОБА_2.

ОСОБА_2 був ознайомлений з актом
перевірки, отримав другий екземпляр
акту, що підтверджено його підписом з
зазначенням дати

24 вересня 2008 року на підставі вказаного
акта перевірки ДПІ в місті Сімферополі
АР Крим прийняла рішення №, яким
згідно з пунктом 3 статті 17, статтею 22
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосувала до
ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у
розмірі 952,50 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
не було доведено факту здійснення саме
позивачем господарської діяльності в
день перевірки на транспортному засобі
марки НОМЕР_6 державний НОМЕР_3 та не
доведено перебування ОСОБА_2 в трудових
відносинах з позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно свідоцтва про
реєстрацію фізичної особи - підприємця
на бланку серії НОМЕР_7, 06 липня 2001 року
ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична -
особа підприємець (арк. справи 5).

26 вересня 2007 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 отримав ліцензію
серії НОМЕР_5 на вид діяльності: надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання
послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі) з терміном дії з 26
вересня 2007 року по 25 вересня 2012 року
(арк. справи 11) та ліцензійну картку
НОМЕР_4 з терміном дії з 07 квітня 2008 року
по 25 вересня 2012 року на транспортний
засіб марки НОМЕР_6 реєстраційний номер
НОМЕР_3 (арк. справи 12).

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_6
реєстраційний НОМЕР_3 зазначений
транспортний засіб належить ОСОБА_2
(арк. справи 10).

Матеріали справи містять також заяву
ОСОБА_1 від 26 грудня 2007 року, скеровану
до ДПІ у м. Сімферополі АР Крим, в якій
позивач повідомляє податковий орган
про те, що з 01 січня 2008 року він
тимчасово призупиняє підприємницьку
діяльність (арк. справи 13).

Відповідно до пунктів 2, 5, 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції; у разі
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу Державним казначейством України;
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідальність за недотримання
вказаних вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» встановлена в пункті 3 статті 17,
статті 22 цього Закону.

Разом з цим, як встановлено судами
попередніх інстанцій та
підтверджується матеріалами справи,
під час судового розгляду справи
судами першої та апеляційної інстанцій
податковим органом не було доведено
факту здійснення саме позивачем
господарської діяльності в день
перевірки на транспортному засобі
марки НОМЕР_6 державний НОМЕР_3 та не
доведено перебування ОСОБА_2 в трудових
відносинах з позивачем, з огляду на що
визначення позивачу штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
оспорюваним рішенням є неправомірним.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ в м. Сімферополі АР Крим
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 10
березня 2010 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 10
березня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ О.В. Карась

_____________________ А.О. Рибченко