Справа № 826/20318/13-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при
секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва у справі за позовом
підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників про визнання протиправним і
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2013 року підприємство з
іноземними інвестиціями «МакДональдз
Юкрейн Лтд» (далі Підприємство або
позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників (далі Центральний офіс або
відповідач), у якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 22.10.2013
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Центральний офіс
посилається на те, що позивач
зобов'язаний сплачувати орендну плату
за земельну ділянку за ставкою, що
становить не менше 3% від грошової
оцінки такої ділянки, не зважаючи на
визначені сторонами в договорі умови
оренди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з`явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог чинного
законодавства з повноти обчислення та
своєчасності внесення до бюджету сум
плати за землю за період з 01.01.2011 року по
31.08.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
№1181/39-10/23744453 від 09.10.2013 року (далі Акт
перевірки), яким встановлено порушення
підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України.

На підставі Акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 22.10.2013
року, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з орендної плати за землю
на 448 338 грн. 02 коп., з них 372 643 грн. 75 коп. -
основний платіж, 75 694 грн. 27 коп. -
штрафні санкції).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
відповідних змін щодо ставки орендної
плати в договір оренди земельної
ділянки від 31.05.2000 року сторонами
договору не вносилося, то в позивача
відсутні підстави для нарахування і
сплати орендної плати у розмірі,
відмінному від того, який визначено в
договорі.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції.

Згідно договору оренди земельної
ділянки від 31.05.2000 року, укладеного між
Київською міською радою (Орендодавець)
та позивачем (Орендар), позивач є
користувачем земельної ділянки
розміром 0,4482 га, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 2, та
надана позивачу з метою
несільськогосподарського
використання під розміщення ресторану
швидкого харчування.

Відповідно до пункту 2.2 даного договору
річна орендна плата за земельну
ділянку встановлюється у розмірі 2% від
її грошової оцінки.

В Акті перевірки зазначено, що згідно
із витягом технічної документації
№Ю-30946/2011 Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 13 974 139 грн. 15 коп.

Згідно Акта перевірки позивачем
задекларовано податкове зобов'язання з
орендної плати за землю за 2011-2013 роки на
суму 279 482 грн. 78 коп. за рік, тобто 2% від
грошової оцінки земельної ділянки, що,
на думку податкового органу, є
порушенням положень підпункту 288.5.1
пункту 288.5 статті 288 ПК України та
відповідно призвело до заниження
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю за 2011-2013 роки на 372 643 грн.
75 коп., оскільки визначений позивачем в
податкових деклараціях з плати за
землю від 31.01.2011 року №
(уточнююча), від 30.01.2012 року №
(основна), від 08.02.2012 року №904107468 (нова
звітна), від 20.02.2013 року №902687920 (основна)
річний платіж у розмірі 2% відсотків від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки менше мінімального розміру
орендної плати - 3 відсотки від
нормативної грошової оцінки переданої
у оренду земельної ділянки.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК
України, для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Згідно до пункту 288.4 статті 288 ПК
України, розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем, але річна сума
платежу, відповідно до пункту 288.5
статті 288 Податкового Кодексу України,
не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється розділом XIII Кодексу та
для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом
ХІІІ Кодексу.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України
передбачено, підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції врахував правову позицію
Верховного Суду України, висловлену в
постанові від 11.06.2013 по справі №21-166а13.

Так, Верховним судом України у
вказаному рішенні зазначено, що
договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

За наведених обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що розмір та умови
орендної плати, що зазначені в договорі
оренди, не можуть суперечити чинному
законодавству саме на час укладання
договору, а також що законодавча зміна
розміру орендної плати після укладення
договору оренди не впливає автоматично
на розмір орендної плати за договором
між сторонами.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що оскільки відповідних змін
щодо ставки орендної плати в договір
оренди земельної ділянки від 31.05.2000
сторонами договору не вносилося, то в
позивача відсутні підстави для
нарахування і сплати орендної плати у
розмірі, відмінному від того, який
визначено в договорі. При цьому
відповідач не є стороною вказаного
договору, тому позбавлений підстав
самостійно визначати розмір належної
до сплати позивачу суми орендної плати.

Оскільки, на протязі періоду, який
перевірявся, позивачем сплачувалася
орендна плата в розмірі, визначеному
договором від 31.05.2000, то висновок
відповідача про заниження податкового
зобов'язання з орендної плати є
помилковим, а спірне грошове
нарахування безпідставним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 31.03.2014
року

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.