Справа № 697/22/13-а(2а/697/22/14)
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
697/22/13-а(2а/697/22/14)
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 28 січня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
дій протиправними, зобов'язання
перерахувати та виплатити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з
позовом, в якому просила: визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
щодо відмови в проведенні перерахунку
раніше призначеної пенсії у
відповідності зі ст.ст. 37,37-1 Закону
України «Про державну службу»;
зобов'язати відповідача та провести
перерахунок раніше призначеної пенсії
державного службовця з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2010 року.

Постановою Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 січня 2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить дану
постанову скасувати та прийняти нову
про відмову в задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на те, що судом першої інстанції
порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, постанову суду
в частині задоволення позовних вимог
за період з 04 жовтня 2010 року по 26 грудня
2012 року - скасувати, дані позовні вимоги
- залишити без розгляду. В іншій частині
оскаржувану постанову - залишити без
змін.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач отримує пенсію відповідно до
положень Закону України «Про державну
службу».

Вважаючи протиправними дії
відповідача щодо неврахування
отриманої нею допомоги на оздоровлення
при визначенні розміру її пенсії,
позивач звернулась до суду з даним
адміністративним позовом.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

За змістом статті 37 Закону України «Про
держану службу» (№3723-12-ХІІ) (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці» (№ 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про держану службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (№ 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (№ 1058-IV) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такі висновки викладені і в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року №21-430а11, яка у відповідності до
положень ст.244-2 КАС України є
обов'язковою для застосування.

Однак, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Частиною 2 ст. 99 КАС України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Про порушення свого права на отриманні
пенсії, обрахованої з урахування
допомоги на оздоровлення, за період з 04
жовтня 2010 року по 26 червня 2012 року
позивач мала дізнатися відповідно саме
в цей період, оскільки пенсія є
щомісячною регулярною виплатою.

Однак, з позовною заявою позивач
звернулась до суду з даним
адміністративним позовом тільки 26
грудня 2012 року, тобто з пропуском
встановленого ст.99 КАС України строку
звернення до суду.

У відповідності до положень ст. 100 КАС
України адміністративний позов за
період з 04 жовтня 2010 року по 26 червня 2012
року підлягає залишенню без розгляду,
оскільки відсутні підстави для
поновлення позивачу строку звернення
до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
адміністративний позов за період з 04
жовтня 2010 року по 26 червня 2012 року судом
першої інстанції задоволено помилково,
внаслідок порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що задоволенню
підлягає адміністративний позов за
період з 27 червня 2012 року.

Керуючись статтями 41, 99, 100, 197, 183-2, 198, 200,
205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
- задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 28 січня 2014
року в частині задоволення
адміністративного позову за період з 04
жовтня 2010 року по 26 червня 2012 року
скасувати, адміністративний позов в
цій частині - залишити без розгляду.

В частині задоволення
адміністративного позову з 27 червня 2012
року, постанову Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 січня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.