Справа № 1570/4910/2012
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р. Справа № 1570/4910/2012

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції:
Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2012
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, до Державної
податкової служби України,
Любашівської міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
про надання права ведення обліку
платника податків без цифрового
ідентифікатора, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Державної податкової служби України,
Любашівської міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області,
в якому просила суд зобов'язати ДПС
України не вносити про неї та дітей
інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб -платників податків та
зберегти за позивачами форму обліку
платників податків (за прізвищем,
іменем та по батькові, роком народження
та за місцем реєстрації); зобов'язати
Любашівську МДПІ здійснювати в
подальшому облік її та дітей, як
платників податків за раніше
встановленою формою обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
та ведення обліку платників податків
без використання серії та номеру
паспорту (за прізвищем, іменем та по
батькові, роком народження та за місцем
реєстрації); зобов'язати Любашівську
МДПІ не вносити інформацію про неї та
неповнолітніх дітей до Державного
реєстру фізичних осіб -платників
податків та інших обов'язкових
платежів та проставити у її паспорті
(на сторінці 7,8 або 9) відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без цифрового ідентифікатора
та завірити підпис відповідальної
особи гербовою печаткою, зобов'язати
видати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довідку з
текстом "має право здійснювати будь-які
платежі без цифрового
ідентифікатора"та завірити підпис
відповідальної особи круглою гербовою
печаткою, зобов'язати Любашівську МДПІ
після отримання дітьми ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 паспорту громадян України
проставити у їх паспорті (на сторінці 7,8
або 9) відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора та завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
вона є віруючою людиною і у листопаді
2011 року звернулася із відповідними
заявами до Державної податкової служби
України, Любашівської МДПІ про
здійснення її обліку, як платника
податків, без застосування цифрового
ідентифікатора та заповнила
повідомлення фізичної особи, яка через
свої релігійні переконання
відмовляється від реєстраційного
номеру облікової картки платника
податків, однак їй незаконно було
відмовлено у задоволенні цих заяв.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08 жовтня 2012
року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції, з прийняттям нового рішення
про задоволення адміністративного
позову.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не може бути
задоволена.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 листопада 2011 року ОСОБА_2 звернулась
до Любашівської ОДПІ особисто, а також
в інтересах в інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 із заявами, в яких
зазначила, що вона за своїми
релігійними переконаннями просить в
подальшому здійснювати її облік та її
неповнолітніх дітей, як платників
податків, за раніше встановленими
формами обліку без застосування
цифрового ідентифікатора (за
прізвищем, ім'ям та по-батькові та за
місцем народження), не вносити
інформацію про неї до Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів, а також проставити у її
паспорті (на стор. 7. 8 або 9) відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без номера облікової картки та
завірити підпис відповідальної особи
гербовою печаткою (а.с.10-12).

Тоді ж, позивач звернулась в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей до ДПА України із заявою, в якій
зазначила про те, що вона за своїми
релігійними переконаннями не може і не
хоче користуватися електронним
цифровим ім'ям - індивідуальним
цифровим кодифікатором, відмовляється
від цифрового кодифікатора та просить
не вносити інформацію про неї до
Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та зберегти за
ним форму обліку платників податків (за
прізвищем, іменем та по - батькові,
роком народження) (а.с.16-18).

08 грудня грудні 2011 року Любашівська
МДПІ листами №13886/9/31-018, № 13887/9/31-018, №
13885/9/31-018 та ДПС України листом №8/І/18-8014
від 03 січня 2012 року повідомили
позивача, що Податковим кодексом
України запроваджено облік всіх
фізичних осіб-платників податків без
використання ідентифікаційних
номерів. Фізична особа-платник
податків, яка відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
для забезпечення її обліку, як платника
податків за прізвищем, ім'ям, по
батькові і серією та номером паспорта,
має особисто подати відповідному
органу ДПС повідомлення про таку
відмову, пред'явити паспорт та, у разі
необхідності, інші документи.

3 лютого 2012 року позивач заповнила
повідомлення за формою № 1П фізичної
особи, яка через свої релігійні
переконання відмовляється від
реєстраційного номера облікової
картки платника податків (а.с.20), проте
зазначене повідомлення Любашівською
МДПІ 28 лютого 2012 року залишено без
задоволення посилаючись на те, що у
вказаному повідомленні не заповнено
усі необхідні реквізити, а саме - рядки
25 - 31 («Місце роботи», «Телефон»,
«Паспорт фізичної особи»). Крім того, у
вказаному повідомленні, позивачка
здійснила відмітку про те, що з дією
Податкового кодексу України не згодна.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при розгляді поданого
позивачем Повідомлення фізичної особи,
яка через свої релігійні переконання
відмовляється від реєстраційного
номера облікової картки платника
податків, відповідачі, як суб'єкти
владних повноважень, діяли на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком Одеського окружного
адміністративного суду.

Відповідно до ч.4 ст.35 Конституції
України ніхто не може бути звільнений
від своїх обов'язків перед державою або
відмовитись від виконання законів за
мотивами релігійних переконань.

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номеру
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта. У
паспортах зазначених осіб органами
державної податкової служби робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта. Порядок внесення
відмітки визначається центральним
органом державної податкової служби
(п.63.6 ст.63 ПК України).

Пунктом 70.1 статті 70 ПК України
передбачено, що облік фізичних осіб -
платників податків, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
в окремому реєстрі Державного реєстру
за прізвищем, ім'ям, по батькові та
серією і номером паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки.

До набрання чинності Податковим
Кодексом України правовідносини щодо
обліку платників податків були
урегульовані Законом України «Про
Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів», який втратив
чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з
набранням чинності названим Кодексом.

Частиною 2 ст. 1 вказаного Закону
визначалось, що для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників
податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Згідно ч.2 ст.5 Закону заборонено
внесення до Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів інформації
про осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера.

Проте, Податковий кодекс України, на
відміну від норм Закону України «Про
Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів», не передбачає
можливості вилучення інформації з
реєстру чи заборони її внесення щодо
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
проставляння у паспортах зазначених
осіб відмітки про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера. При цьому
нормами Кодексу передбачено ведення
обліку осіб, які відмовляються від
прийняття реєстраційного номера та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби в окремому
реєстрі Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків за прізвищем,
ім'ям, по батькові та серією і номером
паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки та проставляння в паспортах
таких осіб відмітки про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта.

Також, абзацом 2 пункту 1 розділу ІІ
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом ДПС України від 17.12.2010р. №954,
визначено, що облік осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
в окремому реєстрі Державного реєстру
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта
громадянина України без використання
реєстраційного номера облікової
картки. У паспортах зазначених осіб
органами державної податкової служби
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ
зазначеного Положення порядок
проведення реєстрації фізичних осіб у
Державному реєстрі включає, зокрема
внесення до паспортів фізичних осіб,
які через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби, відмітки про
наявність у них права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта.

Фізична особа, яка раніше не подавала
Облікову картку і відомості про яку не
включено до Державного реєстру та яка
через свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, зобов'язана
особисто подати відповідному органу
державної податкової служби
повідомлення за формою №1П (додаток 7),
яке є водночас заявою для обліку в
окремому реєстрі Державного реєстру,
та пред'явити паспорт громадянина
України. У разі необхідності особа,
крім паспорта громадянина України,
пред'являє свідоцтво про народження,
свідоцтво про шлюб (за наявності),
свідоцтво про розірвання шлюбу (за
наявності), свідоцтво про зміну імені
(за наявності) (абз.1, 2 п.1 роз. VIII
Положення).

Облік фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
надали до органу державної податкової
служби повідомлення, ведеться в
окремому реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки платника податків. Для
заповнення повідомлення
використовуються дані паспорта
громадянина України та інших
документів, які подаються у разі зміни
паспортних даних (пп. 2, 4 роз. VIII
Положення).

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що механізм
відмови особи від ідентифікаційного
номеру передбачає подання заяви згідно
з установленою формою, а саме
повідомлення за формою №1П, для
заповнення якої використовується
паспорт особи та інші необхідні
документи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свідомо не вказала в
повідомленнях необхідні данні, та
зазначила, що ці данні є конфіденційною
інформацією, а тому у відповідності до
ст.32 Конституції України вона
категорично проти передачі цих даних
про себе та своїх дітей до державних
органів. Оскільки порядок обліку
платників податків та дії органів
державної податкової служби у зв'язку з
веденням цього обліку визначаються
законодавчими актами, вимоги цих
законодавчих актів щодо їх виконання є
загальнообов'язковими і не залежать
від бажання особи, її згоди чи незгоди з
встановленим правовим порядком.

Позивач звернулась до Любашівської
МДПІ Одеської області ДПС із заявами
встановленої форми - Повідомленням
фізичної особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків
відносно себе, однак у вказаному
повідомленні не вказала всю необхідну
інформацію, тобто не дотрималась вимог,
встановлених актами чинного
податкового законодавства, та не
вчинила у повному обсязі дії, необхідні
для реалізації права на відмову від
ідентифікаційного номеру.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що факт порушення прав
ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з боку відповідачів відсутній, а
доводи позивача ґрунтуються на
помилковому застосуванні норм права,
що також вірно було встановлено судом
першої інстанції.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, п. 1ч. 1. ст.198, 200,
206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій сторонам, які
беруть участь у справі, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.