Справа № 2а-10865/09/1570
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/30446/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Служби безпеки України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Прокуратури Одеської області,
Прокуратури Роздільнянського району
Одеської області про визнання дій та
бездіяльності протиправною за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 03 лютого 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
дій та бездіяльності Служби Безпеки
України, Міністерства Внутрішніх Справ
України, прокуратури Одеської області,
прокуратури Роздільнянського району
Одеської області щодо порушення
загального терміну розгляду заяви
неправомірними.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року залишено без змін.

Позивач не погодився з постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 03 лютого 2012 року та ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року і звернувся до суду з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року разом з ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року і направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення незаконних судових
рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

20.05.2008 року ОСОБА_4 звернувся до
Кучурганської митниці з інформаційним
запитом про надання йому копій
офіційних документів, який було
отримано Кучурганською митницею 23.05.2008
року.

Листом Кучурганської митниці від
09.06.2008 року №25/01-20/2308 позивачу було
відмовлено у задоволенні запиту від
20.05.2008 року з тих підстав, що зазначені в
запиті від 20.05.2008 року копії документів
неодноразово надавалися до Одеського
окружного адміністративного суду, в
провадженні якого знаходиться справа
за його позовом до Кучурганкьсокї
митниці, у зв'язку з чим йому
запропоновано звернутися до суду для
ознайомлення з зазначеними
документами.

11.06.2008 року ОСОБА_4 звернувся до УСБ
України з заявою про вчинення
правопорушення, пов'язаного з
корупцією, що виразилося в тому, що
Кучурганською митницею порушено строк
для надання йому відповіді на
інформаційний запит від 20.05.2008 року.
Зазначену заяву УСБ України отримало
17.06.2008 року за №5007.

11.07.2008 року УСБ України листом
№65/Г-12/13/15619 було повідомлено позивача,
що співробітниками Кучурганської
митниці під час розгляду його заяви від
20.05.2008 року порушено вимоги ст.ст.29, 32, 43
Закону України «Про інформацію», ч.1
ст.20 Закону України «Про звернення
громадян» та п.3.3.4 розділу 3.3
«Інструкції з діловодства в Митній
службі України», затвердженої Наказом
Голови ДМСУ №747 від 28.12.2002 року, у
зв'язку з чим УСБ України ініціювало
проведення службового розслідування.

29.07.2008 року ОСОБА_4 звернувся до
Антикорупційного бюро ГУБОЗ МВС
України, ГУБОЗ Служби безпеки України
та до прокуратури Одеської області, у
яких просив здійснити заходи
реагування відповідно до чинного
законодавства стосовно не складання
співробітниками УСБ України протоколу
про вчинення правопорушення,
пов'язаного з корупцією.

01.08.2008 року прокуратурою Одеської
області листом №04/4-р-08 було
перенаправлено його заяву від 29.07.2008
року до прокуратури Роздільнянського
району в межах компетенції по
здійсненню нагляду за діяльністю
Кучурганської митниці, про що
повідомила ОСОБА_4

05.08.2008 року СБУ було направлено на його
адресу лист №22/4/Г-5219/5, в якому
зазначено, що на підставі
розпорядження керівництва СБУ його
заяву від 29.07.2008 року, яка надійшла до
СБУ 05.08.2008 року №Г-5219, направлено для
розгляду до УСБУ, а в листі від 03.06.2011
року №16/18888 зазначено, що заява ОСОБА_4
від 10.06.2008 року до СБУ не надходила.

22.08.2008 року УБОЗ ГУМВС України в
Одеській області було направлено
ОСОБА_4 лист №32/Г-248 в якому зазначено,
що його заява від 29.07.2008 року, яка була
адресована Антикорупційному бюро
ГУБОЗ МВС України та надійшла до УБОЗ
ГУМВС України в Одеській області 13.08.2008
року, перенаправлена до УСБ України для
приєднання до матеріалів перевірки та
прийняття рішення, оскільки цим
органом вже проводиться перевірка
аналогічної заяви ОСОБА_4 від 10.06.2008
року.

05.09.2008 року УСБ України, відповідно до
ст.17 Закону України «Про боротьбу з
корупцією» було направлено на адресу
прокуратури Одеської області
матеріали перевірки заяви ОСОБА_4

Листом від 22.09.2008 року №65/Г-22/13/4/22082 УСБ
України було повідомлено позивача про
те, що згідно відповіді прокуратури
Одеської області при розгляді його
заяв від 29.07.2008 року, які були
адресовані Антикорупційному бюро
ГУБОЗ МВС України та ГУБОЗ СБУ, не
виявлено порушень співробітниками
Кучурганської митниці
антикорупційного законодавства, що
також підтверджується актом
службового розслідування від 20.08.2008
року №7.

14.11.2008 року прокуратурою Одеської
області, на підставі листа прокуратури
Роздільнянського району Одеської
області від 19.08.2008 року №07/1-270-08, листом
№04/4-8316-08 було повідомлено позивача про
те, що прокуратурою Роздільнянського
району Одеської області здійснено
перевірку за його заявою від 29.07.2008 року
і в ході якої корупційного порушення з
боку співробітників Кучурганської
митниці виявлено не було.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що відповідачі діяли відповідно
до вимог чинного законодавства,
надавши відповідь по суті, в межах
власних повноважень та компетенції, у
термін, передбачений законом.

Свої висновки обґрунтовували
наступними правовими нормами.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про боротьбу з корупцією» суб'єкти,
зазначені у статті 2 цього Закону, за
вчинення корупційних діянь та інших
правопорушень, пов'язаних з корупцією,
несуть адміністративну
відповідальність на підставі цього
Закону. Питання про кримінальну,
цивільно-правову та матеріальну
відповідальність за корупційні діяння
та правопорушення, пов'язані з
корупцією, вирішуються відповідно до
вимог чинного законодавства.

Розділом 3 цього Закону за вчинення
корупційного діяння та за порушення
встановлених цим Законом спеціальних
обмежень, якщо такі дії не містять
складу злочину, передбачена
адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про
боротьбу з корупцією» порядок
адміністративного провадження у
справах про корупційні діяння або інші
правопорушення, пов'язані з корупцією,
а також виконання постанов про
накладення адміністративних стягнень
визначається Кодексом України про
адміністративні правопорушення, за
винятком положень, встановлених цим
Законом.

Протокол про вчинення корупційного
діяння або іншого правопорушення,
пов'язаного з корупцією, складається
органами, зазначеними у п.п. "а", "а-1" і "б"
ст. 4 цього Закону, а у разі, коли факт
вчинення корупційного діяння або
іншого правопорушення, пов'язаного з
корупцією, що не містить складу
злочину, встановлено прокурорською
перевіркою чи попереднім слідством, -
також слідчим чи прокурором.

Підставою для складання протоколу є
достатні дані, які свідчать про
наявність в діянні особи ознак
корупційного діяння або іншого
правопорушення, пов'язаного з
корупцією.

Відповідно до ст.2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
Законодавство України про
адміністративні правопорушення
складається з цього Кодексу та інших
законів України. Закони України про
адміністративні правопорушення до
включення їх у встановленому порядку
до цього Кодексу застосовуються
безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і
на адміністративні правопорушення,
відповідальність за вчинення яких
передбачена законами, ще не включеними
до Кодексу.

Питання щодо адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил регулюються Митним кодексом
України. Згідно ст.246 цього Кодексу
порядок провадження в справах про
адміністративні правопорушення в
органах (посадовими особами),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення,
визначається цим Кодексом та іншими
законами України.

Порядок провадження в справах про
адміністративні правопорушення в
районних, у місті, міських чи
міськрайонних судах визначається цим
Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вказаних норм,
адміністративне провадження у справах
про корупційні діяння або інші
правопорушення, пов'язані з корупцією,
що включає в собі в тому числі і розгляд
повідомлення про таке правопорушення,
прийняття рішення про складання
протоколу про адміністративне
правопорушення та складання цього
протоколу, регулюються виключно
положеннями Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
Закону України «Про боротьбу з
корупцією», а дія Закону України «Про
звернення громадян» на ці
правовідносини не розповсюджується.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про порушення відповідачами норм
Закону України «Про звернення
громадян» при розгляді його заяв про
вчинення корупційного правопорушення
та прийнятті рішення щодо необхідності
складання відповідачами протоколу про
адміністративне правопорушення є
необґрунтованими.

Також є необґрунтованими вимоги
позивача про визнання протиправною
бездіяльність СБУ щодо розгляду та
порушення загального строку розгляду
заяви ОСОБА_4 про корупційне
правопорушення від 10.06.2008 року,
виходячи з того, що ОСОБА_4 із
встановленою заявою до Служби безпеки
України не звертався.

Оскільки питання, порушені позивачем у
зверненнях, перевірялись під час
судового розгляду справи в повному
обсязі, а нові дані або факти, які
потребують додаткової перевірки
відсутні, суд касаційної інстанції
вважає, що дії суб'єкта владних
повноважень відповідають чинному
законодавству та не порушують вимог
Закону України «Про звернення
громадян».

Виходячи в вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що постанова Одеського
окружного адміністративного суду від 03
лютого 2012 року та ухвала Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи, викладені в касаційній
скарзі, не спростовують висновків суду
попередніх інстанцій, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення,
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 03
лютого 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Ф. Ситников

Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін