Справа № 804/2244/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 р. Справа № 804/2244/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Озерянської С.І.
розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду в м.
Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополь
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополі
Дніпропетровської області з вимогами
щодо зобов'язання відповідача прийняти
до заліку витрати , що підлягають
відшкодуванню за грудень 2013 року, на
користь Управління пенсійного фонду
України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області , всього на
суму 202,86 грн., у тому числі : сума боргу ,
яка підтверджується на підставі
списків осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
отримали каліцтво на підприємствах,
розташованих на території СНД та не
прийнято до заліку за грудень 2013 року :
основний розмір пенсії на суму 161,06 грн.
+ щомісячна цільова допомога на
прожиття на суму 41,80 грн. = всього на
суму 202,86 грн.

В обґрунтування вимог, позивач
посилається на те, що відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003
р. Управління пенсійного фонду України
проводить виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ЗУ « Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIVвід 23.09.1999р. на
Фонд покладено обов'язок своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Так, Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області
пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2 була
виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали травми на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД за грудень 2013 року(
161,06 грн. - пенсія, 41,80 грн.- щомісячна
цільова грошова допомога) на загальну
суму 202,86 грн., та яка не була включена
до відповідного акту щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та відповідно не була
зарахована до відшкодування
відповідачем.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав письмове заперечення на
позов, просив розглядати справу без
участі представника та відмовити в
позові.

На підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час та місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши чинне законодавство,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управлінням
пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області була
виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, особам, які отримали
травму на підприємствах, розташованих
на території країн СНД за грудень 2013 у
сумі 202,86 грн. відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі-Основи
законодавства) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства залежно від страхового
випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування, страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у ч.1 цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими, відповідно до цих Основ
законодавства.

Відповідно до п.4 статті 25 Основ
законодавства за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України передбачено, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулась застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
закріплено правило: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсій, по яким виник спір.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
особи право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні не залежить
від того, у якій із колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні , пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 2 пункту 3 розділу XI
встановлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей , яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації
без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві матеріальну шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров'я, не
залежить від того, чи сплачували Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувались та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається із абзацу 7 пункту 3
розділу XI Прикінцевих положень Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року, пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами УПФ -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування.

Згідно п.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4,
відшкодуванню підлягає щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття,
якщо така надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію.

При цьому, суд зауважує, що Порядок
відшкодування визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України, витрат
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно з Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у п.2 ст.8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Аналізуючи дану норму суд, зазначає, що
обраний позивачем спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту прав
Управління пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області. Згаданий
Порядок не регулює спірні відносини,
які виникли у цьому випадку, оскільки
встановлене правило щодо підписання
актів звірки розрахунків підлягає
застосуванню лише за відсутності
спору. У разі наявності спору та
незгоди на підписання актів звірки з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про
стягнення таких сум мають вирішуватись
в судах адміністративної юрисдикції,
шляхом пред'явлення позову про
стягнення цих сум, а не шляхом
пред'явлення вимог про підписання
актів звірок, чи про прийняття до
заліку витрат, що підлягають
відшкодуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку
про безпідставність вимог Управління
пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нікополі
Дніпропетровської області прийняти до
заліку витрати, що підлягають
відшкодуванню за грудень 2013 року, а
тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Управління пенсійного фонду
України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
С.І. Озерянська