Справа № 753/21001/13-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
СНІГУР Н.В.

сторін:

позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
БОРОВИК С.В.

представника третьої особи
ІЛЬЇНА Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві

адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного фонду України у м. Києва
третя особа: Головне управління
Служби безпеки України у м. Києві та
Київській області про захист
пенсійних прав , суд -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Головного управління пенсійного
фонду України в м. Києві, третя особа:
Головне управління Служби безпеки
України у м. Києві та Київській
області про захист пенсійних прав.
Обгрунтовуючи адміністративний
позов, позивач посилається на те, що
він проходив військову службу в
органах державної безпеки України та
був звільнений із служби у запас за
станом здоров"я ( за підпунктом "а"
пункту 61 та підпунктом "б" пункту 63
"Положення про проходження
військової служби
військовослужбовцями СБ України",
затвердженого Указом Президента
України від 27. 12. 2007 року № 1262/2007) на
підставі наказу Голови СБ України
від 07. 12. 2010 року № 1495-ос та з 25.12.2010
року виключений із списків
особового складу наказом начальника
Управління військової контррозвідки
СБУ у Північному регіоні України

( де він закінчував проходження
служби) від 21.12. 2010 року № 347-ос. На
військовий облік як офіцер запасу
направлений до Управління СБ
Україхни у м. Києві.

Виходячи з вислуги років 20
років 08 місяців та 18 днів він має
право на військову пенсію в
розмірі 50 % від суми останнього перед
звільненням грошового забезпечення.
Відповідно до постанови Київського
апеляційного адміністративного
суду від 02.10.2012 р. та додаткової
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11. 2012 року
відповідач повинен , починаючи з дати
звільнення перерахувати йому
пенсію з останнього грошового
забезпечення за штатною посадою та
виплатити заборгованість, однак
рішення суду відповідачем не виконано,
в зв'язку з чим він змушений звернутись
до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач
свої вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у
адміністративному позові.

Представник відповідача
Боровик С.В., яка діє за довіреністю №
1 від 03.01. 2014 року , у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала, посилаючись на
законність своїх дій.

Представник третьої особи
Ільїн Г.А., який діє на підставі
довіреності № 51/14-42333 від 13. 05.2013 року (
а.с.47) проти заявлених позовних вимог
не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши письмові докази по
справі, вважає необхідним позовні
вимоги задовольнити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_2 був звільнений із
служби у запас за станом здоров"я ( за
підпунктом "а" пункту 61 та підпунктом
"б" пункту 63 "Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями СБ України",
затвердженого Указом Президента
України від 27. 12. 2007 року № 1262/2007) на
підставі наказу Голови СБ України
від 07. 12. 2010 року № 1495-ос та з
25.12.2010 року виключений із
списків особового складу наказом
начальника Управління військової
контррозвідки СБУ у Північному
регіоні України ( де він закінчував
проходження служби) від 21.12. 2010 року
№ 347-ос.

Фінансовим відділом
Управління Служби безпеки України у
м. Києві здійснено обчислення та
призначено пенсію за останні 24
календарних місяці перед звільненням
та без урахування щомісячної
надбавки (доплати), встановленої
особам, які мають право на
пенсію за вислугу років згідно з
законодавством і залишені за їх згодою
та в інтересах справи на службі, яку він
отримував під час проходження
служби.

На звернення до Управління
безпеки України у м. Києві, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві та пенсійного фонду України
щодо перерахунку розміру пенсії
ОСОБА_2 отримав відмову.

Не погодившись з такими
діями та з метою поновлення
порушених пенсійних прав ОСОБА_2
звернувся з адміністративним позовом
до суду в зв'язку з чим постановою
Дарницького районного суду м. Києва
від 25.05. 2011 року у позові ОСОБА_2 було
відмовлено.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
м. Києва від 02.10. 2012 року та
додатковою постановоюКиївського
апеляційного адміністративного суду
м. Києва від 13.11. 2012 року , постанова
Дарницького районного суду м. Києва
від 25.05. 2011 року скасована, а позовні
вимоги задоволено та визнано
протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України
у м. Києві, які полягали у визначенні
розміру додаткових видів грошового
забезпечення та премії з середньої
суми за 24 останніх календарних
місяці служби перед звільненням, а
не з розміру грошового забезпечення
за останньою штатною посадою ОСОБА_2
перед звільненням.

Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок раніше
призначеної ОСОБА_2 пенсії з моменту
призначення 26 грудня 2010 року,
виходячи з розміру грошового
забезпечення ОСОБА_2 за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим ( спеціальним)
званням, процентну надбавку за
вислугу років, щомісячні додаткові
види грошового забезпечення

( надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством. (а.с.11-13). Додатковою
постановою від 13.11. 2012 року
зобов"язано відповідача виплатити
ОСОБА_2 недоплачену суму пенсії (
а.с.14-16).

Отже, з рішення Київського
апеляційного адміністративного суду,
є зрозумілим, що здійснення
перерахунку означає і те, що у
подальшому відповідач повинен ОСОБА_2
виплачувати перераховану пенсію у
якості поточних платежів.

Представник відповідача в
своїх запереченнях посилається на
те, що на виконання постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду м. Києва від
02.10. 2012 року та додаткової постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду м. Києва від
13.11. 2012 року , головним управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві
ОСОБА_2 здійснено перерахунок
пенсії та нарахування коштів в порядку
встановленому судовим рішенням за
період з 26.12.2010 року по 22.07.2011 року в сумі
7 930 грн. 43 коп.. Для проведення виплати
зазначених коштів оформлено
доручення на одноразову виплату пенсії
(допомоги) пенсіонеру.

Разом з тим, як
встановлено в судовому засіданні,
заборгованість за чинним судовим
рішенням відповідачем , ОСОБА_2 не
виплачена, а з липня 2011 року
відповідач безпідставно припинив
враховувати чинну постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.10. 2012
року, тобто зменшивши розмір пенсії
ОСОБА_2

З листа відповідача 10.10. 2013
року вих. № 24719/12 ( а.с. 17-18) та доданих
роздруківок пенсії ( а.с. 19-22)
вбачається, що свої дії відповідач
обгрунтовує червневими 2011 року
змінами до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік".

Однак твердження
відповідача, що цими змінами
легалізується застосування до спірних
правовідносин Постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07. 1992 року №
393 щодо обчислення військових пенсій
з грошового забезпечення за останні
24 місяці служби, судом не можуть
бути покладені в основу рішення,
оскільки спростовуються іншими
доказами та діючим чинним
законодавством.

Так, інформаційним
листом від 22.07. 2011 року № 1091/11/13-11 за
підписом в.о. Голови Вищого
адміністративного суду України
Д.Ліпського адміністративним судам
надані роз"яснення.

Зокрема, у даному листі (
абзац 6) зазначено, що станом на
момент набрання чинності
вищезгаданими змінами до Закону
України "Про державний бюджет
України на 2011 рік" - Кабінетом
Міністрів України не встановлено
нового порядку та розміру виплат
окремим категоріям громадян. Тому, до
набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
застосуванню підлягають положення
статей 14, 22, 37 та часатини третьої
статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Таким чином, Вищий
адміністративний суд України не
вважає Постанову Кабінету Міністрів
України від 17.07. 1992 року № 393 тим
порядком, про який йдеться у
вищезгаданих змінах до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік".

На виконання
вищезазначених нових приписів Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Кабміном видано
Постанову від 06.07. 2011 року № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету". Однак у ній
ніяким чином не обмежено
застосування до спірних
правовідносин чинної редакції
частини 3 статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Аналогічна правова
позиція висловлена і в
інформаційному листі Голів ВАСУ та
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06.09. 2011 року №
1080/0/4-11; № 1400/1/6/13-11.

Зокрема, у цьому листі
зазначено, що:

- На виконання вимог Закону України
від 14.06. 2011 року № 3491-V1 " Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" 06.07. 2011 р.
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 " Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету",
яка набрала чинності 23.07. 2011 року.

- З огляду на викладене, до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до
23.07. 2011 року, застосуванню підлягають
положення .... частини третьої статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

- З 23.07. 2011 року правомірність дій
суб"єктів владних повноважень у
зазначених категоріях справ
необхідно перевіряти на
відповідність вимогам Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік" та постанови Кабінету Міністрів
України від 06.07. 2011 року № 745.

- На виконання вищезазначених нових
приписів Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Кабміном видано постанову від 06.07.
2011 року № 745 " Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету".

Однак у ній ніяким чином не
обмежено застосування до спірних
правовідносин чинної редакції
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Таким чином, в аспекті
правової позиції Голів двох Вищих
спеціалзованих судів України,
висловленої у вищезгаданому
інформаційному листі, з 23.07. 2011 року
застосуванню підлягає частина
третьої статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», оскільки Постановою КМУ
від 06.07. 2011 року № 745 її застосування
не обмежується.

До того ж, у жодному
нормативно- правовому акті ( у тому
числі й у Законах України про
Державний бюджет на 2011, 2012, 2013 роки)
не йдеться про те, що органи
Пенсійного фонду України мають
право зменшувати розміри раніше
призначених пенсій.

Також слід зазначити, що ні
жодний окремий нормативно-правовий
акт не може змінювати порядок
обчислення військових пенсій,
оскільки статтею 1-1 Закону України

" Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" визначено, що
зміна умов і норм пенсійного
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, здійснюється
виключно шляхом внесення змін до
цього Закону ( "Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб") та Закону України " Про
загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до ч.3 ст. 1-2
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" нормативно-
правові акти органів державної влади
та органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги
військовослужбовців та членів їх
сімей, є недійсними.

З метою забезпечення
правильного та однакового
застосування судами законодавства
Пленум Верховного Суду України своєю
Постановою від 13.06. 2007 року № 8 " Про
незалежність судової влади"
роз"яснив в п. 19, що відповідно до
статей 8 та 22 Конституції України не
підлягають застосуванню судами
закони та інші нормативно-правові
акти, якими скасовуються
конституційні права і свободи людини
та громадянина, а також нові закони,
які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і
чинними законами прав і свобод".

Згідно з вимогами ст. 9
КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом
законності, вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних
договорів, згода на обов"язковість
яких надана Верховною Радою України;
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов"язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Разом з тим, на день
розгляду 02.10. 2012 року , апеляційної
скарги позивача Київським апеляційним
адміністративним судом та скасування
постанови Дарницького районного
суду м. Києва від 25 травня 2011 року,
червневі 2011 року зміни до Закону
України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" вже існували,
однак обидва суди жодним чином не
обмежили період перерахунку пенсії
позивачу, а навпаки , зазначили, що
стаття 1-1 Закону України " Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" забороняє
змінювати іншими
нормативно-правовими актами порядок
обчислення військових пенсій.

Відповідно до ч. 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції Закону України
від 04 квітня 2006 року встановлено, що
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатно
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Законом України від 28 грудня
2007 року «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» у статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в частині третій слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» виключено та доповнено
словами «та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008
року зміну ч. 3 статті 43 зазначеного
Закону визнано неконституційною.

Згідно з п.п. 5, 6, 7 зазначеного
Рішення Конституційного Суду України
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положеньЗакону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнаних
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Тобто, дія ч. 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції Закону від 28
грудня 2007 року втратила чинність з дня
ухвалення рішення Конституційним
Судом України, тобто з 22 травня 2008 року,
а тому на час звільнення позивача з
військової служби підлягали
застосуванню норми статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції Закону від 04
квітня 2006 року.

Відповідно до ст. 71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 7, 9, 71, 94
ч.1, 104-106, 159-163, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, та на підставі Рішення
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22 травня 2008 року ; п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
13.06. 2007 року № 8

" Про незалежність судової влади"; ст.
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб»; ст. 1-1 Закону України "
Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" ; ч.3 ст. 1-2 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей"; Інформаційнго листа від
22.07. 2011 року № 1091/11/13-11 за підписом в.о.
Голови Вищого адміністративного суду
України Д.Ліпського ; Інформаційних
листів Голів ВАСУ та ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.09. 2011 року № 1080/0/4-11; №
1400/1/6/13-11, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного фонду України у м. Києва
третя особа: Головне управління
Служби безпеки України у м. Києві та
Київській області про захист
пенсійних прав - задовольнити .

Визнати протиправними дії
Головного управління пенсійного
фонду України в м. Києві, що полягають
у зменшенні розміру пенсії
ОСОБА_2 з 23 липня 2011 року, у припиненні з
23 липня 2011 року врахування
чинної постанови Київського
апеляційного адміністративного
суду м. Києва від 02.10.2012 року
у справі № 102/2а-2669/11, у застосуванні
з липня 2011 року, при обчисленні
пенсії ОСОБА_2 положень Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», «;Про Державний бюджет
України на 2012 рік», «;Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
та Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.07.1992 р. № 393 ( в
частині обчислення суми надбавок,
доплат, підвищень та премії з
грошового забезпечення за 24
останніх місяці служби).

Зобов'язати Головне
управління пенсійного фонду
України в м. Києві продовжувати
враховувати з 23 липня 2011 року
чинну постанову Київського
апеляційного адміністративного
суду м. Києва від 02.10.2012
року у справі № 102/2а-2669/11 і
продовжувати з 23 липня 2011 року
обчислювати пенсію ОСОБА_2 з його
грошового забезпечення за останньою
перед звільненням штатною посадою, з
урахуванням всіх основних, додаткових
видів грошового забезпечення та премії
згідно з його грошовим атестатом.

Зобов'язати Головне
управління пенсійного фонду
України в м. Києві виплатити ОСОБА_2
недоплачену з 23 липня 2011 року
суму пенсії.

Судові витрати у виді
судового збору в розмірі 73 гри. 08 коп.
присудити ОСОБА_2 з Державного бюджету
України.

Постанова може бути оскаржена до
Адміністративного Апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд
протягом 10 днів з дня її проголошення .
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Якщо суб»єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених ч.4 ст. 167 цього Кодексу,
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п»ятиденного строку з
моменту отримання суб»єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлено 21 січня 2014 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК