Справа № 539/2146/13-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р.Справа № 539/2146/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 04.02.2014р. по
справі № 539/2146/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації , Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області

про визнання бездіяльності
неправомірною, стягнення коштів,
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області з вимогами, щодо
визнання бездіяльності неправомірною,
стягнення коштів та відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 04.02.2014
року провадження по справі було
закрито в частині позовних вимог про
визнання бездіяльності неправомірною
та стягнення коштів.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 04.02.2014
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

Позивач не погодившись з постановою
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи положення ч.4 ст.196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку, що неприбуття представників
сторін не перешкоджає судовому
розгляду справи, оскільки вони були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду
з позовними вимогами до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації,
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області про виплату допомоги до 5
травня за 2008-2009 роки, та за 2011 рік.

Рішеннями судів, які є такими, що
набрали законної сили, вимоги позивача
були задоволені.

ОСОБА_1 на підставі рішень видані
виконавчі листи, строк на виконання
яких на теперішній час не закінчився.

Позивач звертаючись до суду з вимогою
про відшкодування моральної шкоди
зазначає, що рішення судів про виплату
їй грошової допомоги до 5 травня за
2008-2009, 2011 роки не виконуються та вона
змушена протягом тривалого часу
неодноразово звертатись до
відповідних органів для вирішення
питання про виконання судових рішень. в
зв'язку з чим зазнала моральних
страждань, переживань, хвилювання, що
призвело до заподіяння моральної
шкоди, яку вона оцінює в 15000 грн. та
просить їх стягнути.

Статтею 56 Конституції України
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визначення судом розміру
моральної шкоди та її стягнення, суд
першої інстанції виходив з відсутності
доказів на підтвердження наявності
винних дій відповідача, факту
заподіяння позивачу моральної шкоди та
причинного зв'язку між винними діями
відповідача та завданою позивачу
моральною шкодою.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Так, п.4,5 постанови Пленуму ВСУ «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди» від
31.03.95 № 4 визначено, що у позовній заяві
про відшкодування моральної шкоди має
бути зазначено, в чому полягає ця шкода,
яким неправомірними діями чи
бездіяльністю заподіяно позивачеві, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами
підтверджується. Обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Виходячи з вищезазначеного вбачається,
що позивач повинен довести наявність
причинного зв'язку між шкодою та
протиправними діяннями відповідача,
відповідно до яких заподіяно шкоду
здоров'ю.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів прийшла до висновку,
оскільки позивачем не було подано до
суду жодних доказів на підтвердження
тих, обставин на які він посилається, то
вимоги щодо стягнення моральної шкоди
є необґрунтованими і не підлягають
задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 04.02.2014р.
по справі № 539/2146/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Тацій
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.