Справа № 2а-5414/09/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року 10 год. 48 хв.
Справа № 2а-5414/09/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкового повідомлення, -
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова про скасування
Ухвалою суду від 20.05.2010 року по справі №
2а-5414/09/1370 позовну заяву ОСОБА_2 було
залишено без розгляду.
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2, ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 20.05.2010 року
про залишення позову без розгляду по
справі № 2а-5414/09/1370 скасовано та
матеріали справи направлено до цього ж
суду для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 24.01.2014 року справу було
прийнято до розгляду.
Хід розгляду справи відображений в
ухвалах суду. В судовому засіданні
27.03.2014 року відповідно до положень ч.3
ст.160 Кодексу адміністративного
судочинства України проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване податкове повідомлення
про визначення суми податкового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб у сумі 13055,06 грн. є
безпідставним та таким, що прийняте
всупереч чинному законодавству,
оскільки відповідно до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка» від 01.03.2007 року
позивач продав частку у статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», що становить
1,044 % і складає 2500,00 грн. Відповідно до п.
3 зазначеного Договору вказана частка
оцінена сторонами в 108818,21 грн.
Відповідно до договору про внесення
змін та доповнень від 31.10.2008 року
сторони частку учасника, яка набута
Продавцем за готівкові кошти в сумі
2000,00 грн., що відповідає 0,835% Статутного
фонду ТзОВ «Чародійка» оцінили в 3000,00
грн. Решту суми договору складає
вартість частки учасника, котра
відповідає 0,209% Статутного фонду ТзОВ
«Чародійка», і котра була набута
Продавцем шляхом внесення іменного
приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ № 0427270 в процесі
приватизації державного майна, яка
проводилась шляхом вкладення іменних
приватизаційних майнових сертифікатів
відповідно до Реєстру іменних
приватизаційних майнових сертифікатів
№ 570 від 14.01.1997 року. Позивач
покликається на те, що продав свою
частку у статутному фонді в розмірі
0,209%, набуту шляхом внесення іменного
приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ № 0427270 за 105818,21
грн. і до складу загального місячного
або річного оподатковуваного доходу
платника податку не включається сума
такого доходу, отриманого платником
податку внаслідок відчуження акцій
(інших корпоративних прав), одержаних
ним у власність в процесі приватизації
в обмін на приватизаційні
компенсаційні сертифікати,
безпосередньо отримані ним як
компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону. У зв'язку з наведеним
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення вважає незаконним і таким, що
підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у
письмових запереченнях, де вказано, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення прийнято в межах та на підставі
чинного законодавства, а сума
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб була визначена
виходячи із загальної вартості продажу
частки статутного фонду ТзОВ
«Чародійка» (108818,21 грн. - 21784,49 грн.) * 15% =
13055,06 грн. Відтак останній просить
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Представник відповідача в судове
засідання 27.03.2014р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, хоч
про дату, час і місце розгляду справи
належним чином повідомлений під
розписку в судовому засіданні 13.03.2014р.
За таких обставин та зважаючи на наявні
в матеріалах справи заперечення
відповідача на позовну заяву, суд
вважає за можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача,
оскільки згідно ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, що мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

30.04.2009 року Державною податковою
інспекцією у Франківському районі м.
Львова було прийнято податкове
повідомлення форми «Ф» № /1, яким
відповідно до п.9.6 ст.9, п.7.1 ст.7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» позивачу визначено суму
податкового зобов'язання позивача за
платежем податок з доходів фізичних
осіб у сумі 13055,06 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Відповідно до п. 2.1. Статуту ТзОВ
«Чародійка» (в новій редакції 2002 року
зареєстрованого 22.07.2002 року, запис №
12304) ОСОБА_2 була засновником-учасником
ТзОВ «Чародійка», а згідно з п. 7.2.
вказаного Статуту розмір вкладу та
частки позивача у статутному фонді
товариства становив 2500 грн., що
становило 1,044 % розміру статутного
фонду. Статутний фонд ТзОВ «Чародійка»
згідно з п. 7.1. Статут становив 239508 грн.

Згідно з п. 4.1. Статуту ТзОВ «Чародійка»
(2002 рік) останнє є правонаступником
майнових і немайнових прав та
зобов'язань Державно-комунального
підприємства побутового
обслуговування «Чародійка».

Відповідно до Договору купівлі-продажу
№ 103ц від 26.12.1996 року ДКППО «Чародійка»
в процесі приватизації прийняло у
власність від Представництва фонду
державного майна України у м. Львові
об'єкт приватизації (п. 1.1.) і оплатило
згідно з п. 1.4. вказаного договору 239508
грн., з яких відповідно до п. 2.3.
вказаного договору 184508 грн. - грошові
кошти, а 55000 грн. - вартість
приватизаційних майнових
сертифікатів.

З огляду на те, що у Реєстрі іменних
приватизаційних майнових сертифікатів
№570 від 14.01.1997 року за порядковим
номером 41 зазначена ОСОБА_2 та вказаний
реєстр підписаний відправником
майнових сертифікатів - ДКППО
салон-перукарня «Чародійка»;
отримувачем майнових сертифікатів -
Представництвом по м. Львову
Регіонального відділення ФДМУ по
Львівській області та завірений
прихідною касою № 4 Операційного
управління Львівського облуправління
НБУ, яке посвідчило банківську
проводку відповідної операції 17.01.1997
року. Суд зазначає, що вказаним
реєстром доведено факт внесення
позивачем у статутний фонд ДКППО
«Чародійка» (правонаступником якого є
ТзОВ «Чародійка») свого іменного
приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ номер 0427270, яким
ДКППО «Чародійка» розрахувалось у
процесі приватизації за придбаний
об'єкт приватизації, що знаходиться за
адресою м. Львів. вул. І. Франка, 23.
Вказані обставини доводяться
матеріалами Справи №103-ц про
приватизацію цілісного майнового
комплексу за адресою вул. І. Франка, 23.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зважаючи на вказаний принцип свободи
договору позивач 01.03.2007 року уклав із
ТзОВ «Торговий дім «Софі» договір
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», відповідно до
якого (п. 1) позивач продав частку у
статутному фонді ТзОВ «Чародійка», що
становить 1,044% і складає 2500 грн. При
цьому відповідно до п. 3 зазначеного
Договору сторони оцінили частку
позивача у статутному фонді ТзОВ
«Чародійка» в 108818,21 грн.

Відповідно до Реєстру іменних
приватизаційних майнових сертифікатів
№ 570 від 14.01.1997 року номінальна вартість
одного іменного приватизаційного
майнового сертифікату становить 500 грн.
(загальна сума за номіналом поділена на
загальну кількість сертифікатів),
частка позивача у статутному фонді
ТзОВ «Чародійка», яка набута за рахунок
іменного приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ № 0427270 відповідно
становить 0,209% Статутного фонду ТзОВ
«Чародійка» (500 грн. Х 1,044% / 2500 грн.).
Решту частки позивача у Статутному
фонді ТзОВ «Чародійка» у розмірі 0,835 %
набута позивачем за рахунок внесених
коштів у розмірі 2000 грн.

Судом встановлено, що у Договорі
купівлі-продажу частки у статутному
фонді ТзОВ «Чародійка» від 01.03.2007 року
не зазначено окремою сумою ціни, за яку
позивач продав частку у розмірі 0,209%
Статутного фонду ТзОВ «Чародійка», яка
набута за рахунок іменного
приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ № 0427270, та не
зазначено за яку суму коштів позивач
продав частку у розмірі 0,835 % Статутного
фонду ТзОВ «Чародійка», яка набута за
грошові кошти в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України
тлумачення умов договору здійснюється
відповідно до статті 213 цього Кодексу, в
якій зазначено (ч. 1), що зміст правочину
може бути витлумачений стороною
(сторонами); на вимогу однієї або обох
сторін суд може постановити рішення
про тлумачення змісту правочину (ч. 2).

Зважаючи на наведені норми, суд дійшов
висновку, що позивач та ТзОВ «Торговий
дім «Софі», які є сторонами Договору
купівлі-продажу частки у статутному
фонді ТзОВ «Чародійка» від 01.03.2007 року,
самі здійснили тлумачення умов
вказаного договору (в частині
визначення ціни) шляхом укладення
31.10.2008р. Договору про внесення змін та
доповнень до договору купівлі-продажу
частки у статутному фонді ТзОВ
«Чародійка» від 01.03.2007 року.

У вказаному договорі про внесення змін
та доповнень сторони враховуючи
домовленості, які існували між ними при
укладенні Договору купівлі-продажу
частки в статутному фонді ТзОВ
«Чародійка» від 01.03.2007 року, але не
увійшли до його тексту при
нотаріальному посвідченні, домовилися
пункт 3 зазначеного договору доповнити
наступним: При визначенні ціни
Договору сторони виходили з того, що
Продавець набув право на участь в ТзОВ
«Чародійка» в процесі приватизації
державного майна з використанням
приватизаційного майнового
сертифікату та доплати готівковими
коштами. Отже, частка учасника, яка
набута Продавцем за готівкові кошти в
сумі 2000 грн., що відповідає 0,835%
Статутного фонду ТзОВ «Чародійка»
оцінюється в 3000,00 грн. Решту суми
договору складає вартість частки
учасника, котра відповідає 0,209%
Статутного фонду ТзОВ «Чародійка», і
котра була набута Продавцем шляхом
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифікату серія ВВ № 0427270.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач свою частку у статутному фонді
ТзОВ «Чародійка» в розмірі 0,835%, набуту
за грошові кошти в сумі 2000 грн., продав
за 3000 грн., отримавши інвестиційний
прибуток згідно з п. п. 9.6.2. п. 9.6. ст. 9. та
п. 4.2.13. п. 4.2. ст. 4. Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» у
розмірі 1000 грн. (3000 грн. - 2000 грн.) і
зобов'язаний згідно з п. 7.1. ст. 7
вказаного Закону сплатити із вказаної
суми 150 грн. податку з доходів фізичних
осіб, що і було зроблено позивачем
згідно квитанції банку №6319/030 від
03.12.2008р.

Судом також встановлено, що позивач
свою частку у статутному фонді ТзОВ
«Чародійка» в розмірі 0,209%, набуту за
рахунок внесення іменного
приватизаційного майнового
сертифікату серія ВВ № 0427270
номінальною вартістю 500 грн., продав за
105818,21 грн. і вказана сума згідно з п. п.
9.6.8. п. 9.6. ст. 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» не
підлягає оподаткуванню та не
включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу,
оскільки такий дохід отриманий
платником податку від продажу
інвестиційних активів у випадку,
визначеному п. п. 4.3.18. п. 4.3. ст. 4 цього
Закону. В свою чергу п. п. 4.3.18. п. 4.3. ст. 4
вказаного Закону передбачає, що до
складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включається (не
підлягає відображенню в його річній
податковій декларації) сума доходу,
отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону.

Суд вважає необґрунтованими
твердження відповідача про те, що при
визначенні суми інвестиційного
прибутку позивач отримав дохід у
розмірі 108818,21 грн. від продажу частки у
статутному фонді ТзОВ «Чародійка» і що
при розрахунку податку з доходів
фізичних осіб береться за основу
відсоткове вираження часток 0,209% і 0,835%,
а не сума, в яку їх оцінюють сторони
договору (105818,21 грн. та 3000 грн.), оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна
в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Відповідно при
визначенні суми інвестиційного
прибутку береться за основу сума
договору, в яку сторони оцінюють частку
у статутному фонді ТзОВ «Чародійка»,
оскільки згідно з п. п. 4.4.1. п. 4.4. ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетними та державними цільовими
фондами» за наявності конфлікту
інтересів, коли норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або коли норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Позивач та ТзОВ «Торговий дім «Софі»
оцінили частку в розмірі 0,209%
статутного фонду в 105818,21 грн.
Прерогатива щодо тлумачення умов
укладеного ними договору належить
виключно сторонам договору, і
податковий орган не може здійснювати
тлумачення умов укладеного договору,
та використовувати при здійсненні
своїх повноважень, крім випадку коли
відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на
вимогу однієї або обох сторін суд може
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину. Ні позивачем ні
відповідачем не надано суду судового
рішення про тлумачення змісту
правочину, в даному випадку умов
договору щодо визначення ціни
відчужуваної частки статутного фонду
ТзОВ «Чародійка», тоді як відповідно до
ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вказана позиція суду узгоджується із
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від
22.08.2013 року у аналогічній справі
К/9991/15344/11.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 49, 70 КАС України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Аналізуючи діюче на момент виникнення
спірних правовідносин законодавство
та обставини справи, суд приходить до
висновку, що твердження органу
державної податкової служби є
необґрунтованими та не знайшли свого
підтвердження зібраними у справі
належними та допустимими доказами, а
тому, у суду відсутні правові підстави
вважати оскаржуване податкове
повідомлення-рішення правомірним.

Таким чином, сукупність вищенаведених,
підтверджених документально та
встановлених обставин дає суду
підстави визнати позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення у повному
обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, судові
витрати у формі судового збору
належить стягнути на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст.7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова № /1 від 30.04.2009
року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3, 40 грн.
(три гривні сорок копійок) сплаченого
судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова в повному обсязі виготовлена
01 квітня 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.