Справа № 569/21583/13-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
інстанції: Наумов С.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук
УХВАЛА

іменем України

"17" березня 2014 р.
Справа № 569/21583/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "19" грудня 2013 р.
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013р. позивач звернулась до
суду з позовом про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії у
розмірі 90% заробітної плати, починаючи
з 01.11.2013р. відповідно до Закону України
"Про державну службу" з врахуванням
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення
в сумі 2680,00грн. відповідно до довідки
ДПІ у м.Рівному Головного управління
міндоходів у Рівненській області.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 19.12.2013р. позов
задоволено. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області провести позивачу
перерахунок та виплату пенсії у
розмірі 90% заробітної плати, починаючи
з 01.11.2013р. згідно ЗУ "Про державну
службу", включивши матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальну допомогу на оздоровлення в
сумі 2680,00 грн. відповідно до довідки
ДПІ у м.Рівному Головного управління
міндоходів у Рівненській області від
30.102013р. №7478/10/1716-05-29.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив постанову суду скасувати та
прийняти нову про відмову в позові.
Скаржник посилається на те, що при
обчисленні пенсії державного
службовця не враховуються матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення,
оскільки вони не є складовими
заробітної плати. Крім того,
посилаючись на приписи Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
реформи", скаржник вважає, що
перерахунок пенсії позивачу має бути
проведено, виходячи з розміру 80%
заробітної плати позивача (відповідно
до законодавчої норми, що прийнята
пізніше).

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскарженого рішення,
дослідивши докази, зібрані в
матеріалах справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог апеляційної скарги з огляду на
наступне.

01.11.2013р. ОСОБА_4 звернулась до УПФ
України в м. Рівне з заявою про
перерахунок та виплату пенсії з
врахуванням матеріальної допомоги на
вирішення соціально - побутових питань
та матеріальної допомоги на
оздоровлення, оскільки при перерахунку
пенсії в 2008 році матеріальні допомоги
не включені. До заяви позивачем була
надана довідка Державної податкової
інспекції у м. Рівному головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 30.10.2013р. № 7478/10/1716-05-29.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилається на те, що в лютому 2008 року
відповідно до постанови КМ України від
06.02.2008р. № 34 «Про внесення змін до
деяких постанов КМ України» посадові
оклади працівників податкової служби
підвищилися на 45%. Відповідно до
положень ст. 37-1 ЗУ «про державну
службу», у зв'язку з підвищенням
зарплати працюючим державним, в неї
виникло право на перерахунок пенсії. В
довідці ДПІ у м. Рівне щодо здійснення
перерахунку пенсії у зв'язку з
підвищенням заробітної плати від
12.03.2008р. № 10667/05-38 не були зазначені суми
матеріальної допомоги та допомоги на
вирішення соціально - побутових питань,
оскільки форма довідки не відповідала
вимогам ст. 37 ЗУ «Про державну службу»
та п. 4 Постанови № 865. Нова форма
довідки була затверджена Постановою
Правління пенсійного фонду України від
04.09.2013 року № 15-1 на виконання рішень
Окружного адміністративного суду
міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, №
2а-4753/09/2670. За результатами судового
розгляду було встановлено, що не
включення сум матеріальних допомог при
перерахунку пенсії є порушенням
чинного законодавства України. Листи
Пенсійного фонду України від 13.07.2011 р.
№14399/03-20 та від 08.02.2012 № 2929/03-30 також
підтверджують висновок, що матеріальна
допомога, що має системний характер
відноситься до заробітної плати, як
інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. На матеріальну допомогу на
оздоровлення проводились нарахування
на обов'язкове пенсійне страхування по
ставках визначених для державних
службовців в розмірі 5%. На день її
звернення за призначенням пенсії на
підставі ст. 37 Закону № 3 723-XII
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Рівне з 03.10.2005р. їй була призначена
пенсія державного службовця у розмірі
90 % від сум заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

УПФ України в м. Рівне Рівненської
області їй було відмовлено. У відповіді
УПФ в м.Рівне на її заяву відсутні
посилання на відповідні норми
законодавства та мотивація причин
відмови. Для перерахунку пенсії вона
надала довідку форма якої затверджена
Постановою правління пенсійного фонду
України від 04.09.2013р. № 15-1. В довідці про
заробітну плату, що подається для
перерахунку пенсії непрацюючим
державним службовцям, а також
державним службовцям, які на момент
перерахунку пенсії працюють на інших
посадах, ніж ті, з яких їм призначено
(перераховано) пенсію передбачено в
графі інші виплати суми матеріальних
допомог.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що зазначена скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» в структуру заробітної плати
входить додаткова заробітна плата, а це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Також до
заробітної плати відносяться інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон № 3723-XII),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно статті 33 Закону № 3723-XII
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМ України від 31.05.2000
року № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

В постанові Верховного Суду України
від 20.02.2012 року в справі № 21-430а11 (за
аналогічним позовом) визначено, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним висновок суду попередньої
інстанції, що матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби
включаються до складу заробітної плати
державного службовця, та повинні
враховуватися при обчисленні розміру
пенсії позивача.

Стосовно позовних вимог про розрахунок
пенсії позивача з застосуванням
відсотку від заробітної плати,
встановленого ст.37 Закону України "Про
державну службу" в редакції, що діяла на
момент призначення пенсії, а саме в
розмірі 90% від заробітної плати, суд
апеляційної інстанції враховує
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
з 03.10.2005р. позивачу призначена пенсія як
державному службовцю у розмірі 90% від
сум заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції чинній на
момент призначення пенсії позивачу) на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію. Максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених
законодавством) не може перевищувати
дванадцяти мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року, (розділ ІІ, пункт 6, підпункт
9) стаття 37 ЗУ «Про державну службу»
викладена в редакції, відповідно до
якої на одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія, призначена відповідно до цієї
статті, в період роботи на посадах, які
дають право на призначення пенсії в
порядку і на умовах, передбачених цим
Законом, законами України «Про статус
народного депутата України», «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
виплачується у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону.
Максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Достроково призначена
пенсія з урахуванням підпункту «г»
частини першої пункту 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
пункту «в» частини другої статті 12
Закону України «Про загальні засади
подальшої експлуатації і зняття з
експлуатації Чорнобильської АЕС та
перетворення зруйнованого четвертого
енергоблока цієї АЕС на екологічно
безпечну систему» і статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у період до досягнення
пенсійного віку, встановленого
частинами першою та другою цієї статті,
працюючим пенсіонерам не виплачується.

Визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, крім абзацу одинадцятого
підпункту 11 та абзацу сто тридцять
восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II
цього Закону, які набрали чинності з 1
січня 2012 року.

Таким чином, у вищезазначеній редакції
Закон застосовується до пенсій, які
призначаються з 01.10.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час виходу позивача на пенсію, її стаж
на посадах державного службовця
складав 33 роки 6 місяців 19 днів, тобто
пенсія їй повинна була призначатися в
розмірі 90 % від суми її заробітної
плати, на які нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, що передбачалося
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» (в редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу).

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог, оскільки згідно ст. 37 Закону
України «Про державну службу», в
редакції яка була чинна саме на час
призначення пенсії позивачу, пенсійний
орган повинен був зробити перерахунок
пенсії позивачу, виходячи з розміру 90%
від суми заробітної плати позивача, на
які нараховували страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
права, що відповідно до вимог ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"19" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.Г. Охрімчук

судді:
Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4
АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018