Справа № 502/491/13-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 502/491/13-а

Категорія: 3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Маслеников О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Орлик Л.Л.

з участю: ОСОБА_2 та її представника -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на
постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 08 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 до
Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області, третя
особа - Трудівська загальноосвітня
школа Кілійського району Одеської
області, про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області (далі
Кілійська РДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Трудівська загальноосвітня
школа Кілійського району Одеської
області, про (з урахуванням уточнень):

- визнання незаконною
бездіяльність Кілійської РДА щодо
відмови у визнанні ОСОБА_3
піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1;

- призначення ОСОБА_3
піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказував, що неповнолітня ОСОБА_2 є
громадянкою республіки Азербайджан. 23
лютого 2006 року резолюцією суду №2-256/06
Хатаїнського району м. Баку шлюб між
батьками неповнолітньої ОСОБА_2 було
розірвано та дитина залишилась
проживати з матір'ю. В зв'язку з тим, що
батьки неповнолітньої ОСОБА_2 не
займались її вихованням, мати не мала
постійного місця проживання, дитину
забрала до себе на виховання її бабуся,
ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1. 06 жовтня
2010 року батьки неповнолітньої ОСОБА_2
через державного нотаріуса 46-ї
державної нотаріальної контори
Керімову Т.Г. звернулись до "Відділу
піклування області Одеса держави
країна" про те що вони не заперечують,
щоб піклувальником неповнолітньої
ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_3 19
листопада 2012 року постановою голови
виконавчої влади Хатаїнського району
№314 було підтверджено протокол Комісії
опіки та піклування №14 від 25 вересня 2012
року про призначення над
неповнолітньою ОСОБА_2 опікуна в особі
її баби ОСОБА_3, що зареєстрована
та проживає за адресою: АДРЕСА_1. На
даний час неповнолітня ОСОБА_2 проживає
зі своє бабою, ОСОБА_3 та закінчила
Трудівську загальноосвітню школу,
однак не має можливості отримати
документ про повну середню освіту,
оскільки не є громадянкою України. 25
грудня 2012 року позивачем на адресу
Кілійської РДА було направлено запит
на підтвердження повноважень ОСОБА_3 як
опікуна (піклувальника) неповнолітньої
ОСОБА_2 на території Кілійського району
Одеської області. 01 лютого 2013 року
Кілійська РДА направила листа про
відмову у визнанні повноважень ОСОБА_3
як опікуна (піклувальника)
неповнолітньої ОСОБА_2, що фактично
означає відмову (бездіяльність)
Кілійської РДА у сприянні ОСОБА_2 в
частині реалізації права на отримання
освіти як особі з обмеженою цивільною
дієздатністю. Тому, на думку позивача,
ця відмова є протиправною.

Відповідач позов не визнав, вказуючи,
що відповідно до от. 243 Сімейного
кодексу України, опіка, піклування
встановлюється над дітьми-сиротами і
дітьми, позбавленими батьківського
піклування. Неповнолітня ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, не має статусу
дитини-сироти чи дитини позбавленої
батьківського піклування, тому за
законодавством України немає підстав
призначити відповідній дитині
піклувальника. Крім того, ОСОБА_2 є
громадянкою республіки Азербайджан, а
відповідно питання встановлення опіки,
піклування над дітьми-громадянами
інших держав, регулюється Законом
України "Про міжнародне приватне
право", конвенціями, договорами
укладеними між Україною та іншими
державами. Зокрема, повинні бути
застосовані положення Конвенції про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах від 22 січня 1993 року. Згідно
пункту 3 статті 33 зазначеної, Конвенції
обов'язок прийняти опікунство або
піклування встановлюється
законодавством Договірної Сторони,
громадянином якої є особа,
призначувана опікуном або
піклувальником. Статтями 35-36 вказаної
Конвенції визначені Порядки вживання
заходів по опіці і піклуванню та
передача опіки або піклування набуває
чинності з моменту, коли запитувана
установа прийме на себе опіку або
піклування і повідомить про це
запитуючу установу. В зв'язку з
відсутністю вжитих заходів
Республікою Азербайджан щодо порядку
передачі опіки для прийняття її
українською стороною, законних підстав
підтвердити повноваження ОСОБА_3 як
опікуна неповнолітньої ОСОБА_2 у
Кілійської РДА не має Крім того, у п.2
резолютивної частини витягу з
замовлення від 19 листопада 2012 року №314
голови виконавчої влади Хатаїнського
району Республіки Азербайджан "Про
призначення опікуна над
неповнолітньою ОСОБА_2." вказано:
"Призначити ОСОБА_3 опікуном
неповнолітньої внучки ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, яка зареєстрована та живе за
адресою: АДРЕСА_1", що свідчить про
призначення опікуном іншої особи.

Постановою Кілійського районного суду
Одеської області від 08 січня 2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також що у зв'язку з тим, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, перевіривши законність
і обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

В свідоцтві про народження, виданому
повторно 23 квітня 2006 року Хатаїнським
районним відділом ЗАЦС міста Баку
республіки Азербайджан зазначено, що
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баку
про що в книзі реєстрації актів про
народження 17 червня 2000 року зроблено
запис за №130. Батько - ОСОБА_8, росіянин.
Мати - ОСОБА_9, азербайджанка.

Згідно з п.2 резолютивної частини
витягу з замовлення "Про призначення
опікуна над неповнолітній ОСОБА_2." від
19 листопада 2012 року №314 голови
виконавчої влади Хатаїнського району м
Баку Азербайджанської Республіки:
"Призначити ОСОБА_3 опікуном
неповнолітньої внучки ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, яка зареєстрована та живе за
адресою: АДРЕСА_1". У вказаному витягу
зазначено, що батьки неповнолітньої
ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не заперечують
проти призначення заявника ОСОБА_3
опікуном над їх дитині.

Листом від 01 лютого 2013 року № ДО/345
Кілійська РДА повідомила адвоката
ОСОБА_11 про те, що в зв'язку з
відсутністю вжитих відповідно до
Конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах від 22
січня 1993 року заходів Азербайджанською
Республікою щодо порядку передачі
опіки та прийняття її Українською
стороною, враховуючи, що відсутні
документи щодо позбавлення батьків
дитини батьківських прав та документ
про призначення опікуна містить
помилки, немає підстав підтвердити
повноваження ОСОБА_3 як опікуна
неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

22 липня 2013 року адвокат ОСОБА_4 подав до
Кілійського районного суду Одеської
області виправлений витяг з указу №314
голови органу виконавчої влади
Хатаїнського району від 19 листопада 2012
року "Про призначення опікуна ОСОБА_2,
що не досягла повнолітнього віку".
Відповідно до п.2 резолютивної частини
вказаного витягу ОСОБА_3, що проживає та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
призначено опікуном неповнолітньої
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом
з нею за вищезазначеною адресою.

Згідно з поясненнями неповнолітньої
ОСОБА_2, її матір мешкає в м Баку
республіки Азербайджан, з батьком вона
тривалий час стосунки не підтримує.
Близько 7 років тому вона з дозволу
матері переїхала жити до своєї бабусі -
ОСОБА_3 в АДРЕСА_1. Вона закінчила
Трудівську загальноосвітню школу та
має намір залишитися жити в Україні та
набути українське громадянство без
чого вона не може отримати документ про
повну середню освіту. Для цього
необхідно підтвердити повноваження її
бабусі, як опікуна.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що Азербайджанська
Республіка не вжила заходів щодо
передачі опіки над неповнолітньою
ОСОБА_2 українській стороні і, тому, у
відповідача не було законних підстав
підтвердити повноваження ОСОБА_3 як
опікуна, у зв'язку з чим, у задоволенні
позову належить відмовити.

Судова колегія не погоджується з цими
висновками суду першої інстанції, з
таких підстав.

Конвенцією про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах, яку
ратифіковано Законом України №240/94-ВР
від 10 листопада 1994 року, передбачено,
зокрема, наступне.

Стаття 33 "Опіка і піклування"

1. Встановлення або скасування опіки і
піклування провадиться за
законодавством Договірної Сторони,
громадянином якої є особа, у відношенні
якого встановлюється або скасовується
опіка або піклування.

2. Правовідносини між опікуном або
піклувальником і особою, що
знаходиться під опікою або
піклуванням, регулюються
законодавством Договірної Сторони,
установа якої призначила опікуна або
піклувальника.

3. Обов'язок прийняти опікунство або
піклування встановлюється
законодавством Договірної Сторони,
громадянином якої є особа,
призначувана опікуном або
піклувальником.

4. Опікуном або піклувальником особи, що
є громадянином однієї Договірної
Сторони, може бути призначений
громадянин іншої Договірної Сторони,
якщо він проживає на території Сторони,
де буде здійснюватися опіка або
піклування.

Стаття 34 "Компетентність установ
Договірних Сторін у питаннях опіки і
піклування"

По справах про встановлення або
скасування опіки і піклування
компетентні установи Договірної
Сторони, громадянином якої є особа, у
відношенні якого встановлюється або
скасовується опіка або піклування,
якщо інше не встановлено цією
Конвенцією.

Стаття 35 "Порядок вживання заходів по
опіці і піклуванню"

1. У разі потреби вживання заходів по
опіці або піклуванню в інтересах
громадянина однієї Договірної Сторони,
постійне місце проживання,
місцеперебування або майно якого
знаходиться на території іншої
Договірної Сторони, установа цієї
Договірної Сторони невідкладно
повідомляє установу, компетентну у
відповідності зі статтею 34.

2. У випадках, що не допускають
зволікань, установа іншої Договірної
Сторони може сама прийняти необхідні
тимчасові міри у відповідності зі
своїм законодавством. При цьому вона
зобов'язана невідкладно повідомити про
це установу, компетентну у
відповідності зі статтею 34. Ці міри
зберігають силу до прийняття
установою, зазначеною в статті 34,
іншого рішення.

Стаття 36 "Порядок передачі опіки або
піклування"

1. Установа, компетентна у
відповідності зі статтею 34, може
передати опіку або піклування установі
іншої Договірної Сторони в тому
випадку, якщо особа, що знаходиться під
опікою або піклуванням, має на
території цієї Договірної Сторони
місце проживання, місцеперебування або
майно. Передача опіки або піклування
набуває чинності з моменту, коли
запитувана установа прийме на себе
опіку або піклування і повідомить про
це запитуючу установу.

2. Установа, що відповідно до пункту 1
цієї статті прийняла опіку або
піклування, здійснює їх відповідно до
законодавства своєї держави.

Зі змісту наведених норм Конвенції
слідує, що компетентна установа
Азербайджанської Республіки за своїм
законодавством може призначити
громадянку України ОСОБА_3 опікуном
неповнолітньої ОСОБА_2 (ст. 34).

Також, ст. 35 Конвенції надає право
установі іншої Договірної Сторони (у
даному випадку це Кілійська РДА) вжити
заходів по опіці або піклуванню
громадянина однієї Договірної Сторони
(у даному випадку громадянці
Азербайджанської Республіки - ОСОБА_2.).

При цьому, Конвенція не обмежує
установу в обсягу цих заходів.

З матеріалів справи вбачається, що
компетентна установа Азербайджанської
Республіки за своїм законодавством
призначила громадянку України ОСОБА_3
опікуном неповнолітньої ОСОБА_2, проте
не повідомила про це Кілійську РДА
безпосередньо.

Разом з тим, Кілійська РДА була
повідомлена про встановлення опіки
адвокатом ОСОБА_4

Однак, Кілійська РДА не тільки не
скористалася правом на вжиття
будь-яких заходів по опіці
неповнолітньої ОСОБА_2, а й не знайшла
необхідним підтримати заходи, вжиті
установою іншої Договірної Сторони,
мотивуючи свою бездіяльність виключно
формальними підставами - відсутністю
офіціального повідомлення від
установи іншої Договірної Сторони. При
цьому, Кілійська РДА не зазначає, що
перешкодило їй звернутися до установи
іншої Договірної Сторони з метою
урегулювання формальностей.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у
справах, щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судова колегія вважає, що оскаржувана
бездіяльність Кілійської РДА, яка
полягає у не вчиненні належних дій на
користь неповнолітньої особи, яка
фактично була позбавлена
батьківського піклування, не є
обґрунтованою, добросовісною,
розсудливою, і, тому, вона не може бути
визнана правомірною.

За таких обставин, судова колегія
доходить висновку про обґрунтованість
позовних вимог представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 і, відповідно, необхідність їх
задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до
Кілійської РДА про визнання
бездіяльності незаконною, зобов'язання
вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 08 січня 2014 року
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність
Кілійської районної державної
адміністрації Одеської області щодо
відмови у визнанні ОСОБА_3
піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Кілійську районну державну
адміністрацію Одеської області
призначити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)
піклувальником неповнолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1).

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 14 березня 2014 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: