Справа № К/9991/2026/11-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/2026/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2010 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2008 року позивачі звернулися до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача та зобов'язання комісію з
питань розгляду матеріалів про
визнання права учасників війни та
учасників бойових дій УМВС України в
Закарпатській області визнати їх
учасниками дій та видати посвідчення.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24
листопада 2009 позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15
листопада 2010 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову, якою
відмовлено позивачам у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
позивачі звернулися з касаційною
скаргою, в якій просять постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно наказів ЛПТУ від
10 лютого 1989 року № 15 та від 20
лютого 1989 року № 17 ОСОБА_11 відряджений
до Азербайджанської РСР у складі 1
взводу 2 роти тимчасового батальйону.
Повернення з відрядження - 29 квітня 1989
року (згідно наказу ЛПТУ від 03 травня 1989
року №39 о/с).

Згідно наказів ЛПТУ від 06 квітня
1989 року за № 37 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ( у
складі 1 взводу 5 роти окремого
батальйону), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (у складі 1
взводу 3 роти окремого батальйону) та
ОСОБА_6 (у складі 2 взводу 5 роти окремого
батальйону) відряджені до республік
Закавказзя. Повернення з відрядження -
18 червня 1989 року (згідно наказу ЛПТУ від
20 червня 1989 року за №59 о/с).

Згідно наказів ЛПТУ від 08 червня
1989 року № 59 та від 12 червня 1989 року №60
ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (у складі 2 взводу 4
роти окремого батальйону) та ОСОБА_7 (у
складі 1 взводу 4 роти окремого
батальйону) відрядженні до
Закавказького регіону. Повернення з
відрядження 09 серпня 1989 року (згідно
наказу ЛПТУ від 09 серпня 1989 року за №76).

Відповідно до пункту 2 статті 6
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII,
учасниками бойових дій визнаються:
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього СРСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього СРСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів). Перелік
таких держав, періоди бойових дій у них
та категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1994 року № 63 «Про
організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» затверджено
Перелік держав і періодів бойових дій
на їх території.

Зі змісту примітки 6 до вказаного
Переліку стосовно можливості визнання
осіб учасниками бойових дій, якщо такі
мали місце в інших країнах після грудня
1979 року, та не названі у Переліку,
вбачається, що її положення
поширюються лише на військових
фахівців, які направлялися Генеральним
штабом Збройних Сил колишнього Союзу
РСР у країни, на території яких велися
бойові дії і пільги яким надавалися на
підставі довідок 10 Головного
управління Генерального штабу
Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що у Переліку держав і періодів бойових
дій на їх території колишні республіки
Союзу РСР (зокрема Вірменська РСР,
Азербайджанська РСР та Молдавська РСР)
відсутні, а позивачами не надано
довідки 10 Головного управління
Генерального штабу Збройних сил СРСР
про їх особисту участь у бойових діях,
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2010 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: