Справа № 820/13274/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р.Справа № 820/13274/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р.
по справі № 820/13274/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області , Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області , Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

19.12.2013 року громадянин В’єтнаму ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом, у якому з
урахуванням уточнення позовних вимог
просив скасувати рішення (оформлене у
вигляді висновку) ВГРІФО Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області про скасування
дозволу на імміграцію в Україну від
07.09.2007 р.; зобов'язати Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
поновити посвідку на постійне
проживання в Україні громадянину
В’єтнаму ОСОБА_1; зобов'язати Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
поновити у паспортних документах
(національному паспорті) громадянину
В’єтнаму ОСОБА_1 відмітку (штамп) про
наявність дозволу на імміграцію в
Україну; зобов'язати Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
поновити реєстрацію місця проживання
громадянину В’єтнаму ОСОБА_1 із
внесенням відповідних змін в облікові
документи.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 06.02.2014 року позовні
вимоги задовольнив.

Приймаючи зазначене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що у ході
судового розгляду не встановлено
визначених законодавством підстав для
скасування дозволу на імміграцію в
Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1.

Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
подало апеляційну скаргу, в якій
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
відмову в задоволенні позову. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, зазначаючи, що позивач
пропустив строки звернення із заявою
про оформлення посвідки на постійне
проживання, що є підставою для
скасування раніше наданого дозволу на
імміграцію.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
громадянин В’єтнаму ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1., прибув в Україну у 1987 році
з метою працевлаштування, навчання на
підставі Угоди між Урядом
Соціалістичної Республіки В'єтнам та
Урядом СРСР про направлення і
прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від 2
квітня 1981 року.

05.07.2004 р. ОСОБА_1 отримав посвідку на
постійне проживання в ВГІРФО УМВС
України в Херсонській області серії
НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1, що видана
безстроково.

З 24.12.2001 року позивач зареєстрований, як
фізична особа-підприємець та на
теперішній час здійснює
підприємницьку діяльність в м. Харкові,
що підтверджується копією свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_2.

2004 року ОСОБА_1 знявся з реєстраційного
обліку ВГІРФО УМВС України в
Херсонській області у зв'язку з виїздом
на постійне проживання до м. Харкова.

На теперішній час позивач має дружину
ОСОБА_3, яка має посвідку на постійне
проживання, та дитину - ОСОБА_2, 2002 р.н.,
яка народилась в Україні та є
громадянином України.

07.09.2007 року ВГІРФО УМВС України в
Херсонській області, розглянувши
матеріали на постійне проживання в
Україні громадянина В’єтнаму ОСОБА_1,
без отримання подання з боку
правоохоронних органів, без запрошення
позивача для надання пояснень, діючи на
підставі раніше досліджених та
перевірених матеріалів на постійне
проживання громадянина В’єтнаму -
виніс рішення (у формі висновку) про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну, згідно якого скасовано дозвіл
на імміграцію громадянину В'єтнаму
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. та постановлено
вилучити посвідку на постійне
проживання. Підставою для прийняття
рішення зазначено п.6 ст.12 Закону
України "Про імміграцію", про що
безпосередньо зазначено у
відповідному висновку (рішенні).

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що у ході судового
розгляду не встановлено визначених
законодавством підстав для скасування
дозволу на імміграцію в Україні
громадянину В'єтнаму ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

У відповідності до абз. 6 ст. 1 Закону
України "Про імміграцію" посвідка на
постійне проживання - документ, що
підтверджує право іноземця чи особи
без громадянства на постійне
проживання в Україні.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
імміграцію" дозвіл на імміграцію може
бути скасовано органом, який його
видав, якщо: 1)з'ясується, що його надано
на підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів чи
документів, що втратили чинність;
2)іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили; 3)дії іммігранта
становлять загрозу національній
безпеці України, громадському порядку
в Україні; 4)це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; 5)іммігрант
порушив законодавство про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства; 6)в інших випадках,
передбачених законами України.

Матеріали справи свідчать, що
оскаржуваний висновок ВГІРФО УМВС
України в Херсонській області від
07.09.2007 р. не містить посилань на
конкретні обставини як на підставу
застосування п. 6 ст. 12 Закону України
"Про імміграцію" для скасування
дозволу на імміграцію позивачу.

Слід вказати, що станом на момент
прийняття рішення про надання дозволу
на імміграцію позивачу ВГІРФО УМВС
України в Херсонській області
здійснював перевірку наданих
документів, будь-яких порушень
законодавства не встановив та
документував позивача посвідкою на
постійне проживання.

З моменту документування позивача
посвідкою на постійне проживання не
виникало нових обставин, які б тягли за
собою обґрунтування скасування
дозволу на імміграцію, відповідачами
таких обставин при розгляді справи не
зазначено.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень", затвердженого Постановою КМ
України № 1983 від 26.12.2002р. (який діяв на
час прийняття оскаржуваного рішення),
дозвіл на імміграцію скасовується
органом, який його видав. Для
започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання
надсилається до органу, який приймав
рішення про надання такого дозволу.
Департамент, територіальні органи і
підрозділи всебічно вивчають у
місячний термін подання щодо
скасування дозволу на імміграцію,
запитують у разі потреби додаткову
інформацію в ініціатора подання, інших
органів виконавчої влади, юридичних і
фізичних осіб, а також запрошують для
надання пояснень іммігрантів, стосовно
яких розглядається це питання. На
підставі результату аналізу
інформації приймається відповідне
рішення. Про прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.

У порушення зазначених норм при
винесенні оскаржуваного рішення
(висновку) не вивчались обставини,
зокрема наявності у позивача дитини,
яка народилась в Україні і є має право
на набуття громадянства України,
тривалість терміну перебування дитини
в Україні, їх соціальні зв'язки, можливі
негативні наслідки якщо дитина має
розлучатись з батьком.

Рішення про скасування дозволу на
імміграцію надсилається протягом
тижня органом, що його прийняв, до
територіального підрозділу за місцем
проживання для вилучення посвідки на
постійне проживання в іммігранта та
вжиття заходів відповідно до ст. 13
Закону України "Про імміграцію".

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
імміграцію" підлягає скасуванню дозвіл
на імміграцію, а статтею 13 вказаного
Закону встановлюється вилучення
посвідки на постійне місце проживання
на підставі скасування дозволу на
імміграцію.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачу не надавався дозвіл на
імміграцію в Україні, оскільки він
прибув до України у 1987 році, а Закон
України "Про імміграцію", прийнятий
07.06.2001 року, передбачив набуття дозволу
на імміграцію позивача в силу цього
Закону без окремої дії чи рішення
суб'єкта владних повноважень.

Отже, позивачу в силу дії цього Закону
щодо набуття права на дозвіл на
імміграцію надана посвідка на постійне
місце проживання в Україні без надання
дозволу на імміграцію.

При цьому, у ході судового розгляду
справи не встановлено, що позивачем для
отримання дозволу на імміграцію
подавались свідомо неправдиві
відомості, підроблені документи чи
документи, що втратили чинність, що
також не доведено відповідачами.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про імміграцію» особа, відносно якої
прийнято рішення щодо скасування
дозволу на імміграцію - зобов'язана
протягом місяця виїхати з України.

Однак, беручи до уваги факт наявності у
позивача неповнолітньої дитини
громадянина України, колегія суддів
вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 12, 14 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків. Батько і
мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім'ї є першоосновою
розвитку особистості дитини. На
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Діти та батьки не повинні розлучатися
всупереч їх волі, за винятком випадків,
коли таке розлучення необхідне в
інтересах дитини і цього вимагає
рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі ст. ст. 9, 26 Конституції
України іноземці та особи без
громадянства, що перебувають в Україні
на законних підставах, користуються
тими самими правами і свободами, а
також несуть такі самі обов'язки, як і
громадяни України, - за винятками,
встановленими Конституцією, законами
чи міжнародними договорами України.
Чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Таким чином, прийнявши оскаржуване
рішення щодо скасування дозволу на
імміграцію ОСОБА_1 ВГІРФО УМВС України
в Херсонській області порушив право
батька і його дитини - громадянки
України на проживання разом, постійний
контакт батьків з дітьми, пріоритет
сімейного виховання, фактично здійснив
розлучення батька і дитини, що не
відповідає інтересам дитини -
громадянина України, не має
достатнього балансу інтересів між
можливими інтересами держави в сфері
міграційної політики та
несприятливими наслідками для
інтересів приватного і сімейного життя
сім'ї і неповнолітньої дитини.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про необґрунтованість
оскаржуваного рішення ВГРІФО
Управління міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області
про скасування позивачу дозволу на
імміграцію в Україну від 07.09.2007 р., у
зв'язку з чим підлягає скасуванню, та як
наслідок є такими, що підлягають
задоволенню позовні вимоги позивача.

Стосовно посилань ВГІРФО УМВС України
в Херсонській області на пропущення
позивачем строку звернення до суду із
адміністративним позовом колегія
суддів зазначає про відсутність
доказів вручення (надсилання) позивачу
оскаржуваного рішення (висновку)
ВГІРФО ГУМВС України в Київській
області від 07.09.2007 р. до 21.01.2014 р., з
огляду на що строк звернення до суду
позивачем не пропущений.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Державної міграційної служби України в
Херсонській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р. по
справі № 820/13274/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Рєзнікова С.С.