Справа № 2610/27986/12
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Горяйнова
А.М.,

суддів - Мамчура Я.С.
та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 29 січня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва про
зобов'язання здійснити перерахунок
підвищення до пенсії, передбаченого ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва в
частині невиконання Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити невиплачене
йому, як дитині війни, щомісячне
підвищення до пенсії за період з 01
січня 2006 року по 16 листопада 2012 року.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 січня 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині вимог за період з 01 січня 2006
року по 22 травня 2012 року було залишено
без розгляду.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 січня 2013 року в
задоволенні іншої частини
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду від
29 січня 2013 року подав апеляційну скаргу
в якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
задоволення позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
при розгляді даної справи необхідно
керуватися Конституцією України та
практикою Європейського суду з прав
людини. Також позивач посилається на
те, що в постанові суду від 29 січня 2013
року не наведені підстави для відмови в
задоволенні вимог за 2012 рік.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова. З огляду на
викладене, колегія суддів визнала
можливим розглянути справу в порядку
письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 січня 2013 року - без
змін виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що 23 липня 2011
року підвищення до пенсії, передбачене
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», виплачується в
розмірі, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Згідно ст. 6 вказаного Закону у редакції
від 09 липня 2007 року дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, з прийняттям Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» було змінено правові
підстави та розміри соціальних виплат
особам, які мають статус дітей війни, а
тому позивач у 2012 році не має права на
виплату підвищення до пенсії у розмірі,
встановленому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінету Міністрів України було надано
право встановлювати розмір вказаних
соціальних виплат.

Відповідне повноваження Кабінетом
Міністрів України було реалізоване
шляхом прийняття постанови «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» від 06 липня 2011 року
№ 745. Вказана постанова набула чинності
23 липня 2012 року.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає,
що з 23 липня 2012 року особи, які набули
статусу дітей війни, втратили право на
виплату відповідних виплат у розмірі,
встановленому Законом України «Про
соціальний захист дітей війни».

Згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» у 2012 році норми і положення,
зокрема, ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2012 рік» Кабінетом Міністрів України
було винесено постанову «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» 23
листопада 2011 року № 1210.

Вказаними постановами встановлено
інший розмір підвищення до пенсії
особам, які мають статус дітей війни,
ніж положеннями ст. ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
правомірно відмовлено в задоволенні
вимог ОСОБА_2 про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
виплатити щомісячне підвищення до
пенсії за період з 23 травня по 16
листопада 2012 року у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як на підставу для задоволення своїх
вимог позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що станом на дату
винесення постанови суду від 29 січня 2013
року постанова КМ України від 06 липня
2011 року № 745 втратила чинність, а
посилання на нормативно-правові акти,
що регулювали дані правовідносини у 2012
році, в мотивувальній частині
постанови суду від 29 січня 2013 року -
відсутні.

Наведені позивачем обставини знайшли
своє підтвердження під час дослідження
мотивувальної частини оскаржуваної
постанови. Разом з тим, таке порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права не призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України не може бути підставою для
скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне рішення. За таких
обставин колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 29 січня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 січня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.