Справа № 824/938/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/938/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю секретаря судового засідання
Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, представників відповідача
Побережника С.А., Рачук О.В. та
Орловської Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Чернівецької митниці Міндоходів про
визнання незаконним та скасування
наказу, зобов'язання до вчинення певних
дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Чернівецької митниці Міндоходів про
визнання незаконним та скасування
наказу, зобов'язання до вчинення певних
дій.

Посилаючись на те, що при звільненні з
посади головного інспектора сектору по
контролю за класифікацією та
кодуванням товарів відділу митних
платежів Чернівецької обласної
митниці Державної митної служби
України у зв'язку з реорганізацію та
скороченням штатної чисельності
Чернівецької обласної митниці
відповідачем було порушено положення
Кодексу законів про працю України,
вказуючи, що звільнення є
необґрунтованим та безпідставним,
проведеним виключно з суб'єктивних
міркувань начальника митниці, ОСОБА_1
просить суд скасувати наказ начальника
Чернівецької митниці Міндоходів №42-о
від 05 лютого 2014 року як незаконний та
поновити його на роботі на займану до
звільнення посаду із оплатою за час
вимушеного прогулу.

Відповідач, надавши суду заперечення
проти позову у письмовій формі, просив
у задоволенні позову відмовити в
повному обсязі у зв'язку з його
безпідставністю. При цьому зазначав, що
наказом Чернівецької митниці
Міндоходів від 25 лютого 2014 року №63-о
було скасовано наказ Чернівецької
митниці Міндоходів від 05 лютого 2014 року
№42-о «Про звільнення ОСОБА_1» і позивач
на даний час є працівником митниці.

У зв'язку з відмовою позивача від
частини позову ухвалою суду від 25
березня 2014 року закрито провадження в
даній адміністративній справі в
частині позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
наказу начальника Чернівецької
митниці Міндоходів «Про звільнення
ОСОБА_1» №42-о від 05 лютого 2014 року та
поновлення його на роботі на посаді
головного інспектора сектору по
контролю за класифікацією та
кодуванням товарів відділу митних
платежів Чернівецької обласної
митниці Державної митної служби
України.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлений позов лише в частині вимог
щодо стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу. Просив суд у
вказаній частині позов задовольнити та
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 06
лютого 2014 року по 25 лютого 2014 року.

Відповідач проти задоволення позову
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу заперечував,
вказавши про безпідставність та
необґрунтованість таких вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши всі обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював
на посаді головного інспектора сектору
по контролю за класифікацією та
кодуванням товарів відділу митних
платежів Чернівецької обласної
митниці Державної митної служби
України.

Наказом начальника Чернівецької
митниці Міндоходів «Про звільнення
ОСОБА_1» №42-о від 05 лютого 2014 року
позивача звільнено із займаної посади
06 лютого 2014 року у зв'язку із
реорганізацію та скороченням штатної
чисельності Чернівецької обласної
митниці, відповідно до пункту 1 статті 40
Кодексу законів про працю України.

Проте 25 лютого 2014 року Чернівецькою
митницею Міндоходів було видано наказ
за №63-о, яким скасовано наказ
Чернівецької митниці Міндоходів від 05
лютого 2014 року №42-о «Про звільнення
ОСОБА_1».

У зв'язку із цим позивач відмовився від
частини позову і ухвалою суду від 25
березня 2014 року закрито провадження в
даній адміністративній справі в
частині позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
наказу начальника Чернівецької
митниці Міндоходів «Про звільнення
ОСОБА_1» №42-о від 05 лютого 2014 року та
поновлення його на роботі на посаді
головного інспектора сектору по
контролю за класифікацією та
кодуванням товарів відділу митних
платежів Чернівецької обласної
митниці Державної митної служби
України.

Отже, позивач просив суд лише стягнути
з відповідача середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

В обґрунтування цих позовних вимог
позивач та його представник посилалися
на частину другу статті 235 Кодексу
законів про працю України, відповідно
до якої при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Суд зазначає, що таке посилання є
помилковим та безпідставним, оскільки
указаною нормою визначено, що рішення
про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
приймає орган, який розглядає трудовий
спір, при винесенні рішення про
поновлення на роботі.

В даному ж випадку суд не приймав
рішення про поновлення позивача на
роботі, а тому не може приймати рішення
про стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Крім цього, судом встановлено, що
пунктом 2 наказу Чернівецької митниці
Міндоходів від 25 лютого 2014 року №63-о
було доручено управлінню
фінансово-економічної роботи та
бухгалтерського обліку Чернівецької
митниці Міндоходів провести
відповідні перерахунки позивачу.

З листа Чернівецької митниці
Міндоходів від 19 березня 2014 року
№24-70-05-16/02/2236 адресованого позивачу
вбачається, зокрема, що згідно наказу
від 25 лютого 2014 року №63-о було
проведено перерахунок, знято
компенсацію за невикористану
відпустку за 29 кал.днів та вихідну
допомогу, а згідно коригуючого табеля
заробітну плату за 31.45 год (період
роботи з 25 лютого 2014 року по 28 лютого 2014
року) на суму 700,42 грн буде нараховано
ОСОБА_1 із заробітною платою за
березень місяць.

Надані в ході розгляду справи
посилання позивача в обґрунтування
своїх вимог щодо стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
про несвоєчасне отримання трудової
книжки після звільнення, не погодження
із внесеними до неї записами та не
виплату заробітної плати після видання
Чернівецькою митницею Міндоходів
наказу від 25 лютого 2014 року №63-о суд не
бере до уваги, оскільки відповідно до
статті 137 Кодексу адміністративного
судочинства України, зміст якої
неодноразово роз'яснювався позивачу та
його представнику, після початку
судового розгляду справи по суті
позивач не може змінювати предмет або
підставу позову.

Згідно ж поданого ОСОБА_1 позову його
предметом є визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, а підставою для заявлення
вимоги про стягнення оплати за час
вимушеного прогулу було непогодження з
незаконним звільненням та, відповідно,
вимога до суду скасувати наказ про
звільнення та поновити на раніше
займаній посаді.

Таким чином, враховуючи те, що заявлені
ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу нерозривно пов'язані та є
похідними від позовних вимог про
визнання незаконним наказу про
звільнення та поновлення на роботі,
від яких позивач відмовився та
відносно яких суд не приймав рішення
про поновлення на роботі, суд вважає їх
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на законі, а відтак
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Чернівецької митниці Міндоходів про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 27
березня 2014 року.