Справа № 2а-6025/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6025/12/2670
Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва
Державної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 вересня 2012 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віжн ТБ» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби, за участю
прокуратури Шевченківського району м.
Києва про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №15746/1506/0 від
22.11.2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Віжн ТБ» звернулися
в суд з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№15746/1506/0 від 22.11.2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
вересня 2012 року позовні вимоги
позивача задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про відмову в задоволенні вимог
позивача.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує постанову суду першої
інстанції та приймає нове рішення, якщо
встановить порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
виходив з того, що відповідачем не
доведено правомірність прийнятого
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Апеляційна інстанція не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
07.11.2011 року відповідачем проведено
камеральну перевірку податкової
звітності позивача з податку на
прибуток за 2-й квартал 2011 року, за
результатами якої складений акт
камеральної перевірки податкової
звітності з податку на прибуток №37/1506
від 07.11.2011 року.

Перевіркою встановлено, що позивачем
при складанні податкової декларації з
податку на прибуток за другий квартал
2011 року порушено п. 3 підрозділу 4
Розділу 20 Перехідних положень
Податкового кодексу України, а саме: до
складу від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
(податкового) періоду, що є частиною
витрат другого кварталу 2011 року,
включено від'ємне значення об'єкту
оподаткування, отримане за
результатами діяльності у 2010 році, що
призвело до завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на 81 662 063,00 грн.

Наведені вище обставини слугували
підставою для прийняття відповідачем
спірного податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2011 року
№15746/1506/0, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 81 662 063,00 грн. за 2-й квартал 2011
року.

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зважає на наступні
обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем до складу витрат другого
кварталу 2011 року було включено від'ємне
значення об'єкту оподаткування,
отримане суб'єктом господарювання за
результатами здійсненої господарської
діяльності за перший квартал 2011 року в
сумі 81662 063,00 грн. із врахування
від'ємного значення об'єкту
оподаткування за результатами
господарської діяльності за 2010 року.

За п. 150.1 ст. 150 ПК України якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат
розрахунку об'єкта оподаткування,
отриманий від ведення діяльності, яка
підлягає патентуванню, не враховується
для цілей абзацу першого цього пункту
та відшкодовується за рахунок доходів,
отриманих у майбутніх податкових
періодах від такої діяльності.

Аналіз наведеної правової норми
свідчить про порушення позивачем вимог
п. 150.1 ст. 150 з урахуванням п. 3 підрозділу
4 Розділу XX Перехідних положень
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 2756-УІ із змінами та
доповненнями.

За ч. 2 п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон) у 2011 році
сума від'ємного значення, яка
відповідно до абз. 1 цього пункту не
була врахована у складі валових
витрат, та від'ємне значення об'єкта
оподаткування, яке виникло у 2010 році,
підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону якщо
об'єкт оподаткування платника податку
з числа резидентів за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування (з урахуванням
суми амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

З 01.01.2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України, а з 01.04.2011
року втратив чинність Закон України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Проте п. 1 підрозділу 4 розділу XX
Перехідних положень Податкового
кодексу України визначено, що розділ III
ПК України застосовується під час
розрахунків з бюджетом, починаючи з
доходів і витрат, що отримані і
проведені з 01.04.2011 року, якщо інше не
встановлено цим підрозділом.

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу
України визначено, що податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Згідно п. 37.1 та п. 37.2 ст. 37 Податкового
кодексу України, підстави для
виникнення, зміни і припинення
податкового обов'язку, порядок і умови
його виконання встановлюються цим
Кодексом або законами з питань митної
справи. Податковий обов'язок виникає у
платника податку з моменту настання
обставин, з якими цей Кодекс та закони з
питань митної справи пов'язує сплату
ним податку.

Відповідно до п. 150.1 ст.150 Податкового
кодексу України якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками податкового року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат
розрахунку об'єкта оподаткування,
отриманий від ведення діяльності, яка
підлягає патентуванню, не враховується
для цілей ч. 1 цього пункту та
відшкодовується за рахунок доходів,
отриманих у майбутніх податкових
періодах від такої діяльності.

В свою чергу, п. 3 підрозділу 4 розділу XX
Перехідних положень Податкового
кодексу України визначено, що п. 150.1 ст.
150 Податкового кодексу України
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого - якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Крім того, відповідно до рішення
Конституційного суду України у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої ст. 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 09.02.99 р. № 1-рп/99
Конституційний суд України дійшов
висновку, що за загальновизнаним
принципом права законів та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій ст..58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

У зв'язку з набранням 01.04.2011 року
чинності розділу ІІІ Податкового
кодексу України та відсутністю у ньому
посилання на врахування у другому
кварталі 2011 року від'ємного значення
об'єкта оподаткування, окрім того, що
виник за результатами діяльності у
першому кварталі 2011 року, судова
колегія повністю погоджується з
доводами апелянта, що від'ємне значення
об'єкту оподаткування 2010 року, що
увійшло до першого кварталу 2011 року до
складу від'ємного значення другого
кварталу 2011 року не включається, а тому
у позивача відсутні підстави для
включення до податкової декларації з
податку на прибуток підприємств за
другий квартал 2011 року від'ємного
значення об'єкта оподаткування 2010 року.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог про
визнання незаконними та скасування
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянтом доведено правомірність та
обґрунтованість прийняття спірного
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 вересня 2012 року та
постановлення нової про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254, КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 вересня 2012 року -
скасувати.

Постановити по справі нове рішення,
яким в задоволенні вимог позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віжн ТБ» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби, за участю
прокуратури Шевченківського району м.
Києва про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №15746/1506/0 від
22.11.2011 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки
передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови суду
виготовлено 27.03.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

Головуючий суддя

Бистрик Г.М.

Судді:

Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.