Справа № 750/152/13-а(2а/750/126/13)
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
750/152/13-а(2а/750/126/13) Головуючий у 1-й
інстанції: Коверзнев В.О.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 19.02.2013 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського
районного суду м. Чернігова з позовом
до Управліня державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про визнання
неправомірними дій відповідача в особі
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Курильця
В.І. по наданню йому копії постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 30.11.2012 після закінчення
встановленого законодавством України
строку; визнання неправомірним дій
відповідача в особі старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Курильця
В.І. по закінченню виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа Новозаводського районного суду
міста Чернігова № 2-а-9869/11, виданого
судом 03.09.2012, та скасування цієї
постанови; зобов'язання відповідача
відновити виконавче провадження (ВП №
34311739) з виконання виконавчого листа
Новозаводського районного суду міста
Чернігова № 2-а-9869/11, виданого судом
03.09.2012.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 19.02.2013
вищевказаний адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Головного
управління юстиції у Чернігівській
області щодо несвоєчасного
направлення ОСОБА_2 копії постанови про
закінчення виконавчого провадження (ВП
№ 34311739) від 30.11.2012, визнати
неправомірним дій Головного
управління юстиції у Чернігівській
області в особі старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Курильця В.І. по
закінченню виконавчого провадження (ВП
№ 34311739) з виконання виконавчого листа
Новозаводського районного суду міста
Чернігова № 2-а-9869/11, виданого судом
03.09.2012, а саму постанову скасовано. У
задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність частково задоволення
позовних вимог, з чим погоджується
колегія суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Новозаводського районного
суду міста Чернігова від 31.08.2011,
ухваленою в адміністративній справі №
2-а-9869/11, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Новозаводському районі міста
Чернігова здійснити позивачу
перерахунок і виплату державної пенсії
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період
з 27 травня по 22 липня 2011 року включно.

На підставі постанови суду 03.09.2012
видано виконавчий лист № 2-а-9869/11, який
позивачем пред'явлено відповідачу для
примусового виконання.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що виконавче провадження
(ВП № 34311739) з виконання виконавчого
листа № 2-а-9869/11 відповідач в особі
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Курильця
В.І. відкрив 19.09.2012. Листом № 18647/06 від
26.10.2012 Управління Пенсійного фонду
України в місті Чернігові, діючи як
правонаступник боржника, повідомило
відповідача про часткове виконання
виконавчого листа шляхом перерахунку
розміру пенсії позивача і
донарахування йому 10490 грн 25 коп.
Одночасно в листі зазначено, що
донарахована позивачу сума не
виплачена через відсутність
фінансування вказаних витрат з
Державного бюджету України.

На підставі цього листа 30.11.2012
відповідач в особі старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Курильця В.І. виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження (ВП № 34311739). Копію вказаної
постанови позивачу фактично було
відправлено кур'єрською поштою 27.12.2012, у
зв'язку з чим він не вважається таким,
що пропустив 10-денний строк її
оскарження.

У мотивувальній частині постанови
від 30.11.2012 зазначено, що рішення суду
виконано боржником частково, а саме:
проведено перерахунок необхідної
виплати. Застосувати до боржника
штрафні санкції передбачені статями 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження» неможливо, оскільки
боржник не виконує рішення суду з
незалежних від нього обставин
(відсутність коштів для даного виду
виплат). Підставою закінчення
виконавчого провадження є пункт 11
частини 1 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі по тексту
- Закон).

Відповідно до зазначеної норми
Закону виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.
У свою чергу частиною третьою статті 75
Закону встановлено, що у разі якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф та вносить
подання правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що перед тим як винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону,
державний виконавець повинен особисто
переконатися у неможливості виконання
рішення без участі боржника навіть
після застосування до останнього
заходів впливу передбачених частиною
третьою статті 75 цього Закону.

Неможливість виконання виконавчого
листа № 2-а-9869/11, в частині фактичної
виплати позивачеві нарахованої за
постановою суду суми заборгованості в
розмірі 10490 грн 25 коп., відповідач
пояснює відсутністю фінансування
боржнику вказаних витрат з Державного
бюджету України, про що відповідачу
повідомив сам боржник. При цьому
відповідач не надав суду жодного
доказу на підтвердження здійснення
перевірки відповідності викладеної у
листі боржника інформації дійсності,
шляхом вивчення фінансового стану
боржника.

Таким чином, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку про те, що відповідач не вжив
усіх передбачених Законом заходів
примусового виконання рішення, чим
порушив вимоги статті 11 цього Закону
(«Обов'язки і права державних
виконавців»), а тому оскаржувана
постанова є неправомірною і такою, що
підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 49 Закону на
відповідача покладено обов'язок
направлення копії постанови про
закінчення виконавчого провадження у
триденний строк з дня її винесення.
Відповідач направив оскаржувану
позивачем постанову лише 27.12.2012, у
зв'язку з чим такі його дії є
неправомірними.

В силу положень статті 51 Закону у разі
визнання судом постанови про
закінчення виконавчого провадження
неправомірною та/або її скасування,
виконавче провадження підлягає
відновленню, про що державний
виконавець виносить відповідну
постанову. Беручи до уваги те, що
питання відновлення виконавчого
провадження буде вирішуватися
відповідачем лише після набрання цієї
постанови суду законної сили, заявлена
позивачем вимога про зобов'язання
відповідача відновити виконавче
провадження (ВП № 34311739) є передчасною і
такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апелянта про те, що фінансування
видатків на соціальний захист та
соціальне забезпечення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, проводиться в межах коштів,
передбачених Законами України про
Державний бюджет України на відповідні
роки, Державним бюджетом України на 2011
рік видатки на забезпечення в повному
обсязі соціальних гарантій відповідно
до окремих статей Законів та на
виконання судових рішень за програмами
соціального захисту громадян
Пенсійному Фонду України не
передбачено, оскільки такі доводи є
необґрунтованими.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області - залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19.02.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 04.03.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.