Справа № 826/2379/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 березня 2014 року 10:21 №
826/2379/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Гарника К.Ю., суддів Донця В.А.,
Пісоцької О.В. при секретарі судового
засідання Непомнящій А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Онуфріївське
ремонтно-транспортне
підприємство»до Онуфріївського
відділення Світловодської об'єднаної
державної податкової ГУ Міндоходів
у Кіровоградській області
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень та актів
перевірок, рішення про результати
розгляду скарг

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Приватне акціонерне товариство
«Онуфріївське ремонтно-транспортне
підприємство» (далі по тексту - позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Онуфріївського відділення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі по
тексту - відповідач-1), Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі по
тексту - відповідач-2), Міністерства
доходів і зборів України (далі по
тексту - відповідач-3) в якому просить
суд:

- визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Онуфріївського відділення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 22 жовтня
2013 року № та № ;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
від 23 грудня 2013 року № 6313/10/11-28-10-01-08 про
результати розгляду первинної скарги;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Міністерства доходів і зборів
України від 24 січня 2014 року №
1295/6/99-99-10-01-02-15 про результати розгляду
повторної скарги;

- визнати протиправними та скасувати
акт № 000249/11-17/3751907 від 10 жовтня 2013 року
та акт № 000250/11-17/3751907 від 10 жовтня 2013
року про результати камеральної
перевірки Приватного акціонерного
товариства «Онуфріївське
ремонтно-транспортне підприємство» з
питань дотримання вимог податкового та
земельного законодавства за період з
2012 по 2013 роки.

У судовому засіданні 11 березня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов в повному
обсязі, просив суд задовольнити його.

Представник відповідачів у
судовому засіданні 11 березня 2014 року
адміністративний позов не визнав, з
посиланням на безпідставність
позовних вимог просив суд відмовити у
їх задоволенні.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що Онуфріївським відділенням
Світловодської ОДПІ проведено
камеральні перевірки податкових
декларацій з плати за землю (орендна
плата за земельні ділянки державної
або комунальної власності) по орендній
платі за земельні ділянки за 2012 рік (акт
від 10 жовтня 2013 року № 000250/11-17/03751907) та
за 2013 рік (акт від 10 жовтня 2013 року №
000249/11-17/03751907).

Перевіркою (акт перевірки від 10
жовтня 2013 року № 000250/11-17/03751907)
встановлено, що при розрахунку
орендної плати за 2012 рік платник не
дотримався п.288.5 ст.285 Податкового
кодексу України, розмір орендної плати
повинен становити 15 354,39 грн. (4,78 га х 21
414,77 грн. х 5% х 3), де: 4,78 га - площа
земельної ділянки; 21 414,77 грн. -
нормативна грошова оцінки одиниці
площі ріллі по області за 1 га; 5% - ставка
податку за землю; 3 - коефіцієнт.

Перевіркою (акт перевірки від 10
жовтня 2013 року № 000249/11-17/03751907)
встановлено, що при розрахунку
орендної плати за 2013 рік платником не
дотримано вимоги п.288.5 ст.288 Податкового
кодексу України, розмір орендної плати
за 8 місяців 2013 року повинен становити
10236,26 грн.

Таким чином, на думку податкового
органу, ПрАТ «Онуфріївське РТП» за 2012
рік занижено орендну плату за земельні
ділянки в сумі 6 610,43 грн., за 8 місяців 2013
року в сумі 4 406,98 грн.

Податковим повідомленням -
рішенням Онуфріївського відділення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 22 жовтня
2013 року № відповідно до пункту
123.1. статті 123 Податкового кодексу
України, за порушення підпункту 288.5.1.
пункту 288.5 статті 288 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з орендної
плати за землю з юридичних осіб
павлиська с/р на загальну суму 8623,04 грн.,
в тому числі: за основним платежем - 6610,43
грн., за штрафними санкціями - 1652,61 грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Онуфріївського відділення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 22 жовтня
2013 року № відповідно до пункту
123.1. статті 123 Податкового кодексу
України, за порушення підпункту 288.5.1.
пункту 288.5 статті 288 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з орендної
плати за землю з юридичних осіб
павлиська с/р на загальну суму 5508,73 грн.,
в тому числі: за основним платежем - 4406,98
грн., за штрафними санкціями - 1101,75 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, рішеннями Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 23 грудня
2013 року № 6313/10/11-28-10-01-08 та Міністерства
доходів і зборів України від 24 січня 2014
року № 1295/6/99-99-10-01-02-15 скарги позивача
залишені без задоволення, а спірні
податкові повідомлення - рішення від 22
жовтня 2013 року № та № - без
змін.

Мотивуючи правову позицію позивачем
наведені наступні доводи: відповідачем
порушено вимоги статі 86 Податкового
кодексу України та п.п.2.3.2.2. Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням вимог якого
покладено на органи державної
податкової служби, а саме: акти
перевірки не містять жодних посилань
на статті ПКУ, які було порушено
позивачем; на думку позивача,
податковим органом не взято до уваги
державний акт про право постійного
користування земельною ділянкою та
його чинності на дату проведення
перевірки; у податкового органу
відсутні повноваження щодо визначення
цільового призначення земельної
ділянки.

На думку податкового органу, позивач
зобов'язаний сплачувати оренду плату
не меншу ніж встановлено у Податковому
кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста
Києва погоджується із такими
висновками податкового органу з огляду
на наступне.

Згідно матеріалів справи та висновків
перевірки, податковим органом
встановлено, що відповідно до
розпорядження Онуфріївської
райдержадміністрації Кіровоградської
області від 10 лютого 2010 року № 52-р ПрАТ
«Онуфріївське РТП» було надано дозвіл
на складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 4,78
га за рахунок земель запасу (землі
змішаного використання) Павлишської
селищної ради під землі
сільськогосподарського призначення за
адресою: сел. Павлишин, провулок
Садовий, 28.

Рішенням дев'ятої сесії
Павлишської селищної ради VI скликання
від 17 січня 2012 року № 266 встановлено
розмірі орендної плати за земельні
ділянки, а саме: за землі під
господарськими договорами
сільськогосподарського призначення в
яких не зроблена грошова оцінка - 5% від
грошової оцінки ріллі по області.

Відповідно, між Павловьскою
селищною радою Онуфріївського району
Кіровоградської області та позивачем
укладена Тимчасова угода щодо оренди
землі від 30 січня 2010 року.

Згідно Витягу з технічної
документації Відділу Держкомзему в
Онуфріївському районі Кіровоградської
області про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 20 лютого 2012
року № 160 середня грошова оцінка 1,0 га
ріллі по області становить 21 414,77 грн.

Перевіряючими встановлено, що
відповідно до поданих податкових
декларацій з плати за землю (орендна
плата) за 2012 рік та 2013 рік ПрАТ
«Онуфріївське РТП» декларує податкові
зобов'язання за земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
площею 4,78 га, яка знаходиться за межами
населених пунктів, нормативну грошову
оцінку, яких не проведено, за -2012 рік в
сумі 8 743,96 грн., за 2013 рік в сумі 8 743,96
грн., в т.ч. за 8 місяців 2013 року в сумі 5
829,28 грн.

У відомостях про наявність земельних
ділянок (додаток №1 до декларації з
плати за 9012 рік та 2013 рік ПрАТ
«Онуфріївське РТП» декларує податкові
зобов'язання за земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
площею 4,78 га, яка знаходиться за межами
населених пунктів, нормативну грошову
оцінку, яких не проведено, за 2012 рік в
сумі 8 743,96 грн., за 2013 рік в сумі 8 743,96
грн., в т.ч. за 8 місяців 2013 року в сумі 5
829,28 грн.

У відомостях про наявність земельних
ділянок (додаток №1 до декларації з
плати за землю) ПрАТ «Онуфріївське РТП»
у графі « Категорія земель, на яких
розташована земельна ділянка, та її
цільове призначення» зазначено -
несільськогосподарського призначення.

Матеріали справи містять копію
Державного акту № 40 на право
постійного користування земельною
ділянкою серії КР для розміщення
виробничої бази, який видано
Онуфріївському ремонтно-транспортному
підприємству смт. Павлиш.

Позивач стверджує, що чинність цього
акту підтверджується Листом відділу
Держземагентства в Онуфріївському
районі Кіровоградської області №
166/02/11-14 від 12 лютого 2014 року
(копії Державного акта та Листа
містяться в матеріалах справи).

На думку позивача, при урахуванні
змісту Державного акта про право
постійного користування земельною
ділянкою та його чинності на дату
проведення перевірки). позивач, згідно
з чинним в Україні законодавством
(п.277.1, ст.277 ПКУ), за користування
земельною ділянкою мав сплачувати лише
земельний податок у встановленому
розмірі, а саме - 8743,96 грн. за рік - у 2012
році та 8743,96 грн. - у 2013 році.

Починаючи з 01 січня 2011 року порядок
оподаткування земельних ділянок та
адміністрування земельного податку і
орендної плати за землю визначається
розділом ХІІІ "Плата за землю".

Згідно пунктів 288.1, 288.3 статті 288
Податкового кодексу України визначено,
що підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки;
об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288
Податкового кодексу України розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України
встановлює, що розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

У свою чергу, відповідно до пункту 274.1
статті 274 Податкового кодексу України
ставка податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх нормативної грошової
оцінки, за винятком земельних ділянок,
зазначених у статтях 272, 273, 276 цього
Кодексу.

Таким чином, річна сума орендної плати
за землю за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, не може бути меншою за 3
відсотки.

Аналіз наведених правових норм вказує,
що хоча розмір орендної плати й
зазначається у договорі оренди, однак,
є нормативно врегульованою величиною
із визначенням мінімальної та
максимальної меж.

За правилами пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Враховуючи викладене, у зв'язку зі
зміною ставки орендної плати із
набранням законної сили Податковим
кодексом України позивач з 01 січня 2011
року мав самостійно обчислювати суму
податку, виходячи зі ставки у розмірі 3
відсотки від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки відповідно до
мінімальних обмежень, визначених у
підпункті 288.5.1 пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України, та
незалежно від внесення змін до
державного акту про право постійного
користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 13 червня 2013 року у справі
№К/9991/87034/11, від 21 жовтня 2013 року у
справі №К/800/10746/13, від 23 жовтня 2013 року у
справі №К/9991/15442/12, від 28 жовтня 2013 року
у справі №К/9991/61718/12, від 09 грудня 2013
року у справі №К/9991/51082/12.

Відповідно до пункту 278.1. статті 278
Податкового кодексу України ставка
податку за земельні ділянки, надані
підприємствам промисловості,
транспорту (крім земель залізничного
транспорту за винятком земельних
ділянок залізничного транспорту, на
яких знаходяться окремо розташовані
культурно-побутові будівлі та інші
споруди), зв'язку, енергетики, а також
підприємствам і організаціям, що
здійснюють експлуатацію ліній
електропередач (крім
сільськогосподарських угідь та земель
лісогосподарського призначення),
встановлюється у розмірі 5 відсотків
від нормативної грошової оцінки
одиниці площі ріллі по Автономній
Республіці Крим або по області.

Колегія суддів зазначає, що
згідно Державного акту № 40 на право
постійного користування земельною
ділянкою серії КР для розміщення
виробничої бази, який видано
Онуфріївському ремонтно-транспортному
підприємству смт. Павлиш земельну
ділянку надано у постійне користування
для розміщення виробничої бази.

Рішенням дев'ятої сесії
Павлишської селищної ради VI скликання
від 17 січня 2012 року № 266
встановлено розмірі орендної плати за
земельні ділянки, а саме: за землі під
господарськими договорами
сільськогосподарського призначення в
яких не зроблена грошова оцінка - 5% від
грошової оцінки ріллі по області.

Колегія суддів зазначає, що
матеріали справи не містять доказів
проведення грошової оцінки земельної
ділянки. Відповідно до листа Відділу
Держземагенства в Онуфріївському
районі від 05 грудня 2013 року № 1034/02/11-13
позивачем не розроблено проект
землеустрою не укладено договір оренди
землі, який би чітко вказував на
цільове призначення та категорії
земель.

Проте, відповідно до розпорядження
Онуфріївської райдержадміністрації
Кіровоградської області від 10 лютого
2010 року № 52-р ПрАТ «Онуфріївське РТП»
було надано дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 4,78 га за
рахунок земель запасу (землі змішаного
використання) Павлишської селищної
ради під землі сільськогосподарського
призначення за адресою: сел. Павлишин,
провулок Садовий, 28.

Таким чином, вірним є висновок
відповідача про те, що при розрахунку
орендної плати за 2012-2013 року платник не
дотримав вимоги пункту 288.5. статті 288
Податкового кодексу України, а саме:

- розмір орендної плати за 2013
рік повинен становити 10236,26 грн. (4,78 га х
21414,77 грн. х 5% х 3), де 4,78 га - площа
земельної ділянки; 1414 77 грн. -
нормативної грошової оцінки одиниці
площі ріллі по області за 1 га; 5% - ставка
податку за землю; 3 - коефіцієнт;

- розмір орендної плати за 2012
рік повинен становити 15354,39 грн. (4,78 га х
21414,77 грн. х 5% х 3), де 4,78 га - площа
земельної ділянки; 1414 77 грн. -
нормативної грошової оцінки одиниці
площі ріллі по області за 1 га; 5% - ставка
податку за землю ; 3 - коефіцієнт;

Відповідно до підпункту 54.3.5.
пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо: дані
перевірок щодо утримання податків у
джерела виплати, в тому числі
податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
податковим агентом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висками актів
перевірки та вважає, що відповідачем
правомірно визначено суму грошового
зобов'язання з орендної плати за землю
за 2012-2013 роки.

У разі якщо контролюючий
орган самостійно визначає суму
податкового зобов'язання, зменшення
суми бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що податкові
повідомлення-рішення Онуфріївського
відділення Світловодської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 22 жовтня
2013 року № є правомірними
та не підлягають скасуванню.

Вирішуючи адміністративну
справу в частині визнання
протиправними та скасування рішення
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 23 грудня
2013 року № 6313/10/11-28-10-01-08 про результати
розгляду первинної скарги та рішення
Міністерства доходів і зборів України
від 24 січня 2014 року № 1295/6/99-99-10-01-02-15 про
результати розгляду повторної скарги
колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 17 Податкового
кодексу України закріплює право
платників податків оскаржувати в
порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб),
а також надані контролюючими органами
роз'яснення (пункт 17.1.7 статті 17
Податкового кодексу України).

Оскарженням рішень контролюючих
органів є оскарження платником податку
податкового повідомлення-рішення про
визначення сум грошового зобов'язання
платника податків або будь-якого
рішення контролюючого органу в порядку
і строки, які встановлені цим Кодексом
за процедурами адміністративного
оскарження, або в судовому порядку
(пункт 14.1.7 статті 14 Податкового кодексу
України).

Відповідно до пункту 56.8. статті 56
Податкового кодексу України
контролюючий орган, який розглядає
скаргу платника податків, зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його протягом 20 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника податків
поштою з повідомленням про вручення
або надати йому під розписку.

Рішення центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику, прийняте за
розглядом скарги платника податків, є
остаточним і не підлягає подальшому
адміністративному оскарженню, але може
бути оскаржене в судовому порядку
(пункт 56.10. статті 56 Податкового кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовано сторонами у судовому
засіданні, спірні рішення про
результати розгляду скарг надані з
дотримання процедури
адміністративного оскарження,
визначеної Податковим кодексом
України, відтак позовні вимоги в цій
частині також не підлягають
задоволенню.

Також, необґрунтованою є вимога
визнання про протиправними та
скасування акту № 000249/11-17/3751907 від 10
жовтня 2013 року та акту № 000250/11-17/3751907 від
10 жовтня 2013 року про результати
камеральної перевірки Приватного
акціонерного товариства «Онуфріївське
ремонтно-транспортне підприємство» з
питань дотримання вимог податкового та
земельного законодавства за період з
2012 по 2013 роки.

Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 3
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22 грудня 2010
року № 984 (далі по тексту Порядок № 984)
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Тобто, акт перевірки за своєю
правовою природою є службовим
документом та який містить висновки
податкового органу щодо результатів
перевірки, не є актом державного чи
іншого органу в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки такий акт не породжує
жодних правових наслідків, що
спрямовані на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і не має
обов'язкового характеру для платника
податків, який перевірявся, а висновки
податкового органу не порушують прав
позивача.

Враховуючи викладене, акт
перевірки, складений органом державної
податкової служби, не є
нормативно-правовим актом або правовим
актом індивідуальної дії, не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, оскільки
не встановлює, не змінює та не припиняє
жодних прав та обов'язків.

При цьому, інтересом юридичної
особи у сфері публічно-правових
відносин слід розуміти інтерес, що
може бути об'єктом судового захисту та
інших засобів правової охорони з метою
задоволення потреб юридичної особи,
які не суперечать Конституції та
законам України, суспільним інтересам,
справедливості, добросовісності,
розумності та іншим загально-правовим
засадам.

Слід зазначити, що у
судовому засіданні 11 березня 2014 року
представником відповідачів заявлено
клопотання про закриття провадження у
справі в частині оскарження актів
перевірки, у задоволенні якого
відмолено з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначений принцип полягає у захисті
порушеного права від порушення, що вже
відбулося, тобто в наявності
матеріально - правового інтересу
позивача відносно дій (бездіяльності)
суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для
оскарження рішень (дій, бездіяльності),
як наявність порушеного права, нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачена для справ щодо
оскарження нормативно - правових актів,
які можуть оскаржувати ті особи, щодо
яких можливе застосування акту.

Однією з Конституційних засад
судочинства є поширення юрисдикції
судів на всі правовідносини, що
виникають у державі, згідно з частиною
другою статті 124 Конституції України.

На підставі викладеного, суд доходить
висновків, що у випадку оскарження
позивачем рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень, які не
порушують прав або охоронюваних
Законом інтересів позивача, або не
підлягають судовому оскарженню
взагалі, суд повинен відмовити у
задоволенні позову.

Закриття провадження судом вбачається
можливим тільки у випадку відсутності
владних повноважень відповідача, або у
випадку прямого визначення Законом
іншої юрисдикції заявлених вимог.

Оскільки іншого порядку оскарження дій
податкових органів України чинним
законодавством не встановлено, суд
доходить висновків про відсутність
підстав для закриття провадження у
справі.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведено правомірність своїх дій у
відповідності до вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Приватного акціонерного
товариства «Онуфріївське
ремонтно-транспортне підприємство» не
підлягає задоволенню.

При цьому, вирішуючи питання судового
збору, колегія суддів зазначає, що
оскільки позивачем при подачі
адміністративного суду сплачено
судовий збір у повному розмірі,
додаткового вирішення дане питання не
потребує.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову Приватного акціонерного
товариства «Онуфріївське
ремонтно-транспортне підприємство»
відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді
В.А. Донець

О.В. Пісоцька