Справа № 694/1985/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/1985/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дудніченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації
Черкаської області на постанову
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 22 січня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації Черкаської області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання визнати статус інваліда
війни та видати посвідчення інваліда
війни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення Звенигородської
райдержадміністрації про визнання дій
неправомірними, зобов'язання визнання
статусу інваліда війни та видачі
посвідчення інваліда війни на підставі
п.9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», посилаючись на
те, що він є інвалідом третьої групи,
внаслідок захворювання пов'язаного з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС, так як в складі 7-ї професійної
пожежної частини по охороні м.
Звенигородка в період з 6 червня по 25
червня 1986 року приймав участь в
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи у складі зведеного загону
протипожежної служби Цивільної
оборони Черкаської області.

Постановою Звенигородського районного
суду Чернігівської області від 22.01.2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені адміністративного позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що позивач
перебуваючи на посаді заступника
начальника 7-ї професійної пожежної
частини по охороні м. Звенигородка в
період з 06 червня по 25 червня 1986 року
входив до складу формувань Цивільної
оборони під час ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи з 06.06.1986 року
по 25.06.1986 року брав участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у складі зведеного загону
протипожежної служби Цивільної
оборони Черкаської області. Враховуючи
це позивач повинен був отримати статус
інваліда війни та відповідне
посвідчення.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
Управління праці та соціальної захисту
населення Звенигородської РДА
Черкаської області (далі УПСЗН) із
заявою.

09 липня 2013 року ОСОБА_3 отримав витяг з
протоколу засідання комісії по
розгляду питань пов'язаних із
встановленням статусу ветеранам війни
щодо розгляду питання статусу інваліда
війни ОСОБА_3, в якому позивачу
відмовили у встановленні статусу
інваліда війни. Так, відповідач свою
відмову мотивував відсутністю довідки
про займану посаду та роботу, яку
позивач виконував під час ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та довідки про встановлення
інвалідності внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням службових
обов'язків по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Свою відмову відповідач мотивує тим, що
відсутні документи, які свідчили б, що
позивач ОСОБА_3, дійсно залучався у 1986
році до виконання завдань з
протипожежного захисту об'єктів і
територій в зоні аварії на
Чорнобильській АЕС зведених загонів
протипожежної служби Цивільної
оборони Черкаської області, в тому
числі ППЧ 7 м.Звенигородка.

Довідка від 22.07.2009 року №3252/7-1/5 про
залучення ОСОБА_3 до формувань ЦО для
виконання робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, видана
безпідставно, оскільки підстава - наказ
УВС Черкаського облвиконкому від 16.08.1986
року №073 не містить інформації про
залучення ОСОБА_3 до складу формувань
Цивільної оборони.

Позивач не погоджуючись з вказаним
рішенням відповідача звернувся до суду
з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем підтверджено участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що є підставою для
отримання статусу інваліда війни та
відповідного посвідчення.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Закон України від 22.10.1993 року № 3551-XII
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» визначає
правовий статус ветеранів війни,
забезпечує створення належних умов для
їх життєзабезпечення, сприяє
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551
встановлено, що до інвалідів війни
належать також інваліди з числа осіб,
залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 10 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 року № 302 посвідчення
інваліда війни видається на підставі
довідки медико-соціальної експертної
комісії про групу та причини
інвалідності.

Необхідність надання будь-яких інших
документів на підтвердження факту
участі особи в ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи
законодавством не передбачено.

Відповідно до чинних у 1986 року
Положення про Цивільну оборону СРСР,
затвердженого 18.03.1976 року постановою ЦК
КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111,
цивільна оборона будувалась за
територіально-виробничим принципом.
Тобто в кожному міністерстві,
відомстві або іншому центральному
органі виконавчої влади, а також на
підприємствах, в установах і
організаціях створювались служби та
формування цивільної оборони.
Керівництво службами та формуваннями
цивільної оборони в межах
адміністративно-територіальних
одиниць (областей, районів, міст)
здійснювалось від повідними місцевими
органами державної влади. Начальниками
цивільної оборони
адміністративно-територіальних
одиниць визначались керівники органів
державної влади, а в міністерствах,
відомствах, на підприємствах, в
установах і організаціях - їх
керівники.

Чинним Законом України «Про Цивільну
оборону України» визначено
аналогічний порядок створення,
функціонування та керівництва
службами і формуваннями цивільної
оборони.

Положенням про невоєнізовані
військові формування цивільної
оборони і норми забезпечення
(табелювання) їх
матеріально-технічними засобами ,
введеним у дію наказом начальника
Цивільної оборони СРСР-заступника
Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року №
90, передбачалося створення
невоєнізованих військових формувань
цивільної оброни та комплектування їх
особового складу.

Так, згідно довідки до акта огляду МСЕК
серія ЧК № 132396 позивачу з 1.07.2008 року
встановлена третя група інвалідності,
захворювання пов'язане з виконанням
роботи по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС. Згідно посвідчення серії
НОМЕР_1 та вкладки до нього виданих
03.06.1999 року, 11.09.2008 року Черкаською
облдержадміністрацією ОСОБА_3 є
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС
першої категорії.

В підтвердження того, що позивач
залучався до ліквідації аварії на
ЧАЕС в складі формувань Цивільної
оборони, до матеріалів справи долучено
довідку Головного Управління МНС
України у Черкаській області № 3252/7-1/5
від 22.07.2009 року про те, що ОСОБА_3 дійсно
працював на посаді заступника
начальника 7-ої професійної пожежної
частини по охороні м. Звенигородка, в
період з 06 по 26 червня 1986 року, брав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в складі зведеного загону
протипожежної служби цивільної
оборони Черкаської області, який
входив до складу формувань Цивільної
оборони; довідку Головного Управління
МНС України у Черкаській області
Звенигородського райвідділу № 946 від
02.04.2009 року. Відповідно до довідки
Головного Управління МНС України у
Київській області № 9/0/4616 від 20.08.2007
року ОСОБА_3 дійсно з 06.06.1986 року по
25.06.1986 року приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, знаходився в
30-кілометровій зоні відсудження в
стані бойової готовності в складі
Черкаського зведеного загону, та
отримав дозу опромінення 10,7 бер.

В даному випадку позивачем надано як
відповідачу, так і суду докази
наявності підстав для встановлення
статусу інваліда війни та видачі
відповідного посвідчення,
передбачених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону, а тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Аналогічна правова позиція закріплена
в ухвалах ВАСУ № К-39164/10 від 06.04.2011 року,
№К-36579/10 від 20.07.2011 року.

Доводи апелянта спростовуються
вищевикладеним.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації Черкаської області -
залишити без задоволення, а постанову
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 22 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

.

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.