Справа № 2а-2521/12/0970
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/800/46162/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Машинобудівний
завод «Автоливмаш» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Машинобудівний
завод «Автоливмаш» (далі - ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш») до
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області (далі -
відділ примусового виконання рішень
УДВС Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області) про
скасування постанов про арешт коштів
та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року ТОВ «Машинобудівний
завод «Автоливмаш» звернулося до суду
з позовом, в якому просило: визнати
протиправною та скасувати постанову
про арешт коштів боржника в межах суми
1247046 грн 46 коп., що знаходяться в
кредитних установах ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» та
зняти арешт з грошових коштів в межах
суми 1247046 грн 46 коп.; визнати
протиправною та скасувати постанову
про арешт коштів боржника в межах суми
1247046 грн 46 коп., що містяться в касі ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» та
зняти арешт з грошових коштів в межах
суми 1247046 грн 46 коп., що містяться в касі
ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш»; зобов'язати відповідача
зняти арешт з грошових коштів боржника
в межах суми 1247046 грн 46 коп., що
містяться в касі ТОВ «Машинобудівний
завод «Автоливмаш» та знаходяться в
кредитних установах ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш».

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані
постанови відповідача винесені з
порушення норм Закону України «Про
виконавче провадження», Інструкції про
проведення виконавчих дій, є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню. Зазначає, що законом не
передбачено можливості арешту каси
підприємства. Готівкові кошти можуть
бути вилучені у підприємства на
підставі акта державного виконавця.
Поняття вилучення коштів не тотожне
поняттю арешту коштів. Арешт коштів
може бути застосований тільки до
безготівкових коштів, облікованих на
банківських рахунках чи в інших
кредитних установах. Крім того, в
постанові про арешт коштів боржника
невірно вказана сума заборгованості
перед Управлінням Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області,
що підтверджується листом №3084/04 від 15
серпня 2012 року, що в свою чергу тягне за
собою недійсність даної постанови.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
вересня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішення УДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області 9 серпня 2012
року при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження по
виконанню: постанови ВДВС №16078655 від 4
грудня 2009 року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» 16963
грн 22 коп. виконавчого збору; постанови
ВДВС №14898023 від 29 вересня 2009 року про
стягнення з ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш» 11382 грн 74 коп. виконавчого
збору; вимоги УПФУ в м.
Івано-Франківську №1224/11 від 5 жовтня 2010
року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» на
користь УПФУ в м. Івано-Франківську 39244
грн 07 коп. заборгованості, виконавчий
збір та витрати в сумі 3963 грн 41 коп.;
вимоги УПФУ в м. Івано-Франківську
№1224/12 від 15 лютого 2011 року про
стягнення з ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш» на користь УПФУ в м.
Івано-Франківську 169960 грн 78 коп.
заборгованості, виконавчий збір та
витрати в сумі 17035 грн 08 коп.; вимоги
УПФУ в м. Івано-Франківську №1224/13у від 15
лютого 2011 року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» на
користь УПФУ в м. Івано-Франківську 56171
грн 33 коп. заборгованості, виконавчий
збір та витрати в сумі 5656 грн 14 коп.;
постанови ВДВС №26049893 від 25 жовтня 2011
року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» 3200
грн виконавчого збору; постанови ВДВС
№21617060 від 8 квітня 2011 року про
стягнення з ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш» 1663 грн 20 коп. виконавчого
збору; постанови ВДВС №19393352 від 8 січня
2011 року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш»
26795 грн 33 коп. виконавчого збору;
постанови ВДВС №20331803 від 8 квітня 2011
року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» 26856
грн 61 коп. виконавчого збору; постанови
ВДВС №19393352 від 31 грудня 2011 року про
стягнення з ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш» 39 грн 01 коп. витрат;
постанови ВДВС №32579178 від 7 серпня 2012
року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» 39
грн 01 коп. витрат; постанови ВДВС №21617060
від 31 грудня 2011 року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» 39
грн 01 коп. витрат; постанови ВДВС №29580986
від 24 січня 2011 року про стягнення з
ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш» 30456 грн 08 коп. виконавчого
збору; вимоги УПФУ в м.
Івано-Франківську №14/8у від 5 грудня 2011
року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» на
користь УПФУ в м. Івано-Франківську 136301
грн 63 коп. заборгованості, виконавчий
збір та витрати в сумі 13630 грн 16 коп.;
вимоги УПФУ в м. Івано-Франківську
№14/10у від 2 лютого 2012 року про стягнення
з ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш» на користь УПФУ в м.
Івано-Франківську 136637 грн 49 коп.
заборгованості, виконавчий збір та
витрати в сумі 13702 грн 71 коп.; вимоги
УПФУ в м. Івано-Франківську №14/14у від 5
червня 2012 року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» на
користь УПФУ в м.
Івано-Франківську 315925 грн 81 коп.
заборгованості, виконавчий збір та
витрати в сумі 31631 грн 59 коп.; вимоги
УПФУ в м. Івано-Франківську №14/15у від 2
липня 2012 року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» на
користь УПФУ в м. Івано-Франківську 168676
грн 33 коп. заборгованості, виконавчий
збір та витрати в сумі 16906 грн 64 коп.;
постанови ВДВС №32579178 від 30 травня 2012
року про стягнення з ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» 4169
грн 07 коп. виконавчого збору на користь
держави, винесено постанову про арешт
коштів боржника в межах суми 1247046 грн 46
коп., що містяться в касі ТОВ
«Машинобудівний завод «Автоливмаш» та
постанову про арешт коштів боржника в
межах суми 1247046 грн 46 коп., що містяться
на всіх рахунках і належать боржнику
ТОВ «Машинобудівний завод
«Автоливмаш».

Вказані постанови відповідача, вимоги
УПФУ в м. Івано-Франківську, у зв'язку з
невиконанням яких державним
виконавцем було прийнято постанови від
9 серпня 2012 року про арешт коштів
боржника, не скасовані і є чинними.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з статтею 11 вказаного Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 6 частини 3 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

Згідно статті 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження
(частина 3 статті 57 Закону).

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли до
правильного висновку, що при винесенні
постанов про арешт коштів боржника від
9 серпня 2012 року якими накладено арешт
на кошти боржника в межах суми 1247046 грн
46 коп., що містяться в касі позивача, та
про арешт коштів боржника в межах суми
1247046 грн 46 коп., що містяться на всіх
рахунках і належать боржнику,
відповідач діяв на підставі в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження».

Доводи, викладені в касаційній
скарзі, не спростовують висновків
судів та обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
процесуального права, тому відсутні
підстави для скасування або зміни
прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Машинобудівний завод «Автоливмаш»
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
вересня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський(

доповідача)

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Олексієнко