Справа № 1570/7010/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/32883/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
недійсним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
недійсним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року зазначений позов задоволено.
Визнано протиправною відмову
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області щодо зарахування ОСОБА_2 строку
проходження служби в органах
внутрішніх справ на території НКАО
Азербайджанської РСР в період з 30.09.1989
року по 25.11.1992 року як один місяць
проходження служби за три, як учаснику
бойових дій. Зобов'язано Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
внести зміни до наказу начальника
ГУМВС України в Одеській області № 348
о/с від 19.07.2011 року в частині
перерахування ОСОБА_2 вислуги років у
пільговому обчисленні з урахуванням
проходження служби в органах
внутрішніх справ на території НКАО
Азербайджанської РСР в період з 30.09.1989
року по 25.11.1992 року як один місяць
проходження служби за три, як учаснику
бойових дій. Зобов'язано Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
внести зміни до розрахунку вислуги
років на пенсію в частині
перерахування ОСОБА_2 вислуги років у
пільговому обчисленні з урахуванням
проходження служби в органах
внутрішніх справ на території НКАО
Азербайджанської РСР в період з 30.09.1989
року по 25.11.1992 року як один місяць
проходження служби за три, як учаснику
бойових дій. Зобов'язано Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
надати до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області подання про перерахування
пенсії ОСОБА_2 з 19.07.2011 року по день
фактичного здійснення такого
перерахунку пенсії ОСОБА_2

Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області подало касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено, що в період з 30
вересня 1988 року по 25 листопада 1992 року
позивач проходив службу у складі
органів внутрішніх справ СРСР на
території Нагорно - Карабахської
автономної області, де на той час
відбувались бойові дії.

Відповідно до наказу начальника ГУМВС
України в Одеській області № 348 о/с від
19 липня 2011 року, позивач звільнений з
органів внутрішніх справ у відставку
за п. 65 «а» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ - за віком.
Вислуга років позивача на день
звільнення у календарному обчисленні
становила 22 роки 26 днів, у пільговому - 27
років 10 місяців 27 днів.

ВК УКЗ ГУМВС України в Одеській області
19 липня 2011 року зроблено розрахунок
вислуги років позивача для призначення
пенсії за вислугою років, згідно якого
вислуга років станом на 19 липня 2011 року
для призначення пенсії склала 27 років 00
місяців 13 днів.

31 жовтня 2011 року ГУМВС України в
Одеській області було подано подання
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Одеській області про
призначення пенсії позивачу № 2802 від 27
жовтня 2011 року, згідно якого вислуга
років для призначення пенсії станом
на 19 липня 2011 року складає 27 років 00
місяців 13 днів .

При нарахуванні позивачу вислуги років
у пільговому обчисленні відповідачем
не було зараховано строк проходження
позивачем служби в органах внутрішніх
справ на території Нагорно -
Карабахської Автономної області
Азербайджанської PCP в період з 30
вересня 1989 року по 25 листопада 1992 року
як один місяць проходження служби за
три.

20 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
ГУМВС України в Одеській області із
заявою про зарахування йому строку
проходження служби в органах
внутрішніх справ на території Нагорно -
Карабахської Автономної області
Азербайджанської PCP в період з 30
вересня 1989 року по 25 листопада 1992 року
як один місяць проходження служби за
три.

Листом ГУМВС України в Одеській
області № 9/П-793 від 11 вересня 2012 року
позивачу відмовлено в задоволенні його
заяви, з посиланням на те, що підстав
для зарахування до пільгової вислуги
років час проходження ним служби в
Степанакертському міськвиконкомі УВС
Нагорно-Карабахського округу із
розрахунку один місяць служби за три
не має.

Не погоджуючись з відмовою відповідача
зарахувати строк проходження служби
один місяць за три, за час несення
служби на території
Нагорно-Карабахської Автономної
області Азербайджанської PCP позивач
звернувся до суду.

Згідно статті 5 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» встановлено, що особам,
звільненим з військової служби, іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, та членам їх сімей може
призначатися (за їх бажанням) пенсія на
умовах і в порядку, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому для обчислення
пенсій враховуються всі види грошового
забезпечення, що отримували зазначені
особи, які мають право на пенсію за цим
Законом, перед звільненням зі служби.

Пунктом 1 постанови «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» № 393
встановлено, що для призначення пенсій
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ до вислуги
років, зокрема, зараховуються: служба в
органах внутрішніх справ України на
посадах начальницького і рядового
складу з дня призначення на відповідну
посаду; дійсна військова служба у
Радянській Армії та
Військово-Морському Флоті,
прикордонних, внутрішніх, залізничних
військах, в органах державної безпеки
та інших військових формуваннях
колишнього СРСР, а також служба в
органах внутрішніх справ колишнього
СРСР та інші види служби і періоди
роботи, які відповідно до
законодавства колишнього СРСР
зараховувалися до вислуги років для
призначення пенсій
військовослужбовцям, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ. Вислуга
років (у тому числі на пільгових умовах)
у цьому випадку обчислюється у порядку,
встановленому законодавством
колишнього СРСР, якщо цією постановою
не передбачено більш пільгових умов
зарахування до вислуги років часу
служби для призначення пенсій
військовослужбовцям та особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ.

При цьому пунктом 3 постанови «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» № 393
передбачено, що до вислуги років для
призначення пенсій особам, зазначеним
в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови,
зараховується на пільгових умовах один
місяць служби за три місяці, в тому
числі, участь у бойових діях у воєнний
час.

Законодавство колишнього СРСР і чинне
законодавство України передбачають
зарахування періоду проходження
служби в органах внутрішніх справ до
різних видів трудового стажу, а також
пільгове (кратне) обчислення цього
періоду особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, які за рішенням Уряду СРСР
проходили службу в державах, де в той
час велися бойові дії, для зарахування
до стажу роботи, що дає право на
призначення та отримання різних видів
пенсій і соціальних виплат.

Постановою Верховної Ради України від
12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу РСР»
установлено, що до прийняття
відповідних актів законодавства
України на території республіки
застосовуються акти законодавства
СРСР з питань, які не врегульовані
законодавством України, за умови, що
вони не суперечать Конституції та
законам України.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій посилались на
рішення суду Одеського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2008
року по справі №2а-7257/08, яким
встановлено, що ОСОБА_2 під час
проходження служби в органах
внутрішніх справ в 1989-1992 роках на
території НКАО Азербайджанської PCP
брав участь у бойових діях.

Проте такі висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII, учасниками
бойових дій визнаються:
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього СРСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього СРСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів). Перелік
таких держав, періоди бойових дій у них
та категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку держав де
проходили бойові дії, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1994 року № 63 не передбачено,
що НКАО Азербайджанської PCP до
зазначеного переліку не входить.

Водночас пунктом 6 зазначеного
Переліку зазначено, що після 1979 року
Генеральним штабом Збройних Сил
колишнього СРСР направлялись
військові фахівці в країни, на
території яких велися бойові дії, але
Генеральний штаб Збройних Сил України
не володіє такою інформацією.
Військовим фахівцям у таких випадках
пільги надавались на підставі довідок
10 Головного управління Генерального
штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях.

У Переліку колишні республіки СРСР
(зокрема Азербайджанська PCP) відсутні, а
також зі змісту примітки 6 до цього
Переліку стосовно можливості визнання
осіб учасниками бойових дій, якщо такі
мали місце в інших країнах після грудня
1979 року та не названі у Переліку,
вбачається, що її положення
поширюються лише на військових
фахівців, яких Генеральний штаб
Збройних Сил СРСР направляв у країни,
на території яких велися бойові дії, і
пільги яким надавалися на підставі
довідок 10 Головного управління
Генерального штабу Збройних Сил СРСР
про їх особисту участь у бойових діях.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій дійшли
передчасних висновків, оскільки право
позивача на перерахунок вислугу
років та відповідно перерахунку
пенсії безпосередньо пов'язане з
наданням йому статусу учасника
бойових дій.

Положення примітки 6 до Переліку держав
і періодів бойових дій на їх території,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1994 року
№63, стосовно можливості визнання осіб
учасниками бойових дій, якщо такі мали
місце в інших країнах після грудня 1979
року, та не названі у Переліку,
поширюються лише на військових
фахівців, які направлялися в країни, на
території яких велися бойові дії,
Генеральним штабом Збройних Сил
колишнього Союзу РСР і пільги яким
надавалися на підставі довідок 10
Головного управління Генерального
штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях. Водночас,
Верховним Судом України наголошено, що
судами не було встановлено таких
юридичних фактів, з якими чинним
законодавством пов'язується право
особи на визнання її учасником бойових
дій.

Аналогічна правова позиція викладена
у постановах Верховного Суду України
від 18.05.2010 №21-74во10, від 03.10.2011 № 21-162а11 та
від 26.11.2013 №21-384а13.

Разом з цим судами не було встановлено
таких юридичних фактів, з якими чинним
законодавством пов'язується право
особи на визнання її учасником бойових
дій.

Колегія суддів зазначає, що суди
повинні були витребувати у сторін
докази, які підтверджують або
спростовують правомірність їхніх
доводів і заперечень. Якщо сторони у
справі таких доказів не надали або
надані докази були недостатніми, суд,
керуючись частинами 4, 5 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, зобов'язаний був із власної
ініціативи витребувати докази, які
підтверджують або спростовують ці
обставини.

Суди попередніх інстанцій названих
вимог Кодексу адміністративного
судочинства України не виконали у
зв'язку з чим порушили норми
процесуального закону. Судами
попередніх інстанцій в порушення норм
процесуального права не було з'ясовано
та враховано всіх обставин справи, що
мають значення для правильного
вирішення спору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у даній
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, про
передчасність висновків судів першої
та апеляційної інстанцій, та вбачає
необхідність витребування та
дослідження нових доказів.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала у справі підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. Під час
нового розгляду справи необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, і
в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області задовольнити
частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
недійсним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній