Справа № 826/1976/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року 13:45
№ 826/1976/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу
за позовом:ОСОБА_1до:Державної
інспекції сільського господарства в
Київській областіпро:визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області
(надалі - Інспекція), в якому просить
суд:
1) визнати протиправною бездіяльність
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області у
проведенні перевірки за фактом
порушення права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку з кадастровим номером
2) зобов'язати Інспекцію провести
перевірку за фактом порушення права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з
результаті передачі згідно із
рішеннями Лісниківської сільської
ради від 26.12.2008 у власність громадян
земельних ділянок в с. Лісники з
урахуванням питань, порушених у
зверненні представника ОСОБА_1, та на
підставі інформації, що міститься в
проектах землеустрою, технічній
документації, АС ДЗК, книгах реєстрації
державних актів та поземельних книгах.

Позивач зазначає, що на Інспекцію
покладено функції щодо державного
нагляду з питань дотримання вимог
земельного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідно до листа
Інспекції від 23.01.2014 року № 14-07/315 було
проінформовано позивача про
результати його звернення та вказано,
що у зв'язку із відсутністю в
Управлінні Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області документів необхідних для
здійснення державного нагляду
(контролю), не вбачається можливим
провести перевірку наведених у
зверненні тверджень позивача.

У зв'язку з цим позивач вважає, що
бездіяльність Інспекції у проведенні
перевірки наведених у зверненні
позивача питань, а саме щодо факту
порушення права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:001:006, з посиланням на
відсутність Управлінні
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області архівних примірників
документації із землеустрою, є
протиправною. До того ж, як зазначає
позивач, така бездіяльність Інспекції
порушує права ОСОБА_1, оскільки
обставини, що можуть бути встановлені в
результаті такої перевірки, відіграють
визначальну роль для захисту ОСОБА_1
порушеного права власності на земельну
ділянку у суді.

Відповідачем надано заперечення та
пояснено, що Інспекцією розглянуто
звернення позивача. Зокрема,
відповідач зазначає, що з метою
проведення повної та всебічної
перевірки фактів викладених у
зверненні, для здійснення державного
контролю Інспекцією були направлені
відповідні клопотання про надання
необхідних документів та матеріалів до
управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області та Лісниківської сільської
ради, однак жодних документів до
Інспекції надано не було та
повідомлено Інспекцію про їх
відсутність. Відтак, як зазначає
Інспекція, нею вжито вичерпних заходів
по здійсненню державного нагляду і
контролю в сфері земельних відносин в
межах наданих повноважень відповідно
до чинного законодавства України. З
огляду на наведене відповідач просив
відмовити у задоволенні позову.

18.02.2014 р. відкрито скорочене
провадження у справі. В контексті
наведеного суд зазначає, що відповідно
до п. 1 ч. 1ст. 1812 КАС України скорочене
провадження застосовується в
адміністративних справах щодо,
зокрема, зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії щодо
розгляду звернення, у тому числі
інформаційного запиту, фізичної або
юридичної особи.

Розглянувши та дослідивши наявні в
матеріалах справи документи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
зазначає наступне.

Так, щодо обставин взаємовідносин
позивача та відповідача, під час
розгляду справи встановлено, що
позивачем складено та направлено
звернення «щодо роботи робочої групи»
до голови Київської обласної державної
адміністрації, яке в подальшому було
перенаправлено до прокуратури
Київської області, а звідти - до
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області
(відповідача).

У вказаному зверненні позивач просив
вивчити ситуацію, що склалась відносно
земельної ділянки ОСОБА_1, кадастровий
номер :01:001:006, розташованої по вул.
Стежки у м. Лісники
Києво-Святошинського району Київської
області, що належить йому відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії КВ № 002393.
Зокрема, у вказаному зверненні
позивачем зазначено, що дана земельна
ділянка була сформована в результаті
об'єднання двох земельних ділянок, що
були набуті ОСОБА_1 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 24.09.2002 та договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
21.06.2002 № 1-1327. Також зазначено, що
незважаючи на вказане, рішеннями
Лісниківської сільської ради від 26.12.2008
року дана земельна ділянка ОСОБА_1 була
розподілена між 14 громадянам.

Надалі, у зверненні позивача, у вигляді
запитань, порушено питання щодо
дослідження етапів набуття ОСОБА_1
права власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:001:006 та
права власності громадянами на
земельні ділянки, що були повторно
розподілені рішеннями Лісниківської
сільської ради від 26.12.2008 року. Зокрема,
позивачем запитується: чи вносилися до
бази даних АС ДЗК інформація щодо
земельної ділянки; чи видавався ОСОБА_1
державний акт на право власності на
земельну ділянку; чи міститься
інформація щодо земельної ділянки з
кадастровим номером :01:001:006; чи
реєструвалися державні акти
попередніх власників земельних
ділянок у книзі записів реєстрації
земельних актів; чи наявна у
Держземагенства технічна документація
із землеустрою щодо земельної ділянки
ОСОБА_1 з кадастровим номером
:01:001:006; та ряд інших запитань.

23.01.2014 року за № 14.07/315
Держсільгоспінспекцією в Київській
області на ім'я представника позивача
сформовано повідомлення, в якому
зазначено про розгляд звернення
позивача, яке надійшло з прокуратури
Київської області, щодо проведення
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства Лісниківською сільською
радою під час прийняття рішень про
надання земельних ділянок у власність
14-ти громадянам.

Зокрема, у вказаному повідомленні
Інспекції зазначено, що з метою повної
та всебічної перевірки
Держсільгоспінспекцією в Київській
області направлено відповідні
клопотання до управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області та Лісниківської сільської
ради про надання необхідних для
здійснення державного нагляду
(контролю) документів та матеріалів.

Зазначено, що Лісниківська сільська
рада за результатами розгляду
клопотання Інспекції повідомила, що
рішення прийняті сільською радою до 2008
року включно, а також матеріали та
документи на підставі яких вони були
прийняті колишнім керівництвом
сільської ради не передавалися, а також
в 2010 році у Лісниківської сільської
ради було вилучено правоохоронними
органами рішення Лісниківської
сільської ради від 26.12.2008 № 73/19-33 про
надання земельних ділянок у власність
громадянам.

Також, у вказаному повідомленні
Інспекції зазначено, що на клопотання
Інспекції управління Держземагенства
у Києво-Святошинському районі
Київської області повідомило, що на
підставі доручення Прем'єр-міністра
України від 11.10.2011 № 48661/1-11 наказом
Держкомзему від 14.10.2011 № 576, у зв'язку із
переміщенням управління на нову
адресу, створено міжвідомчу комісію
для забезпечення інвентаризації. За
результатами інвентаризацією, архівні
примірники документації із
землеустрою, щодо зазначених у
клопотанні земельних ділянок, в архіві
управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі не
виявлені.

Надалі, у повідомленні Інспекції
резюмується та зазначається, що у
зв'язку із відсутністю в Лісниківській
сільській раді та в управлінні
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі
документів необхідних для здійснення
державного нагляду (контролю) на даний
час не вбачається можливим провести
перевірку тверджень, наведених у
зверненні ОСОБА_1 Також, позивачу
роз'яснено, що у разі його незгоди з
діями, бездіяльністю або прийнятими
рішеннями Лісниківської сільської
ради, позивачу необхідно звернутися до
суду.

При цьому, у повідомленні Інспекцією
також зазначається, що за інформацією
сільської ради, на розгляді в
Апеляційному суді Київської області
знаходиться земельний спір між 14-ти
громадянами та гр. ОСОБА_1

Стосовно наведеного судом під час
розгляду даного спору встановлено, що
за інформацією з Єдиного державного
реєстру судових рішень рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 27 червня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_1 усунути порушення
права власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на земельні ділянки та
відновити становище, яке існувало до
порушення їх прав, шляхом вчинення дій:
звільнення самовільно зайнятих
земельних ділянок за власний рахунок, в
тому числі і від сторонніх осіб,
будівель, споруд, та інших речей,
знесення паркану, приведення земельних
ділянок у придатний для використання
за цільовим призначенням стан. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
відмовлено. При цьому, вказане рішення
суду першої інстанції залишено без
змін відповідно до ухвали Апеляційного
суду Київської області від 05.12.2013 року.

Вирішуючи у зв'язку з наведеним спір по
суті, суд зазначає, що відповідно до ч. 2
ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
23.12.2011 № 770, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2012 р. за № 34/20347, затверджено Положення
про державну інспекцію сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (далі - Положення (із
змінами).

Згідно з п. 1 вказаного Положення
Державна інспекція сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (далі -
Держсільгоспінспекція) є
територіальним органом Державної
інспекції сільського господарства
України та їй підпорядковується.
Голови місцевих державних
адміністрацій координують діяльність
Держсільгоспінспекцій і сприяють їм у
виконанні покладених на них завдань.
Повноваження Держсільгоспінспекції
поширюються на територію Автономної
Республіки Крим, відповідної області,
міст Києва і Севастополя.

Основним завданням
Держсільгоспінспекції є реалізація
повноважень Державної інспекції
сільського господарства України у
межах відповідної території (п. 2
Положення).

Згідно з п/п. «а» п. 4.1. Положення
Держсільгоспінспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд (контроль): а) у
частині дотримання земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, в тому числі за: веденням
державного обліку і реєстрації земель,
достовірністю інформації про
наявність та використання земель;
виконанням умов зняття, збереження і
використання родючого шару ґрунту під
час проведення гірничодобувних,
геологорозвідувальних, будівельних та
інших робіт, пов'язаних із порушенням
ґрунтового покриву, своєчасним
проведенням рекультивації порушених
земель в обсягах, передбачених
проектом рекультивації земель;
дотриманням вимог земельного
законодавства при набутті права
власності на земельні ділянки за
договорами купівлі-продажу, міни,
дарування, застави та іншими
цивільно-правовими угодами;
дотриманням органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю; дотриманням
правил, установленого режиму
експлуатації протиерозійних,
гідротехнічних споруд, збереженням
захисних насаджень і межових знаків;
проведенням землеустрою, виконанням
заходів, передбачених проектами
землеустрою, зокрема за дотриманням
власниками та користувачами земельних
ділянок вимог, визначених у проектах
землеустрою; розміщенням,
проектуванням, будівництвом та
введенням у дію об'єктів, які негативно
впливають або можуть вплинути на стан
земель; здійсненням заходів,
передбачених проектами землеустрою
щодо захисту земель від водної і
вітрової ерозії, селів, підтоплення,
заболочення, засолення, солонцювання,
висушування, ущільнення та інших
процесів, що призводять до погіршення
стану земель, а також щодо недопущення
власниками та користувачами земельних
ділянок псування земель шляхом їх
забруднення хімічними та
радіоактивними речовинами і стічними
водами, засмічення промисловими,
побутовими та іншими відходами,
заростання чагарниками, дрібноліссям
та бур'янами; дотриманням строків
своєчасного повернення тимчасово
зайнятих земельних ділянок та
обов'язкового виконання заходів щодо
приведення їх у стан, придатний для
використання за призначенням;
дотриманням порядку визначення та
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва;
використанням земельних ділянок
відповідно до цільового призначення;
дотриманням вимог земельного
законодавства органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування з питань передачі
земель у власність та надання у
користування, у тому числі в оренду,
зміни цільового призначення,
вилучення, викупу, продажу земельних
ділянок або прав на них на конкурентних
засадах.

Згідно з 5.4. Положення інспекція
організовує розгляд звернень громадян
з питань, що належать до її компетенції,
виявляє та усуває причини, що
призводять до подання громадянами
скарг.

У взаємозв'язку з наведеним, слід
зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону
України «Про звернення громадян»
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно з приписами ст. 3 вказаного
Закону, під зверненнями громадян слід
розуміти викладені в письмовій або
усній формі пропозиції (зауваження),
заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження), це звернення
громадян, де висловлюються порада,
рекомендація щодо діяльності органів
державної влади і місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
посадових осіб, а також висловлюються
думки щодо врегулювання суспільних
відносин та умов життя громадян,
вдосконалення правової основи
державного і громадського життя,
соціально-культурної та інших сфер
діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання), це звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з
проханням про визнання за особою
відповідного статусу, прав чи свобод
тощо.

Скарга, це звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Відповідно до положень статті 7
вказаного Закону, якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

У разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити
громадянина про результати розгляду
(ст. 14 Закону).

Статтею 15 вказаного Закону визначено,
що органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону передбачено, що скарга
на дії чи рішення органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду. До скарги додаються наявні у
громадянина рішення або копії рішень,
які приймалися за його зверненням
раніше, а також інші документи,
необхідні для розгляду скарги, які
після її розгляду повертаються
громадянину.

При цьому, згідно із ст. Закону 18 Закону
громадянин, який звернувся із заявою чи
скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, посадових
осіб, має право: особисто викласти
аргументи особі, що перевіряла заяву чи
скаргу, та брати участь у перевірці
поданої скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Згідно із положеннями ст. 20 зазначеного
Закону звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Як встановлено під час розгляду справи,
Інспекцією було розглянуто звернення
позивача та надіслано позивачу
повідомлення від 23.01.2014 № 14.07/315, в якому
детально описано порядок вчинених
Інспекцією дій та заходів щодо
розгляду звернення позивача, а також
повідомлено позивача про результат
вчинення таких дій. Строки розгляду
Інспекцією звернення позивачем під час
розгляду справи не оскаржувались.

Разом з цим, під час розгляду справи
встановлено, що з метою проведення
повної та всебічної перевірки фактів
викладених у зверненні позивача, для
здійснення державного контролю
Інспекцією були направлені відповідні
клопотання про надання необхідних
документів та матеріалів до управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області та Лісниківської сільської
ради, однак, як вже зазначено вище,
жодних документів до Інспекції надано
не було та повідомлено Інспекцію про їх
відсутність.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що Інспекцією вжито
вичерпних заходів по здійсненню
державного нагляду і контролю в сфері
земельних відносин в межах наданих
повноважень відповідно до чинного
законодавства України та поставлених у
зверненні позивача питань.

За таких обставин суд приходить до
висновку про безпідставність доводів
позивача щодо вчинення Інспекцією
бездіяльності щодо розгляду його
заяви, а відтак приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову в цій частині.

Також, суд не вбачає підстав для
зобов'язання Інспекції провести
перевірку за фактом порушення права
власності ОСОБА_1, оскільки у зверненні
позивача (у прохальній частині заяви)
таке питання позивачем не ставилось.
При цьому, відносно питань щодо
витребування документів, як вже
зазначено, відповідачем вжито залежні
від нього заходи по розгляду заяви
позивача в межах наданих відповідачу
повноважень та надано деталізовану
відповідь.

В контексті наведеного суд вважає за
необхідне також зазначити, що
відповідно до частини 2 статті 158
Земельного кодексу України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

При цьому, як вже зазначалося вище на
розгляді в Апеляційному суді Київської
області знаходиться земельний спір між
14-ти громадянами та гр. ОСОБА_1 стосовно
земельної ділянки, щодо перевірки
порушення права власності на яку,
позивач звертався до відповідача із
спірним зверненням.

З огляду на наведене, вбачається
відсутність у Інспекції підстав для
переоцінки встановлених судом у
вищевказаній справі обставин відносно
прав, пов'язаних із згадуваними у
зверненні позивача земельними
ділянками, а відносно ж поставлених у
зверненні питань, як вже зазначалося,
відповідачем позивачу надано
пояснення відповідно до обставин, що
склалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного в сукупності
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для висновків щодо
вчинення відповідачем протиправних
дій або протиправної бездіяльності.
Під час розгляду справи відповідачем
доведено законність та
обґрунтованість вчинених ним дій при
розгляді звернення позивача. З
урахуванням наведеного суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163,
167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими ч 8 ст. 183-2, ст.
ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова,
прийнята у скороченому провадженні,
крім випадків її оскарження в
апеляційному порядку, є остаточною. У
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя

О.А.Кармазін