Справа № 2а-13085/11/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/27474/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання
Мосійчук І.В.,

за участю представників позивача
Літовського Д.Е., відповідача
Братікової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Cолом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 20.10.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.03.2012 у справі № 2а-13085/11/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-технічний
центр "Омніс" до Державної податкової
інспекції у Cолом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство в судовому порядку
оскаржило дії Державної податкової
інспекції щодо проведення
позапланової виїзної перевірки
позивача, наказ про призначення такої
перевірки та податкове
повідомлення-рішення від 06.09.2011 №
/0, яким позивачу державним
податковим органом за наслідками
перевірки було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 450
000,00 грн. та застосовано фінансову
санкцію у розмірі 1,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.10.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012,
позов задоволено частково: дії
державного податкового органу щодо
призначення та проведення
позапланової виїзної перевірки
визнано протиправними та скасовано
оспорюване позивачем податкове
повідомлення - рішення. В решті
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з думкою
якого погодився апеляційний суд,
вмотивовані тим, що у контролюючу
органу не було правових підстав для
призначення та проведення
позапланової виїзної перевірки
позивача. Щодо суті встановленого
порушення за наслідками перевірки -
відповідачем не доведено, що правочини,
які стали передумовою для формування
позивачем податкового кредиту, є
нікчемними.

На зазначену судові рішення до Вищого
адміністративного суду України
надійшла касаційна скарга Державної
податкової інспекції, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
позові в повному обсязі.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить її відхилити з мотивів
необґрунтованості.

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну відповідача у
справі - Державну податкову інспекцію у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби на його
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у Cолом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

Розглянувши матеріали справи у
присутності представників сторін,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, судова колегія Вищого
адміністративного суду України не
вбачає підстав для задоволення
касаційної скарги з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що передумовою
проведення позапланової виїзної
перевірки був запит державного
податкового органу про витребування у
Товариства реєстрів отриманих та
виданих податкових накладних та
податкові накладні по операціях з ТОВ
"Елаком Інвест" від 07.04.2011. Зазначений
запит не містив терміну його виконання,
проте містив попередження про можливе
призначення перевірки на підставі п. 78.1
Податкового кодексу України (далі ПКУ).
Позивачем 21.04.2011 на запит державного
податкового органу було надано
відповідні документи. Разом з тим,
10.08.2011 Державною податковою інспекцією
на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, пп. 78.1.1 ст.
78, п. 75.2 ст. 82 ПКУ було видано наказ № 3111
про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача стосовно дотримання
податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ "Елаком Інвест"
за період з 01.01.2011 по 28.02.2011. У
відповідності до вказаного наказу було
проведено позапланову виїзну
перевірку позивача.

Так, випадки, за яких може проводитися
позапланова документальна перевірка,
зазначені у п. 78.1 ст. 78 ПКУ.

Відповідно до пп. 78.1.1 документальна
позапланова перевірка здійснюється
хоча б за однієї із зазначених у ньому
обставин, зокрема, за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, платник податків не
надає пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит державного
податкового органу протягом 10 робочих
днів з дня отримання запиту.

З огляду на виконання позивачем вимог
запиту та відсутність підтвердження
щодо дати вручення позивачу запиту від
07.04.2011, що було встановлено судами, суди
дійшли вірного висновку про
неправомірність призначення та
проведення позапланової виїзної
перевірки.

Разом з тим, у разі допуску до перевірки
процедурні порушення допущені
контролюючим органом при призначенні
виїзної перевірки та/або її проведенні,
не можуть бути підставою для
звільнення платника податків від
сплати належної з нього суми податку
або збору.

Як встановлено судами першої і
апеляційної інстанцій, працівники
Державної податкової інспекції були
допущені платником податків до
проведення позапланової виїзної з
приводу взаємовідносин з ТОВ "Елаком
Інвест" за період з 01.01.2011 по 28.02.2011. За
підсумками перевірки складено акт від
19.08.2011, на підставі якого Державна
податкова прийняла податкове
повідомлення-рішення від 06.09.2011 №
/0.

У ході вказаної перевірки фахівців
контролюючого органу дійшли висновку
про порушення Товариством п. 198.1, п. 198.6
ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чогопозивачем
занижено ПДВ на суму 450 000,00 грн. Такий
висновок податкового органу
мотивовано тим, що позивач не
підтвердив своє право на податковий
кредит з огляду на те, що фінансово -
господарські взаємовідносини з
контрагентом (ТОВ "Елаком Інвест"), за
результатами яких позивачем було
сформовано податковий кредит, є
нікчемними, оскільки у ТОВ "Елаком
Інвест" відсутні матеріально - технічні
та трудові ресурси для здійснення
відповідної господарської діяльності,
що було встановлено у ході невиїзної
документальної позапланової перевірки
даної юридичної особи (ТОВ "Елаком
Інвест").

Так, згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

В пункті 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України зазначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, між позивачем та ТОВ "Елаком
Інвест" було укладено договір від 05.01.2011
№ 11701 та додатки до нього №1, № 1/1,
згідно з яким виконавець (ТОВ "Елаком
Інвест") зобов'язався провести роботи
по аналізу та узагальненню первинної
систематичної інформації поточних
якісних показників мережі
стільникового зв'язку стандарту 08М 900/800
операторів мобільного зв'язку по всіх
регіонах України. Виконання сторонами
зобов'язань по договору від 05.01.2011 № 11701
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковими та видатковими
накладними, актами здачі - прийняття
робіт, банківськими виписками.

Доводи відповідача щодо відсутності у
контрагента позивача основних засобів,
виробничих потужностей, трудових
ресурсів, транспортних засобів,
колегія суддів відхиляє, оскільки
наявність або відсутність матеріально
- технічної бази у контрагента
господарюючого суб'єкта не є
передумовою для визначення
господарської компетенції останнього
та не має правового значення для
вирішення питання про наявність наміру
сторін на реальне настання правових
наслідків, обумовлених укладеними
угодами або порушення позивачем правил
оподаткування.

При цьому, з урахуваннями сутності
заперечень податкового органу щодо
нікчемності договорів, укладених між
позивачем та його контрагентом, слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного
кодексу України фіктивним є правочин,
вчинений без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися
правочином.

Обов'язковою ознакою фіктивності
правочину є відсутність у сторін
наміру створити правові наслідки, які
передбачені цим правочином.

У разі виконання своїх обов'язків за
договором хоча б однією із сторін
фіктивність правочину не може
вважатися встановленою.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, зобов'язання за договорами,
укладеним між позивачем та ТОВ "Елаком
Інвест" згідно наявних в матеріалах
справи первинних документів
виконувались сторонами належними
чином.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

За обставин, які склалися у даній
справі, визначенню правочину як такого,
що є нікчемний, повинен передувати або
вирок суду про притягнення учасника
(учасників) такого правочину до
кримінальної відповідальності, який би
набрав законної сили, або рішення суду
про визнання правочину недійсним.
Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем таких доказів надано не
було.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Cолом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.10.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко