Справа № 810/4659/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4659/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі в м. Києві
апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та Управління
Пенсійного фонду України в м.Буча
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Буча Київської області про
визнання протиправними та скасування
вимог, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Буча Київської області та
просила визнати протиправними і
скасувати вимоги відповідача про
сплату недоїмки від 04.06.2013 №102 та від
07.06.2013 №Ф-66.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року позов задоволено частково:
скасовано вимогу відповідача від 07.06.2013
№Ф-66. Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
скасування вимоги від 04.06.2013 №102
залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати в частині
залишення позовних вимог без розгляду
як таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги в цій частині задовольнити. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень жодних дій щодо звернення
до виконання вимоги від 04.06.2013 №102
вчинено не було, а тому в даному випадку
мають бути застосовані строки
звернення до суду, передбачені ч.2 ст.99
КАС України.

Також не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
скасувати як таку, що ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що фізичні
особи-підприємці, які отримують пенсії,
призначені за Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», сплачують
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
загальних підставах.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа -
підприємець та перебуває на спрощеній
системі оподаткування. Відповідно до
пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1,
виданого 07.10.2011, позивач отримує пенсію
за віком.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Буча Київської області на підставі
ст. 25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
сформовано вимоги про сплату боргу: від
04.06.2013 №102, відповідно до якої позивачу
визначено суму боргу зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 4572,42 грн.
та від 07.06.2013 №Ф-66 відповідно до якої
позивачу визначено суму боргу зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 1194,03 грн.

Частково задовольняючи
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач як
фізична особа-підприємець, що є
пенсіонером за віком та зареєстрована
платником єдиного податку, не повинен
сплачувати єдиний внесок, - у зв'язку з
чим вимога про сплату боргу від 07.06.2013
№Ф-66 є протиправною, а тому підлягає
скасуванню. Водночас, дійшов висновку
про пропуск позивачем строку звернення
до суду в частині позовних вимог про
скасування вимоги від 04.06.2013 №102 у
відповідності до ч.5 ст.99 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, яка постійно проживає
на території зони посиленого
радіологічного контролю, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи світлокопією посвідчення серії
НОМЕР_2, з огляду на що має право вийти
на пенсію раніше, ніж встановлено
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Проте, ця обставина не
спростовує той факт, що позивач вийшов
на пенсію саме за віком, хоча і на
пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що знижений
граничний вік виходу на пенсію осіб,
які підпадають під дію Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», не є
підставою для висновку про виплату
пенсії позивачу з інших підстав, і вона
є пенсіонером в розумінні визначення
поняття «пенсіонер», яке наведено у
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому на позивача
поширюються положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що посилання відповідача на
те, що до позивача не можуть бути
застосовані положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування», оскільки позивач не
досяг 55-річного віку, є безпідставними,
а вимога про сплату недоїмки від 07.06.2013
№Ф-66 зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є протиправною
та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність залишення позовних вимог
ОСОБА_3 в частині скасування вимоги від
04.06.2013 №102 без розгляду, з огляду на
наступне:

Статтею 99 КАС України встановлено, що
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Згідно ч.1 ст. 103 КАС України перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Строк звернення до суду обчислюється
за загальним правилом з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
вимога про сплату недоїмки від 04.06.2013
№102 була отримана позивачем 05.07.2013, що
підтверджується світлокопією
зворотнього повідомлення про вручення
поштового відправлення оператора
поштового зв'язку №935, однак з
даним адміністративним позовом ОСОБА_3
звернулася лише 29.08.2013, тобто з
порушенням строку, визначеного ч.5 ст. 99
КАС України.

У відповідності до ч.1 ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Посилання апелянта на той факт, що
вищеозначена вимога не була звернення
відповідачем до виконання, жодним
чином не впливає на перебіг
процесуального строку оскарження
такої вимоги та не може бути підставою
для незастосування строку,
передбаченого ч. 2 ст.99 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційних скарг
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, суд повно
і правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами, і дав їм належну правову
оцінку, - з огляду на що підстави до
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та Управління
Пенсійного фонду України в м. Буча
Київської області залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.