Справа № 1601/2а-4513/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р.
м. Київ К/800/5850/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Чумаченко Т. А.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 листопада 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Кременчуцької
міської ради Полтавської області,
Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області про
визнання протиправними і нечинними
рішень в частині, зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області та Виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати
частину «Правил забудови м.
Кременчука», затверджених сесією
Кременчуцької міської ради від 28
грудня 2010 року, а саме: в статті 46.
Списки видів переважного використання
нерухомості в різних
функціонально-планувальних зонах в
абзаці Ж-5 - Зона розміщення
одноквартирної котеджної (садибної)
забудови. Параметри забудови:
скасувати пункт 1, а саме: мінімальний
розмір земельної ділянки (для житлових
будинків садибного типу) 0,06 га - 0,10 га з
урахуванням площі забудови;

скасувати пункт 1.2 рішення
Кременчуцької міської ради
Полтавської області «Про відмову в
наданні дозволів розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність та в оренду в м.
Кременчуці» від 30 серпня 2011 року;

зобов'язати виконавчий комітет
Кременчуцької міської ради
Полтавської області підготувати
матеріали стосовно клопотання
позивачки щодо відведення земельної
ділянки, орієнтовною площею 300 кв. м
(0,03га), у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 на
розгляд Кременчуцької міської ради
Полтавської області;

зобов'язати Кременчуцьку міську раду
Полтавської області розглянути на
сесії Кременчуцької міської ради
питання стосовно надання громадянці
ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, орієнтовною площею 300 кв. м
(0,03га), у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в АДРЕСА_1

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 вересня 2012 року в позові
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року скасовано постанову суду
першої інстанції, а позовні вимоги
залишено без розгляду на підставі
статей 99, 100 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції щодо
застосування статей 99, 100 КАС України,
позивач звернулася з касаційною
скаргою, в якій просила її скасувати, а
справу направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що у травні 2011 року
позивач надіслала Кременчуцькій
міській раді Полтавської області заяву
(клопотання) про надання дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), орієнтовною
площею 1000 кв. м, в АДРЕСА_1

Рішенням Кременчуцької міської ради
Полтавської області «Про відмову в
наданні дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність та в
оренду в м. Кременчуці» від 30 серпня 2011
року позивачу відмовлено в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність у зв'язку з тим, що
вказана земельна ділянка відноситься
частково до земель вулично-дорожної
мережі - землі загального користування
(червоні лінії АДРЕСА_1), та значна
частина ділянки входить в шумозахисну
смугу залізниці, де розміщення
житлових об'єктів забороняється (пункт
1.3).

Позивач повторно звернулася до ради з
листом (клопотанням) від 22 вересня 2011
року про розгляд питання щодо
відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1

Листом № Д-02-06/1000 від 11 жовтня 2011 року
рада відмовила у задоволенні
клопотання про продовження розгляду
заяви про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
посилаючись на рішення Кременчуцької
міської ради Полтавської області від 30
серпня 2011 року, згідно з яким зазначена
позивачем земельна ділянка
відноситься частково до земель
загального користування.

Крім того, даним листом рада повідомила
позивача про те, що вказані нею розміри
земельної ділянки суперечать Правилам
забудови міста Кременчука, які
затверджені рішенням Кременчуцької
міської ради Полтавської області від 28
грудня 2010 року.

Не погоджуючись з рішеннями ради
частково, позивач звернулася з цим
позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначив, що
позивач пропустила шестимісячний
строк звернення до адміністративного
суду, і залишив позов без задоволення.

Колегія суддів вважає висновки суду
апеляційної інстанції помилковими.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
107 КАС України суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо подано
заяву про поновлення цього строку, то
чи є підстави для її задоволення).

Згідно із частинами 1, 2 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Із системного аналізу вказаних статей
вбачається, що початок перебігу строку
звернення до адміністративного суду
пов'язаний з обставинами - коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Вирішуючи питання про дотримання
позивачем встановленого строку,
апеляційний суд врахував, що позивач
дізналася про вказані рішення - 22
вересня 2011 року, коли отримала лист
ради.

Між тим, арифметично неправильним є
висновок апеляційного суду, що позивач,
звернувшись до суду 29 лютого 2012 року,
пропустила шестимісячний строк на
подачу позову, який, насправді,
виходячи з прийнятої судом дати
початку його перебігу, спливає
22 березня 2012 року.

При цьому, не можна погодитись і з
висновком апеляційного суду про те, що
22 вересня 2011 року розпочався перебіг
строку позовної давнсті для всіх
заявлених позовних вимог.

Так, відповідно до статті 22 Закону
України «Про порядок висвітлення
діяльності органів державної влади та
органів місцевого самоврядування в
Україні засобами масової інформації»
закони України, постанови Верховної
Ради України, укази та розпорядження
Президента України, постанови та
розпорядження Кабінету Міністрів
України, постанови Верховного Суду
України та Конституційного Суду
України, рішення органів місцевого
самоврядування, інші
нормативно-правові акти публікуються в
офіційних виданнях (відомостях,
бюлетенях, збірниках, інформаційних
листках тощо) та друкованих засобах
масової інформації відповідних
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування.

Рішення «Про затвердження Правил
забудови міста Кременчука»,
затверджене сесією Кременчуцької
міської ради від 28 грудня 2010 року,
оприлюднено в газеті «Вісник
Кременчука» 06 січня 2011 року.

Отже з часу опублікування спірне
рішення стало загальнодоступним, тобто
позивач мала можливість дізнатись про
це рішення 06 січня 2010 року, тоді як з
позовом про скасування частини цього
рішення звернулася 29 лютого 2012 року.

На вказані обставини суд апеляційної
уваги не звернув та передчасно залишив
без розгляду всі позовні вимоги,
виходячи з помилково визначеної дати
початку перебігу строку на оскарження
для кожної вимоги, в тому числі і для
вимог про зобовязання відповідачів
вчинити певні дії.

Між тим, наявність або відсутність
підстав для залишення без розгляду
позовних вимог залежить від з'ясування
обставин поважності причин пропуску
позивачем встановленого строку на
оскарження. Встановлення вказаних
обставин виходить за межі повноважень
суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року скасувати.

Справу направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: