Справа № 872/8282/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2014 рокусправа № 808/460/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року № 808/460/13-а за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області про визнання
протиправним та скасування припису та
постанови,-

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати припис
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області №112 від 09
листопада 2012 року та постанову про
накладення штрафу у розмірі 100620 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №115 від 21 листопада 2012 року.
В обґрунтування позовних вимог
посилалась на порушення порядку
проведення перевірки, за наслідками
якої прийняті спірні рішення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14 березня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
позивач звернулась з апеляційною
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог. На думку апелянта, суд
неповно з'ясував обставини по справі та
не звернув уваги на те, що відповідно до
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 червня 2011
року по справі №2-778/2011 за позивачем
визнано право власності на самочинно
збудований магазин за адресою:
запорізька область, АДРЕСА_1 та вважати
це майно таким, що не потребує введенню
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів.

У судовому засіданні представник
позивача доводи, викладені в
апеляційній скарзі підтримав в повному
обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, місце і час
розгляду справи, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибув. У надісланому клопотанні
просив у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, розгляд справи
провести за відсутності
уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 є
власником приміщення медичного центру
"ІНФОРМАЦІЯ_1" з службовою прибудовою та
магазинами, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, приміщення 2, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію прав (а.с. 14). Право власності
на самочинно збудоване нерухоме майно
визнано за позивачем за рішенням
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 червня 2011
року.(а.с. 12-13). 09 листопада 2012 року
начальником Пологівського
інспекційного відділу Дем'яновим В.Ф. і
головним державним інспектором
Пологівського інспекційного відділу
Дандара В.С. на підставі направлення
№1738-10 від 01 листопада 2012 року проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , за
результатами якої складено Акт від
09.11.2012 (а.с. 57,72). За результатами
перевірки встановлено, що здійснюється
експлуатація об'єкта будівництва ІІІ
категорії складності не прийнятого в
експлуатацію, що є порушенням п. 8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності". В акті
перевірки відображено, що перевірка
проведена у присутності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, яка з актом
ознайомлена та від його підписання
відмовилась. На підставі акту
перевірки головним державним
інспектором Пологівського
інспекційного відділу інспекції
державного
архітектурного-будівельного контролю
у Запорізькій області Дандара В.С.
винесено припис № 112 від 09.11.2012 про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, відповідно до якого від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
вимагалось усунути виявлене порушення
шляхом припинення експлуатації до
прийняття зазначених в акті приміщень
в експлуатацію відповідно до вимог
законодавства (а.с. 56). Як зазначено у
приписі, фізична особа-підприємець з
приписом ознайомлена, від його
підписання відмовилась, у зв'язку з чим
акт перевірки та припис направлені на
адресу позивача поштою, та отримані
останньою 17 листопада 2012 року, що
підтверджується копією листа від 13.11.2012
№ 7/8-2640-10 і рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 68-69). 09 листопада 2012
року головним державним інспектором
Пологівського інспекційного відділу
інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Запорізькій області Дандара В.С.
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
відповідальність за яке передбачена п.
6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", у
якому зазначено, що розгляд справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності відбудеться о 10 год. 21
листопада 2012 року. Протокол складений у
присутності позивача, яка з ним
ознайомлена та від його підписання
відмовилась, у зв'язку з чим останній 13
листопада 2012 року надісланий на адресу
позивача поштою. 21 листопада 2012 року за
результатами розгляду справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності заступником начальника
Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Запорізькій області винесено
постанову про накладення на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на підставі п. 6 ч. 2 ст. 2
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" у сумі 100620
грн.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність спірних рішень, які були
прийняті відповідачем у зв'язку із
виявленими порушеннями з боку позивача
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, а саме -
експлуатація об'єкта нерухомого майна
без введення його в експлуатацію.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності встановлені
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності", частиною 5
статті 26 якого визначено, що
проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: 1) отримання замовником
або проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)
затвердження проектної документації; 4)
виконання підготовчих та будівельних
робіт; 5) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів; 6)
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування. Відповідно до статті 32
Закону усі об'єкти будівництва за
складністю архітектурно-будівельного
рішення та/або інженерного обладнання
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності. Категорія складності
об'єкта будівництва визначається
відповідно до будівельних норм та
державних стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Згідно з частиною 1 статті 39 Закону
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до
I-III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
відповідною Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до частини 8 цієї ж
статті експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Процедура прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
визначена "Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів", який затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011.

Пунктом другим зазначеного Порядку
також визначено, що прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації. При цьому,
відповідно до пункту десятого
вказаного Порядку, у разі коли на
самочинно збудоване нерухоме майно
визнано право власності за рішенням
суду, воно приймається в експлуатацію
згідно з цим Порядком.

Згідно з пунктом п'ятим Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553,
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Відповідно до пункту 7 Порядку однією з
підстав для проведення позапланової
перевірки є виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта.

Відповідно до пункту двадцять першого
Порядку, якщо суб'єкт містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис. У разі відмови
суб'єкта містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, від
отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Як встановлено судом першої інстанції,
при проведенні перевірки позивач
відмовилась від підписання акту
перевірки, постанови про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та припису, що
підтверджується відповідними записами
посадової особи інспекції, у зв'язку з
чим вказані документи були направлені
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, що
узгоджується з приписами Порядку, та
спростовує доводи позивача про
допущенні під час проведеної перевірки
порушення.

Колегія суддів доводи позивача про
відсутність правопорушення у сфері
містобудівної діяльності з посиланням
на рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 червня 2011
року, яким за позивачем визнано право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно та вирішено вважати
його таким, що не потребує подальшого
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, у зв'язку з чим
позивач не повинна була вчиняти
будь-які дії щодо прийняття такого
майна в експлуатацію, вважає
необґрунтованими та зазначає, що
частиною 1 статті 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
встановлено обов'язковість прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I-III категорій
складності та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта. Крім того,
частиною 5 зазначеної статті
встановлено, що датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта є дата реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
або видачі сертифіката.

Таким чином, виключна компетенція щодо
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації та видачі
сертифіката, що за своїм змістом є
прийняттям в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, визначена
законодавством за інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації позивачем до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю не подавалась, а відтак,
закінчений будівництвом об'єкт, на яке
за позивачем визнано право власності
за рішенням суду, є таким, що не
прийнятий в експлуатацію. Крім того,
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно за рішенням
суду, не звільняє позивача від
обов'язку вчинення дій щодо прийняття
такого майна в експлуатацію, як це
передбачено пунктом десятим "Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів", затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011.

Відповідно до пункту шостого частини 2
статті 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів або
ті, що виконують функції замовника і
підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатація або використання об'єктів
будівництва ІІІ категорії складності,
не прийнятих в експлуатацію - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З урахуванням того, що доводи апелянта
не спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених в оскарженій
ухвалі, апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судове
рішення - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року № 808/460/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко