Справа № 806/7961/13-а
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Житомир справа № 806/7961/13-a

час прийняття: 11 год. 10 хв.
категорія
8.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
Вознюка О.М.,

за участі представників відповідача
Гилюк Ю.М., Завадської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Українська дистрибуційна система" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання недійсним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 2 грудня 2013
року №000241/2203,

встановив:

5 грудня 2013 року Приватне підприємство
"Українська дистрибуційна система"
(далі - ПП "Українська дистрибуційна
система") звернулося до суду з позовом
до Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (далі - Житомирська ОДПІ) у
якому просило визнати недійсним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення з податку на додану вартість
№000241/2203 від 2 грудня 2013 року на загальну
суму 148485,00 грн, з яких 118788,00 грн
основного зобов'язання та 29697,00 грн
штрафних фінансових санкцій.

В обґрунтування позову вказав, що у
листопаді 2013 року працівниками
контролюючого органу було проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих позивачем у податковій
звітності з податку на додану вартість
за вересень 2013 року, під час якої
виявлено, що підприємством включено до
податкового кредиту вересня 2013 року
податкові накладні, які не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Вказав, що підприємство самостійно
виявило помилку в декларації за
вересень 2013 року та подало уточнюючий
розрахунок до неї, при чому сплативши
суму штрафних санкцій, враховуючи
наведе, вважає спірне податкове
повідомлення-рішення яким нараховано
податкове зобов'язання, яке вже
самостійно сплачене позивачем,
недійсним та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача позов підтримав,
просив його задовольнити у повному
обсязі.

Представники відповідача позов не
визнали, просили відмовити в його
задоволенні. Свої заперечення
обґрунтували тим, що дані камеральної
перевірки з податку на додану вартість
ПП "Українська дистрибуційна система"
свідчать про включення платником до
податкового кредиту вересня 2013 року
податкових накладних, які не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Відсутність акту
реєстрації продавцем товарів/послуг
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних не надає права
покупцю на включення суми ПДВ до
податкового кредиту за відповідний
звітний період. Крім того, уточнюючий
розрахунок поданий позивачем до
контролюючого органу має статус «не
визнано», проте відповідачем помилково
не повідомлено платника про відмову в
прийнятті уточнюючого розрахунку з
ПДВ за що відповідну посадову особу
Житомирської ОДПІ притягнуто до
відповідальності. Враховуючи наведене
вважають, що спірне податкове
повідомлення - рішення є законним та не
підлягає скасуванню.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2013
року працівниками контролюючого
органу було проведено камеральну
перевірку даних, задекларованих ПП
"Українська дистрибуційна система" у
податковій звітності з податку на
додану вартість за вересень 2013 року.
Під час перевірки виявлено, що
підприємством включено до податкового
кредиту вересня 2013 року податкові
накладні, які не зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних.
За результатами перевірки складено акт
№ 2919/10/22-3 від 11 листопада 2013 року (а.с.
12-14).

2 грудня 2013 року на підставі вказаного
акту перевірки заступником начальника
Житомирської ОДПІ винесене податкове
повідомлення - рішення № 000241/2203 від 2
грудня 2013 року на суму 148485,00 грн, а саме:
118788,00 грн - основний платіж, 29697,00 грн -
штрафні (фінансові санкції) (а.с.17).

Відповідно до п. 46.1. ст. 46 Податкового
кодексу України (далі - ПК) податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Статтею 49 ПК, зокрема передбачено, що
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки контролюючому органу,
в якому перебуває на обліку платник
податків. Платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді.

Податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством.

Прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Пунктами 50.1 ст. 50 ПК визначено, що у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Як пояснив в судовому засіданні
представник позивача та як видно з
матеріалів справи при самостійному
виявленні помилки в декларації з
податку на додану вартість за вересень
2013 року підприємство 12 листопада 2013
року о 10 год. 16 хв. подало засобами
електронного зв'язку в електронній
формі уточнюючий розрахунок до
декларації з ПДВ за вересень 2013 року та
розшифровку податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (а.с. 60-63), про що свідчать
квитанції № 1, 2 (а.с. 15-16) та сплатило
податкові зобов'язання та штраф у сумі
трьох відсотків від суми зобов'язання в
загальній сумі 122353,00 грн (а.с. 24).

В судовому засіданні представники
контролюючого органу пояснили, що
згідно з пунктом 50.2 ст. 50 ПК платник
податків під час проведення
документальних планових та
позапланових перевірок не має права
подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом а так як
камеральна перевірка проведена 11
листопада 2013 року, а уточнюючий
розрахунок подано 12 листопада 2013 року,
отже платник податків не мав права
його подавати.

Однак суд критично ставиться до даного
твердження представників відповідача,
оскільки позивач не мав можливості
знати про проведення камеральної
перевірки 11 листопада 2013 року, так як,
відповідно до п. 76.1 такий вид перевірок
проводиться без будь якого рішення
керівництва керівника органу або
направлення на її проведення. Згода
платника податків на перевірку та його
присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Крім того, відповідно до ст. 86 ПК,
зокрема, за результатами камеральної
перевірки у разі встановлення порушень
складається акт у двох примірниках,
який підписується посадовими особами
такого органу, які проводили перевірку,
і після реєстрації у контролюючому
органі вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 42.2 ПК документи
вважаються належним чином врученими,
якщо вони надіслані за адресою
(місцезнаходженням, податковою
адресою) платника податків
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або особисто вручені
платнику податків або його законному
чи уповноваженому представникові.

Як було встановлено в судовому
засіданні акт камеральної перевірки не
потрапив до адресата станом на 12
листопада 2013 року, а тому підприємство
було позбавлене можливості знати про
факт її проведення та про виявлені нею
порушення в день подання уточнюючого
розрахунку.

Суд звертає увагу, що п. 201.6. ст. 201 ПК
визначено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

В порушення вказаної норми ПК
контролюючим органом не було
повідомлено ПП "Українська
дистрибуційна система" про можливість
уточнення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у
декларації за вересень 2013 року,
натомість 2 грудня 2013 року винесено
податкове повідомлення - рішення в
якому визначено податкове зобов'язання
з ПДВ за вересень 2013 року, яке на той
момент вже було сплачене позивачем, та
ще й застосовано штрафні санкції.

Суду також не зрозуміло з яких причин
контролюючим органом не було прийнято
до уваги уточнюючий розрахунок, адже
платник самостійно усунув недоліки
податкової звітності. І посилання на
те, що працівником Житомирської ОДПІ
помилково не було повідомлено про
неприйняття уточнюючого розрахунку і
за це його притягнуто до
відповідальності, є на думку суду
неприйнятним, адже це ніяким чином не
поновлює права позивача і відноситься
до внутрішньої діяльності
контролюючого органу, працівник якого
недобросовісно віднісся до своїх
обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9
ч. 3 статті 2 КАС у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Узагальнюючи наведене суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки контролюючий орган виявивши
розбіжності у реєстрі податкових
накладних з даними контрагентів у
позивача мав повідомити його про це, а
не виносити податкове
повідомлення-рішення, і крім того, мав
прийняти уточнюючий розрахунок
позивача, яким він самостійно виправив
помилки у звітності, сплативши суму
недоплати та штраф у розмірі трьох
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 КАС,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№000241/2203 від 2 грудня 2013 року, винесене
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Українська дистрибуційна система"
судовий збір у розмірі 172 (сто сімдесят
дві) грн 06 коп.

Повний текст постанови виготовлено 24
березня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Єфіменко О.В.