Справа № 826/17368/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «БДО Лігал
Україна» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «БДО Лігал
Україна» до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м.Києві,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рафіас-М» про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.07.2013 року
№, №

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач Товариство
з обмеженою відповідальністю «БДО
Лігал Україна» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного Управління
Міндоходів у м.Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень від
08.07.2013 року № та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду 16 грудня 2013
року в задоволенні вимог позивача
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою вимоги позивача
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
податковим органом у період з 12.06.2013
року до 14.06.2013 року проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «БДО Лігал Україна» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Рафіас-М» за період з 01.01.2012 року до
31.12.2012 року.

За наслідками проведеної перевірки
податковим органом складено акт від 18
червня 2013 року №94/22-205/36336456, яким
встановлено порушення позивачем
п.п.139.1.6, 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено податок на прибуток на суму 42
069 грн., та п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.198
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим занижено податок на додану
вартість на загальну суму 40 065 грн..

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення від 08.07.2013 року
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 60 097,50 грн. (40065
грн. за основним зобов'язанням та 20032,50
грн. за штрафними санкціями) та №,
яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у розмірі 52 586,25
грн. (42069 грн. за основним платежем та
10517,25 грн. за штрафними санкціями).

Вимоги апеляційної скарги, позивач
обґрунтовує тим, що між ним та ТОВ
«Рафіас-М» були укладені договори про
надання послуг, на виконання яких,
позивачем були перераховані грошові
кошти, а тому мав законні підстави для
оформлення відповідних податкових
документів. На підтвердження такої
позиції позивачем надано копії
первинних документів, які на його
думку, підтверджують реальність
господарських операцій: договір щодо
надання рекламних послуг від 21.03.2011
року; договір про надання юридичних
послуг від 05.09.2011 року, акт узгодження
ціни, акти виконаних робіт (наданих
послуг); податкові накладні, платіжні
доручення здійснення розрахунків.
Також позивачем надано роздруківки
оголошень з Інтернету, рекламні
буклети та презентацію ТОВ «БДО Лігал
Україна».

Судова колегія вважає рішення суду
першої інстанції законним і
обґрунтованим зважаючи на наступне.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9. пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку

Згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, зазначено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з листом Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11, витрати для
визначення податкового кредиту для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Апелянтом не надано жодного документа
на підтвердження виконання умов
договору на які посилається позивач
(вид юридичних робіт чи їх
конкретизація, програми робіт з
реклами продукції, із зазначенням
часових інтервалів, матеріалів та
орієнтовних сум, необхідних для
виконання робіт; погоджений сторонами
обсяг і кількість реклами; згоди
замовника на розповсюдження продукції;
ескізів, оригіналів-макетів продукції;
документів щодо затвердження зразків
рекламної продукції). Крім того, актами
виконаних робіт та податковими
накладними також не конкретизуються
надані відповідно до договорів
послуги, а використовуються лише
загальні назви таких робіт.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів підтримує позицію суду першої
інстанції про відсутність реальності
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Рафіас-М», у зв'язку з чим
відсутні й підстави для скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Суд також не бере до уваги доводи
позивача, викладені в апеляційній
скарзі, про те, що надання рекламних
послуг, визначених договором, повністю
задовольнило його сторони, оскільки
відсутність спорів щодо будь-яких
договорів не є підставою для визнання
фактичності і реальності здійснення
господарської операції.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували реальність укладених
правочинів та фактичність виконання
господарських операцій.

Колегія суддів не знаходить жодних
підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального чи
матеріального права, вважає рішення
суду законним, обґрунтованим та таким,
що винесене на підставі повного і
всебічного з'ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю «БДО
Лігал Україна» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
21.03.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.