Справа № 820/14042/13-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р.Справа № 820/14042/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового
засідання: Вовченко І.В

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014р.
по справі № 820/14042/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2, звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просив суд скасувати податкове
повідомлення рішення від 10.12.2013 року №
, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 50213,75м грн.., в т.ч.
40171,00 грн. - основний платіж, 10042,75 грн. -
штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на безпідставність
висновків відповідача про
непідтвердженість реальності
господарських операцій з
контрагентами, оскільки за даними
операціями товар, послуги поставлені у
повному обсязі, реальність здійснення
господарських операцій
підтверджується належно оформленими
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
фактом проведення розрахунків, фактом
настання змін у складі та структурі
активів учасників господарських
операцій, даними бухгалтерського
обліку.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 року
адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано податкове повідомлення
рішення ДПІ у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
10.12.2013 року №

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної
відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції, при прийнятті
постанови, норм матеріального та
процесуального права, а саме: п.п.198.3, 198.6
ст.198 Податкового кодексу України, п.п.
201.10, 201.11 ст. 201 Податкового кодексу
України, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу в яких посилаючись
на незаконність оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
відповідача, просить суд апеляційної
інстанції залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції по справі залишити без змін.

Представник позивача заперечувала
проти задоволення апеляційної скарги
відповідача, посилаючись на законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просила суд апеляційної
інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином,
відповідач про причини неявки не
повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними, а
тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції,
виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач пройшовши
визначену діючим законодавством
процедуру державної реєстрації набув
статусу суб'єкта господарювання -
фізичної особи-підприємця та взятий на
податковий облік в ДПІ у Московському
районі м. Харкова з 15.02.2007р. за номером
36506 (а.с.23-25).

У період з 07.11.2013 року по 13.11.2013 року
фахівцями відповідача проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо правомірності
формування податкового зобов'язання
та податкового кредиту з ПДВ за період
01.04.2013 року по 30.04.2013 року.

Результати перевірки оформлені актом
від 20.11.2013 року № 864/20-34-17-02-07/
(а.с.8-13), яким зафіксовані порушення
п.198.3. ст..198 ПК України.

Виявлені порушення перевіряючий
пов'язує з тим, що позивачем
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту за квітень 2013 року
витрати з придбання товарів,згідно
податкових накладних №2600033 від 25.04.2013р.,
№ 2200011 від 18.04.2013 року ТОВ «Таймер-ГК, №
122 від 23.04.2013р. ОВ «Стренг Юкрейн», №28
від 18.04.2013 року ТОВ Мобібум», № 2200011 від
18.04.2013р. на суму ПДВ 40171грн. з метою їх
подальшого використання в
оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності.

На підставі висновків акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.12.2013 року №
, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 50213,75м грн.., в т.ч.
40171,00 грн. - основний платіж, 10042,75 грн. -
штрафні санкції.

Матеріали справи свідчать, що на
підставі договорів від 21.01.2013 року №
210113/2/М, укладеного з ТОВ "Тайгер-ГК"
(а.с.29-39, від 18.04.2013 року № 5, укладеного з
ТОВ "Мобібум"(а.с.43-45, від 01.10.2012 року №
01/69, укладеного з ТОВ " Стронг Юкрейн"
(а.с.52-54) позивачем придбано товари коду
УКТ ЗЕД "електричні машини і
устаткування, їх частини" - ресивери
цифров, ефірні та супутникові тюнери
(обладнання для супутникового
телебачення).

Реальність господарських операцій, що
були проведені в межах означених
договорів, підтверджується, наданими
позивачем, податковими накладними від
18.04.2013 року № 2200011 (а.с.34), від 25.04.2013 року
№ 2600033(а.с.36), від 18.04.2013 року № 28 (а.с.47),
від 23.04.2013 року № 122 (а.с.55) які
відповідають вимогам ст..201 ПК України,
наказу Мінфіну від 01.11.2011 року № 1379,
ст..201 ПК України.

Платіжними дорученнями (а.с.38-39,49,57)
підтверджується факт виконання
позивачем зобов'язань за спірним
правочином шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів.
Факт отримання товару підтверджується
наявними у матеріалах справи
видатковими накладними від 26.04.2013 року
№ 003 (а.с.37), від 22.04.2013 року №03
(а.с.35), від18.04.2013 року № 170 (а.с.48), від
24.04.2013 року № 830 (а.с.56).

Подальше використання придбаного
устаткування позивачем
підтверджується договором надання
ділерських послуг від 01.01.2013 року №
176/012013 ( з додатками) (а.с.61-80), укладеного
з ТОВ " Віжн Медіа" та ТОВ "Віжн ТБ",
відповідно до якого позивач здійснює
послуги з пошуку абонентів, з
організації укладення абонентських
договорів та підключення (активацію)
абонентів до програмної послуги ТОВ
"Віжн ТБ", в т.ч. підключення декодера
(сумісний з карткою доступу технічний
прилад (ресірвер, тюнер) з фірмовим
логотипом " Viasat", що підтримує стандарти
"DVB-S(2) та MPEG-2(4) і за допомогою яких
здійснюється декодування та
відтворення телевізійного сигналу
обраного абонентом пакету телепрограм)
абонента та картки умовного доступу
(п.2.1., розділ 1 Договору).

Копіями актів надання послуг,
договорів з абонентами та акти
приймання-передачі (а.с.104-150 ),
податковими накладними виписаних
позивачем ТОВ "Віжн Медіа" (а.с.151-156), які
містять посилання на модель та
серійний номер використаних тюнерів
(декодерів), що підтверджується факт
використання придбаних у контрагентів
ТМЦ у господарській діяльності.

Відповідно до п.198.1 -198.3. ст..198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Враховуючи викладене вище суд
приходить до висновку, що наявність
податкових накладних дійсно є
обов'язковою, але не беззаперечною
передумовою для визначення
правильності формування податкового
кредиту. Формування податкового
кредиту відбувається не лише на
підставі підписання договорів та
виписування податкових накладних, воно
має бути обумовлено фактичною
поставкою товару, в іншому випадку
право на податковий кредит у особи не
виникає, оскільки не дотримується
обов'язкова передумова його виникнення
- придбання товарів (послуг) з метою їх
використання у господарській
діяльності.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, підставою для зменшення
платником об'єкта оподаткування
(податкових зобов'язань) з податку на
додану вартість - на суму цього податку,
нараховану на вартість придбаних
товарів, є факт реального придбання
товарів та безпосередній зв'язок
витрат на оплату цих товарів з
господарською діяльністю платника
податків, що передбачає використання у
власній господарській діяльності
придбаних товарів або ж призначення
останніх для такого використання.

З вищевказаних суд першої інстанції
правомірно зробив висновок про те, що
висновок викладений в акті №
864/20-34-17-02-07/ від 20.11.2013 року є
необґрунтованими, а прийняте на його
підставі податкове повідомлення -
рішення підлягає скасуванню.

За таких підстав колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, оскільки доводи апеляційної
скарги їх не спростували.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 р. по
справі № 820/14042/13-а прийнята у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст.
199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014р. по
справі № 820/14042/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 21.03.2014 р.