Справа № 812/10719/13-а
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10719/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Твердохліба Р.С.,

при секретарі: Андріасяні Е.А.,

за участю представників

від позивача: Бондаренко В.А.
(довіреність від 04.01.2-14 (ББУ/РА65/ВП/14),

від відповідача: Аксьонова С.С.
(довіреність від 16.10.2013 № 06/1414),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
«Ровенькиантрацит» до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області про визнання
протиправними дій, скасування
повідомлення від 18 червня 2013 року
№ 7042/05-1-21 та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
«Ровенькиантрацит» звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області в якому
просить:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо встановлення
позивачу 67 класу професійного ризику
виробництва з 01 січня 2013 року;

- скасувати повідомлення відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області від 18 червня
2013 року № 7042/05-1-21 про зміну класу
професійного ризику;

- зобов'язати відповідача відновити
раніше встановлений 41 клас
професійного ризику виробництва з 01
січня 2013 року.

В обґрунтування адміністративного
позову позивачем зазначено, що 18 червня
2013 року ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП
«ЦЗФ «Комендантська» було отримано
повідомлення відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області № 7042/05-1-21 про
зміну класу професійного ризику
виробництва.

Згідно зазначеного повідомлення ТОВ
«ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «ЦЗФ
«Комендантська» відповідно до
основного виду економічної діяльності
- добування кам'яного вугілля КВЕД 05.10
встановлений 67 клас професійного
ризику виробництва, а розмір єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування змінений, і з 01
січня 2013 року становить 49,7%.

Відповідно до частини 4 статті 47 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
зміна класу професійного ризику
здійснюється один раз на рік за
результатами роботи страхувальника за
минулий календарний рік. Новий клас
професійного ризику встановлюється з
початку поточного року.

Таким чином, зміна нового класу
професійного ризику може бути змінена
лише з 01 січня 2014 року за
результатами господарської діяльності
за 2013 рік, у зв'язку дії відповідача
щодо встановлення позивачу 67 класу
професійного ризику з 01 січня 2013 року
згідно спірного повідомлення від 18
червня 2013 року № 7042/05-1-21 є
неправомірними.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві та просив
задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав позовні вимоги,
надав заперечення на адміністративний
позов та пояснив, що визначення класу
професійного ризику провадиться
робочими органами виконавчої дирекції
Фонду на підставі вимог Порядку
визначення класу професійного ризику
виробництва за видами економічної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 2012 року № 237 (далі Порядок № 237).
Зазначений порядок будується на
галузевому принципі, шляхом
угрупування та віднесення галузевої
сукупності видів економічної
діяльності до відповідного класу
професійного ризику виробництва.

Порядок № 237 чітко визначає, які види
економічної діяльності відносяться до
відповідного класу професійного
ризику. Так до 67 класу професійного
ризику віднесено види діяльності за
КВЕД 05.10 - добування кам'яного вугілля,
за виключенням добування кам'яного
вугілля відкритим способом. Зважаючи
на те, що до виду 05.10 «Добування
кам'яного вугілля» відноситься:
добування кам'яного вугілля підземним
або відкритим способом; очищення,
сортування, калібрування, подрібнення,
пересування та ін. кам'яного вугілля
для поліпшення його якості, зручності
його транспортування та зберігання;
одержування кам'яного вугілля з
відвалів, всі види діяльності об'єднані
одним КВЕД-05.10, та за виключенням
добування кам'яного вугілля відкритим
способом, відносяться до одного класу
професійного ризику, а саме 67.

Стосовно виключення з виду діяльності
05.10 «Добування кам'яного вугілля» -
добування кам'яного вугілля відкритим
способом, в порядку № 237 передбачено
окремий клас професійного ризику, а
саме 41.

Позивач здійснює послуги зі збагачення
кам'яного (рядового) вугілля особам які
потребують їх надання та уклали з
позивачем відповідні господарські
договори.

КВЕД-2010 не передбачає окремого виду
діяльності зі збагачення кам'яного
(рядового) вугілля, як це передбачалось
раніше у КВЕД 2005 - агломерація кам'яного
вугілля (10.10.3) та відносилось до 41 класу
професійного ризику за постановою КМУ
від 13 вересня 2000 року № 1423.

Зважаючи на чітку визначеність видів
діяльності за КВЕД до кожного класу
ризику, відповідач вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

В судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення
аналогічні викладеним в запереченнях
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, заперечення на
адміністративний позов та додані до
нього документи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог статей 69-72
Кодексу адміністративного судочинства
України, приходить до наступного.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом встановлено, що ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит» в особі ВП
«Центральна збагачувальна фабрика
«Комендантська» є юридичною особою з
визначенням видів діяльності за КВЕД -
2010, зокрема, 05.10 - Добування кам'яного
вугілля (а. с. 10).

Відповідно до повідомлення ВД ФССНВ в
Перевальському районі Луганської
області про зміну класу професійного
ризику виробництва № 7042/05-1-21 від 18
червня 2013 року позивача віднесено до 67
класу професійного ризику виробництва
відповідно до основного виду
економічної діяльності по КВЕД - 2010,
зокрема, 05.10 - Добування кам'яного
вугілля (а. с. 9).

21 червня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з проханням про перегляд
установленого класу професійного
ризику виробництва на 41-й по КВЕД 05.10
«Добування кам'яного вугілля» (в
частині відкритого видобування
кам'яного вугілля» з встановленням
розміру єдиного соціального внеску на
рівні 38% та відповідно до п. 4.15
Постанови № 30 від 30 листопада 2010 року
«Про затвердження Порядку віднесення
страхувальників до класу професійного
ризику виробництва з урахуванням виду
їх економічної діяльності та
проведення перевірок достовірності
поданих страхувальниками відомостей
про види економічної діяльності (у тому
числі основний) (а. с. 143-144).

Про результати розгляду цього прохання
відповідач повідомив позивача листом
від 27 червня 2013 року №03/856, в якому
зазначено, що при реєстрації у Фонді
позивача згідно Національного
класифікатора України «Класифікація
видів економічної діяльності»
ДК 009:96 було віднесено до КВЕДу 10.10.3.,
який включав операції по агломерації
кам'яного вугілля, промиванню,
калібруванню, сортуванню, подрібненню
кам'яного вугілля та поповненню
кам'яного вугілля з відходів
виробництва. Наказом державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
26 грудня 2005 року № 375 на заміну ДК
009:96 було запроваджено класифікатор
видів економічної діяльності ДК 009:2005, в
якому до КВЕДу 10.10.1 були віднесені
операції по підземному та відкритому
добуванню різних видів кам'яного
вугілля, по його забезпеченню,
промиванню, калібруванню, сортуванню
та подрібненню. Однак, для застосування
при визначенні тарифів страхових
внесків до Фонду, (за його клопотанням)
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 21 квітня 2006 року
№ 124 термін дії класифікатора ДК 009:96
було продовжено і встановлення
страхових тарифів підприємствам
проводилось на підставі КВЕДів цього
класифікатора. Порядок визначення
класу професійного ризику виробництва
затверджений Постановою КМУ від 08
лютого 2012 року № 237 будується на
галузевому принципі, шляхом
угрупування та віднесення галузевої
сукупності видів економічної
діяльності до відповідного класу
професійного ризику виробництва.
Тобто, добування та збагачення вугілля,
згідно положень цього документу,
віднесено до однієї галузі - вугільної
(КВЕД - 05.10). Тариф, розрахований по цій
галузі, залежить також від кількості
потерпілих на виробництві, витрачених
коштів на їх лікування та наданих їм
соціальних послуг (а. с. 145).

Згідно вимог ст. 47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначення класу
професійного ризику виробництва за
видами економічної діяльності
здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Розмір страхового внеску підприємства
залежить від класу професійного ризику
виробництва, до якого належить
підприємство за видом економічної
діяльності. У разі якщо страхувальник
провадить свою діяльність за
декількома видами економічної
діяльності, віднесення підприємства до
класу професійного ризику виробництва
здійснюється за основним видом його
економічної діяльності.

У разі зміни виду економічної
діяльності підприємства Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно змінює належність
цього підприємства до класу
професійного ризику виробництва. Зміна
класу професійного ризику
здійснюється один раз на рік за
результатами роботи страхувальника за
минулий календарний рік. Новий клас
професійного ризику встановлюється з
початку поточного року.

Наказом Державного комітету по
стандартизації, метрології і
сертифікації № 441 від 22 жовтня 1996 року
затверджений Державний класифікатор
України ДК 009-96.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1423 № 13 вересня 2000 року затверджено
Порядок визначення страхових тарифів
для підприємств, установ та
організацій на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 26 грудня 2005 року
№ 375 на зміну КВЕД ДК 009:96 було
запроваджено класифікатор видів
економічної діяльності ДК 009:2005 (далі
КВЕД 2005).

Відповідно до п. 1 наказу Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
11 жовтня 2010 року № 457 «Про затвердження
та скасування національних
класифікаторів» з 1 січня 2012 року
набрав чинності національний
класифікатор України ДК 009:2010
«Класифікація видів економічної
діяльності» (далі КВЕД 2010).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 2012 року № 237 затверджений
Порядок визначення класу професійного
ризику виробництва за видами
економічної діяльності (далі Порядок №
237).

Цим Порядком визначений механізм
визначення класу професійного ризику
виробництва за видами економічної
діяльності. Види економічної
діяльності визначаються за
Національним класифікатором України
«Класифікація видів економічної
діяльності», затвердженим в
установленому порядку ( п. 1, 3 Порядку №
237).

Відповідно до п. 2 Порядку № 237 клас
професійного ризику виробництва -
рівень виробничого травматизму і
професійних захворювань за видами
економічної діяльності, що визначає
ступінь вірогідності втрати
професійної працездатності або смерті
працівника під час виконання трудових
обов'язків, з урахуванням результатів
аналізу показників виробничого
травматизму і професійних захворювань,
а також обсягів видатків Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань (далі - Фонд), пов'язаних із
забезпеченням загальнообов'язкового
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності (далі
- страхування).

Розрахункова складова частина
страхового внеску - частина ставки
страхового внеску з урахуванням
значення інтегрального показника
професійного ризику виробництва для
страхової галузевої сукупності видів
економічної діяльності (далі -
інтегральний показник) та видатків
такої сукупності, пов'язаних із
забезпеченням страхування.

Страхова галузева сукупність видів
економічної діяльності - види
економічної діяльності, об'єднані для
визначення класу професійного ризику
виробництва у порядку, затвердженому
правлінням Фонду.

Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30 листопада 2010
року № 30, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 24 грудня
2010 року за № 1337, затверджено Порядок
віднесення страхувальників до класу
професійного ризику виробництва з
урахуванням виду їх економічної
діяльності та проведення перевірок
достовірності поданих
страхувальниками відомостей про види
економічної діяльності (у тому числі
основний) (надалі Порядок №30 від 30.11.2010),
у п.3.4 якого встановлено, що віднесення
страхувальника до класу професійного
ризику виробництва здійснюється за
основним видом економічної діяльності
згідно з Розподілом видів економічної
діяльності за класами професійного
ризику виробництва (додаток до Порядку
визначення класу професійного ризику
виробництва за видами економічної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого
2012 року № 237).

Отже, клас професійного ризику
виробництва залежить безпосередньо
від ступеня ризику провадження
господарської діяльності та
визначається згідно до Класифікації
галузей економіки та видів робіт за
професійним ризиком виробництва,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 2012 № 237.

У зв'язку з запровадженням КВЕД 2010 року,
позивачу за основним видом діяльності
було встановлено код 05.10- «Добування
кам'яного вугілля».

Відповідно до Порядку № 237 до 41 класу
віднесено: 05.10 Добування кам'яного
вугілля (в частині відкритого
видобування кам'яного вугілля»; до 67
класу віднесено: 05.10 Добування
кам'яного вугілля (крім відкритого
видобування кам'яного вугілля).

В методологічних основах та поясненнях
до позицій Класифікації видів
економічної діяльності, затверджених
наказом Державного комітету
статистики України від 23 грудня 2011 року
№ 396, у розділі 05 «Добування кам'яного
та бурого вугілля» зазначено, що цей
розділ включає підземне та відкрите
добування твердого мінерального
палива та діяльність, необхідну для
одержування продукції, придатної для
реалізації (сортування, очищення,
пресування та іншої операції,
необхідні для транспортування тощо).
Клас 05.10 Добування кам'яного вугілля
включає: добування кам'яного вугілля
підземним або відкритим способом;
очищення, сортування, калібрування,
подрібнення, пресування та інше
кам'яного вугілля для поліпшення його
якості, зручності його транспортування
та зберігання. Цей клас також включає:
одержування кам'яного вугілля з
відвалів.

Тобто, згідно методологічних основ та
пояснень до позицій Класифікації видів
економічної діяльності до класу 05.10
«Добування кам'яного вугілля» не
включено діяльність, пов'язану із
збагаченням кам'яного вугілля.

Відповідно до перехідної таблиці
перекодування видів економічної
діяльності підприємств для проведення
державних статистичних спостережень (з
КВЕД - 2005 на КВЕД-2010), яка розміщена на
офіційному сайті Державної служби
статистики України код 10.10.1 за КВЕД - 2005
та код 05.10 за КВЕД-2010 включають такі
види діяльності: підземне та відкрите
добування кам'яного вугілля (антрациту,
вугілля для коксування); збагачення
кам'яного вугілля; промивання,
дегідратацію, калібрування,
сортування, дроблення кам'яного
вугілля. Включає також: добування
кам'яного вугілля з підвалів.

До дії КВЕД 2010, позивача за КВЕД 2005 було
віднесено до коду 10.10.1 «Добування та
збагачення кам'яного вугілля».

Згідно КВЕД 2005: підклас 10.10.1 «Добування
та збагачення кам'яного вугілля»
включає: підземне та відкрите
добування різних видів кам'яного
вугілля: антрациту, вугілля для
коксування; збагачення кам'яного
вугілля; промивання, калібрування,
сортування, подрібнення кам'яного
вугілля. Тобто, даний підклас включає,
зокрема, такий вид діяльності як
збагачення кам'яного вугілля, який є
окремим видом діяльності та не
пов'язаний з підземним та відкритим
добуванням різних видів кам'яного
вугілля.

Отже, підклас 10.10.1 включає в себе різні
види діяльності, які не пов'язані між
собою, а тому такий вид діяльності як
збагачення кам'яного вугілля не
можливо віднести або до підземного або
до відкритого добування різних видів
кам'яного вугілля.

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 07 лютого 2013 року № 113 Про
відновлення чинності національного
класифікатору України ДК 009:2005
«Класифікація видів економічної
діяльності» чинність вказаного
класифікатору було відновлено до 31
грудня 2013 року.

Враховуючи, що дія КВЕД 2005 відновлена
терміном до 31 грудня 2013 року суд при
визначені видів діяльності, які
включено до класу 05.10 «Добування
кам'яного вугілля» застосовує
положення КВЕД 2005.

До класу 05.10 «Добування кам'яного
вугілля» за КВЕД 2010 року віднесені такі
види діяльності як: добування кам'яного
вугілля підземним або відкритим
способом; очищення, сортування,
калібрування, подрібнення, пресування
та інше кам'яного вугілля для
поліпшення його якості, зручності його
транспортування та зберігання. Також
до даного класу віднесено і збагачення
кам'яного вугілля. Позивач за своїм
видом діяльності віднесений до класу
05.10 «Добування кам'яного вугілля» за
КВЕД 2010 року.

Відповідно до Порядку № 237 до 41 класу
віднесено: 05.10 Добування кам'яного
вугілля (в частині відкритого
видобування кам'яного вугілля); до 67
класу віднесено: 05.10 Добування
кам'яного вугілля (крім відкритого
видобування кам'яного вугілля). Тобто,
даним порядком чітко визначено, що до 41
класу ризику виключно віднесено
Добування кам'яного вугілля (в частині
відкритого видобування кам'яного
вугілля), а до 67 класу ризику віднесено
інші види діяльності, крім добування
кам'яного вугілля (в частині відкритого
видобування кам'яного вугілля), а саме,
добування кам'яного вугілля підземним
способом; очищення, сортування,
калібрування, подрібнення, пресування
та інше кам'яного вугілля для
поліпшення його якості, зручності його
транспортування та зберігання, а також
і збагачення кам'яного вугілля.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що позивач здійснює вид діяльності,
пов'язаної з очищенням, сортуванням,
калібруванням, подрібненням,
пересуванням тощо кам'яного вугілля
для поліпшення його якості, зручності
його транспортування та зберігання,
віднесеного до виду діяльності 05.10
Добування кам'яного вугілля, що
відповідає 67 класу професійного
ризику, внаслідок чого дії відповідача
є правомірними, оскільки підприємство
не здійснює діяльність, яка пов'язана з
відкритим видобування кам'яного
вугілля.

Крім того, постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 31
липня 2013 року по справі № 812/6171/13-а, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2013 року, у задоволенні
адміністративного позову товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДТЕК «Ровенькиантрацит» до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії відмовлено повністю
(а.с. 32-37).

Зазначеною постановою, встановлено
правомірність висновків відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області щодо
встановлення позивачу 67 класу
професійного ризику.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Щодо доводів позивача про
неправомірність дій відповідача в
частині зміни класу професійного
ризику з 01 січня 2013 року суд зазначає
таке.

Відповідно до частини 3 статті 47 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі зміни виду економічної діяльності
підприємства Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
відповідно змінює належність цього
підприємства до класу професійного
ризику виробництва. Зміна класу
професійного ризику здійснюється один
раз на рік за результатами роботи
страхувальника за минулий календарний
рік. Новий клас професійного ризику
встановлюється з початку поточного
року.

Згідно з пунктом 3.7 Порядку віднесення
страхувальників до класу професійного
ризику виробництва з урахуванням виду
їх економічної діяльності та
проведення перевірок достовірності
поданих страхувальниками відомостей
про види економічної діяльності (у тому
числі основний) затвердженого
Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30
листопада 2010 року № 30 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 24 грудня 2010 року за № 1337 зміна
класу професійного ризику виробництва
здійснюється робочим органом
виконавчої дирекції Фонду один раз на
рік за результатами роботи
страхувальника за минулий календарний
рік. Новий клас професійного ризику
виробництва встановлюється з початку
поточного року.

Відповідно до акту перевірки
достовірності поданих страхувальником
відомостей про види економічної
діяльності, в тому числі основний вид
економічної діяльності від 11 червня 2013
року відокремленого підрозділу
«Центральна збагачувальна фабрика
«Комендантська» товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит», відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області було
проведено позапланову перевірку
достовірності поданих страхувальником
відомостей про види економічної
діяльності (у тому числі основний) за
період з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року (а.с. 134-135).

Таким чином, враховуючи, що відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області перевірка
позивача була проведена за минулий
повний 2012 рік, встановлення
відповідачем повідомленням від 18
червня 2013 року № 7042/05-1-21
відокремленому підрозділу «Центральна
збагачувальна фабрика «Комендантська»
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» нового 67 класу
професійного ризику виробництва з 01
січня 2013 року, з огляду на положення
частини 3 статті 47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та пункту 3.7 Порядку
віднесення страхувальників до класу
професійного ризику виробництва з
урахуванням виду їх економічної
діяльності та проведення перевірок
достовірності поданих
страхувальниками відомостей про види
економічної діяльності (у тому числі
основний) затвердженого Постановою
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 30 листопада 2010
року № 30 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 24 грудня
2010 року за № 1337 є правомірними.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача щодо
встановленню позивачу класу
професійного ризику та зобов'язання
відновити раніше встановлений клас
професійного ризику виробництва слід
зазначити, що ці вимоги позивача є
похідними від вимоги про скасування
повідомлення від 18 червня 2013 року №
7042/05-1-21 і з огляду на здійснений вище
висновок про обґрунтованість та
правомірність вказаного повідомлення
залишаються судом без задоволення.

Позивачем не наведено будь-яких інших
обставин для визнання дій
протиправними, як то допущені під час
перевірки порушення процедури її
проведення чи інше.

Крім того, суд зазначає, що вчинення дій
суб'єктом владних повноважень є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції.
Здійснення дії являє собою процес
реалізації наданих законом функцій
суб'єкту владних повноважень. Самі по
собі дії не тягнуть за собою будь-яких
правових наслідків для особи. Виходячи
із завдань Кодексу адміністративного
судочинства України, як то захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

Суд не бере до уваги інші доводи
позивача, викладені в
адміністративному позові, оскільки
вони за своєю суттю не спростовують
правомірність прийняття оскаржуваного
повідомлення про зміну класу
професійного ризику виробництва від 18
червня 2013 року № 7042/05-1-21.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом.

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України
вбачається, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України,
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень, на якого частиною 2 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень,
довів суду правомірність своїх дій та
винесення спірного наказу про
проведення фактичної перевірки, що є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 24 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 28
березня 2014 року, про що згідно вимог ч.2
ст.167 КАС України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
«Ровенькиантрацит» до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області про визнання
протиправними дій, скасування
повідомлення від 18 червня 2013 року №
7042/05-1-21 та зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 28 березня 2014 року.

Суддя
Р.С. Твердохліб