Справа № 2а-1514/10/2270
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 9104/31595/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Хмельницької міжрайонної
державної податкової інспекції
Хмельницької області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 липня 2010
року по справі №2а - 1514/10/2270 за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства «Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької
облспоживспілки» до Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області
(Деражнянське відділення) про
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

УСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької
облспоживспілки» звернулось до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Хмельницької міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області (Деражнянське відділення) і
просило скасувати податкові
повідомлення - рішення, винесені на
підставі акту перевірки №415/23/01729677 від
06 липня 2009 року: №/0 від 22 липня 2009
року з податку на прибуток на загальну
суму 47 812 гривень 50 коп.; №/0 від 22
липня 2009 року з податку на додану
вартість на загальну суму 38 250 гривень;
№/1 від 23 вересня 2009 року з податку
на прибуток на загальну суму 47 812
гривень 50 коп.; №/1 від 23 вересня 2009
року з податку на додану вартість на
загальну суму 38 250 гривень; №/2 від
14 грудня 2009 року з податку на прибуток
на загальну суму 47 812 гривень 50 коп.;
№/2 від 14 грудня 2009 року з податку
на додану вартість на загальну суму 35 230
гривень; №/3 з податку на прибуток
на загальну суму 47 812 гривень 50 коп.;
№/3 від 03 лютого 2010 року з податку
на додану вартість на загальну суму 35 230
гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
податкові повідомлення - рішення
прийняті на підставі необґрунтованих
висновків позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства по
взаємовідносинах з ПСП «Розвиток і К».
В ході перевірки відповідач прийшов до
висновку про нікчемність договору
поставки №10/10 - 07, укладеного 10 жовтня
2007 року між позивачем та ПСП «Розвиток
і К» на поставку яблук свіжих
несортових для промислової переробки,
внаслідок чого було занижено податок
на прибуток за відповідні періоди, а
також занижено до сплати податок на
додану вартість внаслідок завищення
податкового кредиту в результаті
завищення сум валових витрат. Проте,
такі висновки не підтверджені
належними та допустимими доказами, а
позивач у свою чергу надав в повному
обсязі належним чином завірені копії
первинних бухгалтерських та
розрахункових документів, які
підтверджують реальний характер
господарських операцій. Також,
представлено видані та належно
оформлені податкові накладні, які були
підставою для внесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 липня 2010
року позовні вимоги задоволено
частково: скасовані податкові
повідомлення - рішення Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області
(Деражнянське відділення): від 22 липня
2009 року №/0, від 23 вересня 2009 року
№/1, від 14 грудня 2009 року №/2,
від 01 березня 2010 року №/3, від 14
грудня 2009 року №/2, від 03 лютого 2010
року №/; скасовані податкові
повідомлення - рішення Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області
(Деражнянське відділення): від 22 липня
2009 року №/0 в частині основного
платежу - в сумі 23 487 гривень та штрафних
(фінансових) санкцій - на суму 11 743
гривні, від 23 вересня 2009 року №/1 в
частині основного платежу - 23 487 гривень
та штрафних (фінансових) санкцій - на
суму 11 743 гривні. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із таким
судовим рішенням суду першої інстанції
і подав на вказане рішення до
Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, у якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог і
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що в ході перевірки не
встановлено самого факту походження
товару, розрахунки проведені з каси
підприємства готівкою і у видаткових
касових ордерах відсутні дані про
особу, яка отримала готівку. В
порушення умов укладеного договору
відсутні копії документів, з яких
можливо було б встановити пункт
навантаження та пункт розвантаження
транспортного засобу, а також відсутні
товарно - транспортні накладні. До
перевірки не були представлені
документи, по яких відбувався рух
товару від ПСП «Розвиток і К», як
Постачальника до позивача, як Покупця.
Також, у видаткових накладних відсутні
дані про отримання матеріально -
відповідальними особами позивача
яблук.

Згідно довідки Жмеринської об'єднаної
державної податкової інспекції від 30
червня 2009 року постановою
Господарського суду Вінницької
області від 19 березня 2009 року ПСП
«Розвиток і К» визнано банкрутом і
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого. На запит про надання
документів, отримано відповідь про
відсутність документації банкрута та
самого підприємства за юридичною
адресою.

Тому в ході перевірки посадові особи
прийшли до законного та обґрунтованого
висновку, що укладений між позивачем
та його контрагентом договір не
спричинив реального настання
наслідків, у зв'язку з чим вважає
законними прийняті на підставі
висновків перевірки податкові
повідомлення - рішення.

Постанова суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні частини позовних
вимог в апеляційному порядку не
оскаржена.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(відповідач) та позивач в судове
засідання представників не направили,
хоча сторони належним чином та у
встановленому законом порядку були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання у справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за
участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
факт поставки обумовленого договором
товару підтверджується видатковими
накладними та податковими накладними,
оформленими ПСП «Розвиток і К», як
Постачальником, на кожну поставку
товару. Факт оприбуткування позивачем
придбаних від ПСП «Розвиток і К» яблук
сортових підтверджується дослідженими
в судовому засіданні реєстром
надходження плодоовочів і картоплі,
податковими накладними, звітами про
рух товарів і тари, прибутковими
накладними, матеріальними звітами, а
також підтверджується факт
використання зазначеного товару у
власній господарській діяльності
позивача, зокрема накладною про
передачу товару у виробництво за
жовтень 2007 року. Отримавши податкову та
видаткову накладні, які підтверджують
факт поставки товару, позивач відносив
витрати на придбання сировини (яблук
несортових) до валових витрат звітного
періоду, а податок на додану вартість в
ціні товару - до податкового кредиту
звітного періоду. При цьому,
господарська операція з поставки у
жовтні 2007 року яблук несортових від ПСП
«Розвиток і К» спричинила зміни в
структурі активів (як сировина для
виробництва концентрованого соку) та
зобов'язань позивача (як підстава для
оплати товару).

Тому, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що наявність у позивача
податкових накладних, оформлених з
дотриманням вимог чинного
законодавства, виданих продавцем
товару ПСП «Розвиток і К», є достатньою
підставою для віднесення витрат на
придбання яблук несортованих на
загальну суму 127 500 гривень до валових
витрат за 4 квартал 2007 року. В ході
судового розгляду судом не встановлено
та не доведено відповідачем
невідповідності змісту поставки №10/10-07
від 10 жовтня 2007 року вимогам цивільного
законодавства, як і не доведено того, що
укладаючи договір, позивач та його
контрагент ПСП «Розвиток і К» діяли з
метою, яка суперечила інтересам
держави та суспільства. Несплата
податку продавцем (у тому числі в разі
ухилення від сплати податку) при
фактичному здійсненні господарської
операції не впливає на податковий
кредит покупця та на його право на
включення витрат на придбання товару
до валових витрат.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується обставинами справи,
Дочірнє підприємство «Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької
облспоживспілки» зареєстроване 06
травня 2004 року Деражнянською районною
державною адміністрацією Хмельницької
області за №0000038, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії АОО №215637, і позивача взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби за №0602 Також,
позивач є платником податку на
прибуток, податку на додану вартість
згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 09 липня 1997 року №31592041, орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності, комунального
податку, збору за забруднення
навколишнього природного середовища,
податку з доходів фізичних осіб,
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів.

Згідно Довідки №156 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
позивача є: перероблення та
консервування овочів та фруктів, не
віднесене до інших групувань; оптова
торгівля іншими продуктами харчування;
інші види оптової торгівлі; роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах з перевагою продовольчого
асортименту.

10 жовтня 2007 року позивачем укладено із
Приватним сільськогосподарським
підприємством «Розвиток і К» договір
поставки за №10/10 - 07, за умовами якого
ПСП «Розвиток і К», як Постачальник,
зобов'язувалося поставляти і
передавати позивачу, як Покупцю,
визначений договором товар. В свою
чергу покупець зобов'язувався прийняти
товар і здійснити оплату за товар.
Предметом договору поставки були
«Яблука свіжі не сортові для
промислової переробки» орієнтованою
загальною кількістю 130 тонн.

Поставка товару здійснюється на умовах
DDU ІНКОТЕРМС 2000 (Хмельницька область м.
Деражня вул. Миру, 126). Також, договором
передбачено, що товар поставляється
навалом і його приймання здійснюється
в пункті поставки, зазначеному в п. 5.3.
договору, згідно з документами,
зазначеними в п.2.3 договору
(рахунок-фактура, видаткова накладна,
податкова накладна). Відповідно до
специфікації №1 від 10 липня 2007 року до
договору поставки ПСП «Розвиток і К»
зобов'язалося поставити позивачеві
яблука свіжі несортові для промислової
переробки в кількості 127 500 кілограмів
на загальну суму 153 000 гривень. Сторони
погодили, що товар постачається за
рахунок постачальника на переробний
завод, що по вул. Миру, 126 у м. Деражня
Хмельницької області.

У жовтні 2007 року у відповідності до
умов договору ПСП «Розвиток і К»
поставило позивачеві яблука несортові
на загальну суму 153 000 гривень, в тому
числі 25 500 гривень - податок на додану
вартість.

На підтвердження факту поставки яблук
позивачем представлено видаткові та
податкові накладні, оформлені
постачальником на кожну таку поставку
товару. Із 127 500 кілограмів яблук,
отриманих від ПСП «Розвиток і К»,
позивачем було вироблено 15 100
кілограмів соку яблучного
концентрованого по виробничій
собівартості 10 гривень за один
кілограм, який згідно контракту
№010822007/zk/017 від 04 вересня 2007 року та на
підставі рахунку - фактури №6 від 26
жовтня 2007 року було відвантажено по
ціні 1 550 Евро за одну тону.

Із 15 по 26 червня 2009 року відповідачем на
підставі постанови слідчого відділу
УСБ України у Вінницькій області від 22
квітня 2009 року, наказу Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції №451 від 12 червня 2009 року,
направлення від 12 червня 2009 року за №173
проведено виїзну позапланову
документальну перевірку позивача з
питань щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ПСП «Розвиток і К»
за період із 01 січня 2007 року по 26 червня
2009 року.

За результатами перевірки
відповідачем 06 липня 2009 року складено
акт за №415/23/01729677, у якому викладено
суть виявлених в ході перевірки
порушень. Зокрема, згідно змісту
вищевказаного акта перевірки, в ході її
проведення виявлено порушення: пп. 5.3.9
п. 5.3, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» внаслідок чого занижено
сплату податку на прибуток за період із
01 січня по 31 грудня 2007 року на суму 31 875
гривень; пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено до сплати
податок на додану вартість в сумі 25 500
гривень.

На підставі висновків перевірки та
акту позапланової виїзної перевірки
відповідачем 22 липня 2009 року прийняті
податкові повідомлення - рішення:
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
податок на прибуток в сумі 47 812 гривень
50 коп., в тому числі: за основним
платежем - 31 875 гривень та за штрафними
(фінансовими) санкціями - в сумі 15 937
гривень 50 коп.; за №/0, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 38 250 гривень, з
яких: 25 500 гривень - за основним платежем
та 12 750 гривень - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

За результатами розгляду скарг
позивача, податкові повідомлення -
рішення від 22 липня 2009 року №/0
(від 23 вересня 2009 року за №/1) про
сплату 31 875 гривень донарахованого
податку на прибуток і 15 937 гривень 50 коп.
застосованої штрафної санкції по
податку на прибуток та у зазначеній
частині рішення відповідача від 23
вересня 2009 року №2271/7/23, прийняте за
результатами розгляду первинної
скарги. Також, скасовані податкові
повідомлення - рішення від 22 липня 2009
року №/0 в частині 2 013 гривень
донарахованого податку на додану
вартість і 1 007 гривень застосованої
штрафної (фінансової) санкції по
податку на додану вартість, та залишено
без змін у зазначеній частині рішення
від 23 вересня 2009 року №2271/7/23, а у іншій
частині (23 487 гривень донарахованого
податку на додану вартість і 11 743 гривні
застосованої штрафної санкції).
Залишено без змін податкове
повідомлення - рішення від 14 грудня 2009
року за №/2, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 35 230 гривень (залишене без змін
податковим повідомленням - рішенням
від 03 лютого 2010 року за №/3);
залишені без змін податкові
повідомлення - рішення від 22 липня 2009
року №/0, від 23 вересня 2009 року
№/1, від 14 грудня 2009 року №/2,
якими визначено податок на прибуток в
сумі 47 812 гривень 50 коп.) (залишені без
змін податковим повідомленням -
рішенням від 01 березня 2010 року
№/3).

Податкові повідомлення - рішення про
визначення податкових зобов'язань
ґрунтуються на висновках перевірки
про завищення позивачем валових витрат
із 01 жовтня по 30 грудня 2007 року на суму
127 500 гривень у зв'язку з віднесенням до
валових витрат суми витрат на
придбання яблук свіжих несортових
відповідно до договору поставки №10/10 -
07 від 10 липня 2007 року, укладеного між
позивачем та приватним
сільськогосподарським підприємством
«Розвиток і К», який відповідач вважає
нікчемним.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Відповідно до пункту 5.1. ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу(валові витрати)
сума будь - яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються
суми будь - яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3
5.7 цієї статті (підпункт 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону).

Згідно з підпунктом 11.2.1. п.11.2. ст.11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, що припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається одна з подій, що сталася
раніше: або дата списання коштів з
банківських рахунків платника податку
на оплату товарів (робіт, послуг), а в
разі їх придбання за готівку день їх
видачі з каси платника податку; або
дата оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг) дата
фактичного отримання платником
податку їх результатів.

У відповідності до пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна є звітним
податковим і одночасно розрахунковим
документом, який складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця.

Таким чином, платник податку покупець
має право збільшити валові витрати
після оприбуткування товарів або
перерахування коштів постачальнику
товару.

Згідно з п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.
Відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 цього ж
Закону України, податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Податкова накладна є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Як передбачено пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку у звітному періоді, у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку, при цьому
такі суми повинні бути підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними
документами, визначеними цим Законом).

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п.п.7.5.1 п. 7.5 вищезгаданого
Закону вважається дата здійснення
першої з подій: 1) або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; 2) або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Таким чином, згідно Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачено, що не підлягають
включенню до податкового кредиту
витрати по податку на додану вартість у
випадку придбання товарів (послуг), які
не призначені для їх використання в
господарській діяльності платника
податку та у випадку відсутність
податкової накладної.

Крім цього, відповідно до п. п. 7.2.4 п. 7.2
ст. 7 цього ж Закону право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

На підтвердження реальності
господарських операцій із
вищезгаданим контрагентами позивачем
представлено належно оформлені
первинні документи, які були
досліджені судом першої інстанції і
яким, як доказам по справі, було надано
правильну правову оцінку.

На час здійснення господарських
операцій, за якими відповідачем
визнано необґрунтованим віднесення
позивачем до податкового кредиту суми
податку на додану вартість, ПСП
«Розвиток і К» було включене до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, мав
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

При цьому, в судовому засіданні
підтверджено факт оприбуткування
позивачем придбаних від ПСП «Розвиток
і К» яблук сортових та використання їх
у власній господарській діяльності,
про що свідчать реєстр надходження
плодоовочів і картоплі, податкові
накладні, звіти про рух товарів і тари,
прибуткові накладні, матеріальні
звіти, накладна про передачу товару у
виробництво за жовтень 2007 року.

Господарська операція з поставки у
жовтні 2007 року яблук несортових від ПСП
«Розвиток і К» спричинила зміни в
структурі активів та зобов'язань
позивача.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи, докази, представлені
сторонами на підтвердження обставини,
якими вони обґрунтовують свої доводи
та заперечення, виходячи з
вищезазначених нормативно - правових
актів, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
правомірне віднесення позивачем до
валових витрат за 4 квартал 2007 року
витрат на придбання яблук у сумі 127 500
гривень, а наявність у позивача
податкових накладних, оформлених з
дотриманням вимог чинного
законодавства, виданих продавцем
товару ПСП «Розвиток і К», було
підставою для включення відповідних
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

При цьому, результати вказаної
господарської операції відображені у
податковому обліку позивача.

Факт відсутності товарно -
транспортних накладних, на який
посилається відповідач, як на підставу
нікчемності договору поставки, не може
бути беззаперечним доказом
безтоварності господарських операцій,
оскільки товарно - транспортна
накладна не є єдиним документом, який
засвідчує факт поставки, а за умовами
договору поставки місцем поставки є
склад позивача, який не несе жодних
витрат на доставку товару.

Також, порушення порядку оформлення
документів, які проявилися у
відсутності окремих реквізитів, не
можуть бути підставою для позбавлення
позивача права на включення витрат на
придбання товару до валових витрат
звітного періоду, так як
оприбуткування придбаного від ПСП
«Розвиток і К» товару підтверджується
сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Натомість, відповідач як суб'єкт
владних повноважень, не надав суду
достатніх та беззаперечних доказів в
підтвердження правомірності прийнятих
ним рішень.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду не погоджується із доводами,
викладеними відповідачем на
обґрунтування апеляційної скарги, так
як вони ґрунтуються на висновках
перевірки, які були спростовані
позивачем і які обґрунтовано були
визнані судом першої інстанції такими,
що не підтверджені належними та
допустимими доказами. Крім того,
визнання постановою господарського
суду ПСП «Розвиток і К» банкрутом
жодним чином не підтверджує доводів
відповідача.

Твердження відповідача про порушення
позивачем вимог Законів України «Про
податок на додану вартість» та «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
не можуть бути враховані судом
апеляційної інстанції у своїх
висновках, так як обумовлений
договором поставки товар був
поставлений позивачу та був
використаний у господарській
діяльності позивача, позивачу були
видані податкові накладні, а первинні
документи, підтверджують реальність
господарських операцій.

Також, Закон України «Про податок на
додану вартість» не пов'язує право
платника податку на податковий кредит
з проведенням будь - яких зустрічних
перевірок, та не ставить право платника
податку на включення до податкового
кредиту сум податку на додану вартість
в залежність від податкового обліку
(стану) інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету
іншими учасниками (контрагентами) по
всьому ланцюгу товарообігу.

Крім цього, колегія суддів
апеляційного суду погоджується із
висновками суду першої інстанції з
посиланням на ст. ст. 203, 215, 228 Цивільного
кодексу України, якими визначено
вимоги до укладення правочинів та
їхнього змісту, підстави визнання
правочинів недійсними та ознаки
нікчемності, оскільки відповідачем не
надано доказів, які б могли слугувати
підставою для визначення правочину
нікчемним, як і не представлено доказів
визнання правочину у встановленому
законом порядку недійсним.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про невідповідність висновків суду
першої інстанції фактичним обставинам
справи, а також порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 липня 2010
року по справі №2а - 1514/10/2270 за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства «Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької
облспоживспілки» до Хмельницької
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області
(Деражнянське відділення) про
скасування податкових повідомлень -
рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали, і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський