Справа № 2а-2647/10/2670
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 березня 2014 року м.
Київ В/800/781/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Головуючого:
Вербицької О.В. Суддів: Борисенко
І.В. Кошіля В.В. Маринчак Н.Є. Моторного
О.А.перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 20.11.2013 року

у справі № 2а-2647/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікоіл ЛТД»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві подала
заяву про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.11.2013 року у справі № 2а-2647/10/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікоіл ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення, з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що, на думку
заявника, призвело до ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 року №2453-VІ
«Про судоустрій і статус суддів»),
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.11.2013 року заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: пп.
7.2.3, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від
22.07.2010 року у справі № К-17080/07 в якій, на
його думку, норми матеріального права
застосовуються інакше, ніж у даній
справі.

У відповідності до п. 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 року № 2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Так, у справі № 2а-2647/10/2670, висновки суду
касаційної інстанції ґрунтуються на
тому, що позивачем правомірно включено
до сум податкового кредиту суми
податку на додану вартість сплачені
при взаємовідносинах з контрагентами.

Водночас у наданій для порівняння
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 22.07.2010 року у справі №
К-17080/07 суд виходив із того, що позивачем
своєчасно отримано податкові накладні,
проте, податок на додану вартість
віднесено до складу податкового
кредиту значно пізніше, та платник
податку не вказав в податковій
декларації, що має місце виправлення
помилки, допущеної в попередніх
звітних періодах.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
оскільки з доданих до заяви копій
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 20.11.2013 року, щодо якої
подана заява, та ухвали Вищого
адміністративного суду України, на яку
посилається заявник, не вбачається
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права, при
вирішенні спору у подібних
правовідносинах. Правовідносини між
сторонами у справах, за якими ухвалені
вказані вище судові рішення, виникли з
різних відмінних між собою обставин,
яким надавалася правова оцінка, тобто
такі правовідносини не є подібними, в
яких ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві у допуску справи для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.11.2013 року.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Вербицька Судді І.В.
Борисенко В.В. Кошіль Н.Є. Маринчак
О.А. Моторний