Справа № 820/9303/13-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р. Справа № 820/9303/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р.
по справі № 820/9303/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімтест Україна"

до Державної податкової інспекції
у Київському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

02.10.2013 року, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хімтест Україна"
(далі- позивач), звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
(далі - відповідач), в якому просить про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень
№№000230202, від 08.08.2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013 року
позов задоволено.

Скасовані податкові
повідомлення-рішення відповідача
№№000230202, від 08.08.2013 року.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 25 грудня
2013 року скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовільнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилаються на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Зазначає, що задовольняючи позов, суд
першої інстанції не врахував,
положення Податкового кодексу України,
фактичні обставини справи, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач пройшов
процедуру державної реєстрації та
знаходиться на податковому обліку.

Працівниками відповідача була
проведена позапланова виїзна
перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.03.2010 року по
08.06.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.03.2010 року по
0806.2012 року, про що був складений акт від
15.06.2012 року №1049/220/36986644.

Порушення виявлені під час перевірки
склали у порушенні п.138.1 ст.138 ПК України
підприємством позивача та занижено
податок на прибуток на загальну суму
75226,00 грн., у тому числі 2-4 квартли 2011
року на суму 75226,00 грн.; порушення вимог
п.185.1 ст.185.186,187,п.1881.ст.188.ст.196,197 ст.198, 199
ПК України позивачем занижено податок
на додану вартість до сплати на суму
346588,84 грн., в тому числі по періодах:
травень 2011 року на суму 136100,00 грн.,
червень 2011 року на суму 18388,66 грн.,
липень 2011 року на суму 126659,00 грн.,
жовтень 2011 року на суму 31016,00 грн.,
листопад 2011 року на суму 26063.00 грн.,
грудень 2011 року на суму 8362,18 грн.

За результатами перевірки
постановлені податкові
повідомлення-рішення № 000230202 від 08.08.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов"язання з податку на
додану вартість на суму 394 615,00 грн., із
них за основним платежем - 346589,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 48026
грн., та № від 08.08.2013 року, яким
позивачу визначено суму податковго
зобов"язання з податку на прибуток на
суму 75 226,00 грн.,

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив із приписів
Податкового кодексу України та
фактичних обставин справи.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

У відповідності до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України за договором
оперативного або фінансового лізингу.

На підставі п.198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулась раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/ послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності податку; придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних
інвестицій у необоротні капітальні
активи), у тому числі при їх імпорті, з
метою подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні засоби
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

На підставі п.201.10 ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4.138.6-138.9, пп.138.10.1-138.10.4
п.138.10,п.138.11 цієї статті; інших витрат.
визначених згідно з пунктом 138.5,
пп.138.10.5,138.10.6.п.138.10,п.138.11.138.12 цієї статі ,
п.140.1 ст.140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у п.138.3 цієї
статі та у статті 139 цього Кодексу.

Податковим органом ставиться вина
позивачу відсутність реального
характеру господарських операцій з ТОВ
"Аркада і К", ПП "АРИКОН", ТОВ
"УКРТРЕЙДСПЕЦПОКРИТТЯ", правильність
формування податкового кредиту на
суму 346588,84 грн., в тому числі по
періодах: травень 2011 року на суму 136100,00
грн., червень 2011 року на суму 18388,66 грн.,
липень 2011 року на суму 126659,00 грн.,
довтень 2011 року на суму 31016,00 грн.,
листопад 2011 року на суму 26063.00 грн.,
грудень 2011 року на суму 8362,18 грн. та
віднесення до валових витрат у тому
числі 2-4 квартли 2011 року на суму 75226,00
грн.

Матеріали справи свідчать про те, що в
ході своєї господарської діяльності
позивач мав взаємовідносини ПП
"АРИКОН" з яким були укладені договори
про поставку електрообладнання та
іншого товару №0531/2Х від 31.05.2011 року;
№0531/ІХ від 05.07.2011 року; №0630-ІХ від 30.06.2011
року; №0531-2Х від 31.05.2011 року; №27.07/ІХ від
27.07.2011 року.

Крім цього, в своїй господарській
діяльності позивач мав
взаємовідносини з ТОВ "Аркада і К" з
яким укладені договори поставки міді,
нікеля, аккумулятори, тощо №191011/1 від
19.10.2011 року; №311011/1 від 31.10.2011 року; №161211/1
від 16.12.2011 року

Окрім цього, в ході своєї господарської
діяльності позивач мав
взаємовідносини з ТОВ
"УКРСПЕЦПОКРИТТЯ" з яким укладені
договори поставки №16211/1 нікелю
катодного, колонки хроматографічної,
генератору водню ГВЧ-12Х, трубки
сорбіційної для відбору проб повітря
(сорбент АУ).

Колегія суддів не погоджується з
позицією суду першої інстанції про те,
що надані до матеріалів справи, копії
документів бухгалтерського обліку, а
саме: копії договорів, додаткок до
договору №0531/2Х від 31.05.2011 року.
протокол узгодження договірної ціни,
специфікації до договору від 05.70.2011
року; до договору від 27.07.2011 року; до
договору №191011/1 від 19.10.2011 року; від
31.10.2011 року, від 10.11.2011 року, від 14.11.2011
року, від 18.11.2011 року, від 05.12.2011 року,
від 19.12.2011 року, від 10.01.2012 року, до
договору №311011/1 від 31.10.2011 року; від
31.10.2011 року №311011/1 від 31.10.2011 року; до
договору №191011/1 від 19.10.2011 року; витяги з
банківського рахунку, оборотні рахунки
по бухгалтерським рахункам, рахунок
№249 від 31.05.2011 року; №5 від 30.06.2011 року; №1
від 06.07.2011 року; №2 від 13.07.2011 року; №9 від
27.07.2011 року; до договору від 27.07.2011 року
№27.07/іХ; від 16.12.2011 року до договору
№161211/1 від 16.12.2011 року ; від 28.12.2011 року до
договору №161211/1 від 16.12.2011 року; від
22.12.2011 року до договору №161211/1 від 16.12.2011
року;

видаткові накладні №150911 від 15.09.2011
року; ;5811 від 05.08.2011 року; №9 від 27.07.2011
року; 32 від 13.07.2011 року; №1 від 07.07.2011
року; №5 від 03.07.2011 року; №250 від 01.06.2011
року;

податкові накладні від 27.07.2011 року №8 на
суму 20750,00 грн.; від 26.07.2011 року№5 на суму
301956,00 грн.; від 26.07.2011 року №8 на суму 300
000.00 грн.; від 30.07.2011 року №2 на суму 18500,00
грн., від 06.07.2011 року №1 на суму 118750,00
грн.; від 30.06.2011 року ;5 на суму 11000.00 грн.,
від 01.06.2011 року 31 на суму 99332.00 грн.; від
31.05.2011 року №249 на суму 803600,00 грн.; від
31.05.2011 року 3250 на суму 13000,00 грн., від
23.12.2011 року №2303 на суму 264981,60 грн., від
29.12.2011 року №2901 на суму 17440,00 грн., від
19.12.2011 року №1901 на суму 2940,00 грн., від
20.12.2011 року №2003 на суму 6613,08 грн.; від
06.12.2011 року №606 на суму 43560.00 грн.; від
21.11.2011 року №2101 на суму 7698,00 грн.; від
14.11.2011 року №1402 на суму 12000,00 грн. від
10.11.2011 року №1005 на суму 36300,00 грн.; від
01.11.2011 року №104 на суму 100380,00 грн., від
20.10.2011 року 32015 на суму 186096,00 грн., від
10.01.2012 року №1001 на суму 175233,60 грн.,
рахунки №1603 від 16.12.2011 року; №2208 від
22.12.2011 року; №2801 від 28.12.2011 року; від
20.10.2011 року; від 011.2011 року; №1003 від
10.11.2011 року; 31404 від 14.11.2011 року; 32101 від
21.11.2011 року; №1004 від 10.01.2012 року;
накладні №1901 від 19.12.2011 року; 32301 від
23.12.2011 року; №2901 від 29.12.2011 року; №1001 від
10.01.2012 року; 32008 від 20.10.2011 року; 3117 від
01.11.2011 року; 31004 від 10.11.2011 року; №1403 від
14.11.2011 року; 32101 від 21.11.2011 року; 3610 від
06.12.2011 року; 32002 від 20.12.2011 року; реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних підтверджують реальний
характер вказаних господарських
операцій.

Колегія суддів зауважує про те, що
надані документи не спростовують
доводів апеляційної скарги про
нездійснення транспортування, його
зберігання,завантаження,розвантаження
тощо, контрагентами позивача даного
товару до позивача.

В своїй поясненнях представник
позивача в суді апеляційної інстанції
зауважив про формальний характер
перевірки податкового органу, та
відсутність доказів транспортування у
зв"язку проведенням виемки документів
на підставі протоколу від 05.06.2012 року.

Наявний в матеріалах справи протокол
вилучення від 05.06.2012 року (аркуші справи
104, 105 ) не містить посилань на документи
транспортування.

Надані до суду документи проведення
перевірки вказують на її виїзний
характер.

За наведених підстав, колегія суддів
вважає можливим скасувати судове
рішення, а апеляційну скаргу
задовольнити.

Критерії протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень передбачені частиною 3
статті 2 КАС України.

Колегія суддів, вважає, що оскаржуване
рішення відповідача відповідає даним
критеріям оскільки прийняті та
вчинені на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;з
використання повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196,п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р. по
справі № 820/9303/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Мельнікова Л.В. Спаскін О.А. Повний
текст постанови виготовлений 21.03.2014 р.