Справа № 820/8665/13-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р.Справа № 820/8665/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Запари Е.В.

відповідача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р.
по справі № 820/8665/13-а

за позовом Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛБЛ" , Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Індустріальна об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області звернулася до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛБЛ" та фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 та просила
суд постановити рішення, згідно якого
визнати недійсним договір поставки №
01/06-2 від 01.06.12, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛБЛ" та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1
Вікторовиччем та стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю "ЛБЛ" на
користь Держави все отримане по угоді
за договором №01/06-2 від 01.06.2012 року, а
саме грошові кошти у розмірі 886200,00 грн.,
стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 по угоді за договором №01/06-2 від
01.06.2012 року, грошові кошти у розмірі
886200,00 грн. на користь Держави.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилався на те, що податковим
органом було вжито заходи щодо
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛБЛ" з питань
підтвердження господарських відносин
з платниками податків, їх реальності
повноти відображення в обліку за
період з 01.07.2012 року по 31.07.2012 року. В
ході проведення відпрацювання
діяльності ТОВ "ЛБЛ" встановлено, що за
юридичною адресою м. Харків вул.
Єнакіївська - 4 підприємство не
знаходиться. Відповідно перевіркою
було встановлено відсутність факту
реального вчинення господарських
відносин між ТОВ "ЛБЛ" та ФОП ОСОБА_1.
Також відділом спеціальних перевірок
та особливо важливих перевірок від ВПМ
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області отримано
пояснення від ОСОБА_1, в яких останній
зазначив, що основний вид його
діяльності - виробництво комбікормів, з
підприємством ТОВ "ЛБЛ" взаємовідносин
не мав, податкових накладних не
отримував та не видавав, громадянина
ОСОБА_4 не знає, грошових коштів від ТОВ
"ЛБЛ" на розрахунковий рахунок не
отримував. На думку Позивача, вжиті
заходи щодо проведення зустрічної
звірки ТОВ "ЛБЛ" свідчать про
відсутність реальності здійснення
господарських операцій за договором
поставки № 01/06-2 від 01.06.2012 року, який
завідомо укладений з метою порушення
інтересів держави і суспільства, його
моральним засадам, тобто такий
правочин є недійсним.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р. в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
Індустріальна об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, зазначає, що
оскаржувана постанова прийнята без
повного та всебічного з'ясування всіх
обставин справи, в порушення норм
матеріального та процесуального права,
є необґрунтованою та підлягає
скасуванню.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надійшло.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Індустріальною об'єднаною державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області було складено акт
від 01.10.2012 року №723/22-207/30292031 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єктів господарювання ТОВ
"ЛБЛ" () щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів за
період з 01.07.2012 року по 31.07.2012 року (а.с.
7-15).

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_1 (Продавець) та ТОВ "ЛБЛ
(Покупець) укладено договір поставки
№01/06-2 від 01.06.2012 року.

За умовами якого продавець
зобов'язується виготовити і поставити,
а Покупець сплатити і прийняти готовий
корм для тварин (собак) (а.с. 43-46).

На підтвердження виконання даного
правочину, в матеріалах справи
містяться документи первинного обліку:
специфікація, квитанція про отримання
грошових коштів, акт про отримання
грошових коштів (а.с. 48-53).

Причиною виникнення спору зі справи
стало питання щодо наявності підстав
для застосування до відповідачів
конфіскаційних санкцій за вчинення
правочинів, що порушують публічний
порядок.

Відповідно до частини першої статті 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Частиною першою статті 208 названого
Кодексу передбачено, що якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Отже, аналіз наведених приписів дає
підстави для висновку про те, що для
кваліфікації правочину як такого, що
порушує публічний порядок, та як
наслідок застосування зазначених
конфіскаційних санкцій до учасників
такого правочину, Закон передбачає
наявність умислу сторін (сторони) на
незаконний результат, а також
суперечність цього правочину
публічно-правовим актам держави, що
одночасно становить правопорушення у
вигляді злочину чи
адміністративно-правового делікту.
Враховуючи, що юридична особа набуває
цивільних прав та обовязків і здійснює
їх через свої органи (частина перша
статті 92 Цивільного кодексу України),
то виявлення умислу в діях учасників
правочину передбачає обовязкове
встановлення персоналій посадових
осіб, у яких виник умисел на вчинення
протиправного правочину, зміст їх
умислу, обставин, за яких такий умисел
виник. Без зясування наведених
фактичних даних саме по собі порушення
норм податкового законодавства є
підставою для застосування до
учасників правочину нарахування
податкових зобовязань платникам
учасникам такого правочину, однак не
може бути підставою для висновку про
укладення правочину, який порушує
публічний порядок, без доведення
податковим органом належними засобами
доказування наявності у сторони під
час укладення правочину субєктивного
наміру створити відповідні наслідки у
податковому обліку. Не є доказом такого
факту і власне порушення учасником
правочину законодавчо встановленого
порядку реєстрації субєкта
господарювання.

У матеріалах даної справи відсутні
докази на підтвердження відповідних
обставин, як-от притягнення винної
особи (носія умислу) до кримінальної
або адміністративної відповідальності
за завідоме укладення протиправного
правочину з метою ухилитися від сплати
податків або отримати безпідставну
податкову вигоду за рахунок бюджету, а
відтак суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у позові

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів,
погоджуючись з висновками суду першої
інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р. по
справі № 820/8665/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 26.03.2014 р.