Справа № 0907/2а-225/12
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
№ 9104/100700/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Волошин М.М.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 30
березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства оборони України про
зобов'язання здійснити перерахунок
шкоди, завданої каліцтвом та
ушкодженням здоров'я, -

встановив:

10.03.2011 ОСОБА_2 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
Міністерства оборони України в якому
просив зобов'язати відповідача з 01.02.2011
здійснити перерахунок заподіяної йому
шкоди, завданої каліцтвом та
ушкодженням здоров'я; виплачувати
щомісячно 1587,76 грн втраченого
заробітку по весь час встановлення
втрати працездатності; стягнути
заборгованість в сумі 14717,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення ст. 461 ЦК УРСР,
яка діяла на час отримання ним
ушкодження здоров'я, а також ст.ст. 1195,
1208 ЦК України, згідно яких він має право
на відшкодування шкоди, завданої
здоров'ю внаслідок ДТП під час
проходження військової служби в
Збройних Силах України. Зазначає, що
рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
16.04.2005, йому було встановлено 70% втрати
працездатності та зобов'язано
Міністерство оборони України
здійснювати йому відшкодування шкоди
завданої каліцтвом щомісячно з 31.03.2002
року по весь період втрати
працездатності в сумі 354,91 грн
втраченого заробітку. Рішенням
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 13.02.2008,
проведено збільшення відшкодування
вказаної вище шкоди та зобов'язано
відповідача здійснювати виплату в сумі
1190 грн з 01.04.2007 року. У зв'язку з тим, що з
01.01.2008 збільшився розмір грошового
забезпечення, з якого обчислюється
пенсія позивача, до 2741,75 грн, позивач
вважає, що розмір завданої шкоди
підлягає перерахунку та має становити
1587,76 грн.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30.03.2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився позивач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з порушенням
норм матеріального права, а тому
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.
Апеляційні обґрунтування апелянт
наводить ті ж, що і у поданому ним
адміністративному позові.

Позивач у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просить
її задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
повістки, а тому у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України його неприбуття не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Суд першої інстанції у задоволенні
позову відмовив виходячи з того, що
Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів сімей», зокрема, статтею 16,
чітко визначено спеціальний порядок
виплати допомоги у разі загибелі,
смерті або каліцтва одержаних під час
проходження військової служби, якою не
передбачено щомісячні доплати та
виплати недоотриманих у зв'язку із
каліцтвом коштів. Таких виплат не
передбачено і іншим законодавством, а
положення статті 1195 ЦК України не може
бути застосована до
військовослужбовців.

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони
зроблені без встановлення судом першої
інстанції того, чи дану справу належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть буті
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень, порушені
її права, свободи та інтереси.

Як встановлено ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень згідно з
пунктом 7 частини першої вищезгаданої
статті КАС України - це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України передбачено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Таким чином, ознакою суб'єкта владних
повноважень, як сторони в
адміністративному процесі, є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій у
правовідносинах, щодо яких виник спір.
У випадку, якщо суб'єкт у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
то він не має встановлених нормами КАС
необхідних ознак суб'єкта владних
повноважень, а спір не має встановлених
нормами КАС ознак справи
адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Згідно ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Такі висновки відповідають правовій
позиції Верховного Суду України
висловленій у постанові від 18.06.2013 року
№ 21-204а13.

Як вбачається із матеріалів справи
предмет спору у цій справі стосується
перерахунку розміру шкоди завданої
здоров'ю позивача внаслідок ДТП, яке
мало місце під час проходження
військової служби. Позовні вимоги
позивач обґрунтовує положеннями
цивільного законодавства, а саме ст. 461
ЦК УРСР, ст.ст. 1195, 1208 ЦК України згідно
яких фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений внаслідок
втрати працездатності. Таким чином,
шкода яка є предметом спору у цій
справі, випливає з норм законодавства,
яке регулює цивільні, а не
публічно-правові відносини, оскільки
відшкодування шкоди згідно з цими
нормами не випливає з владних
управлінських функцій відповідача, як
суб'єкта владних повноважень.

Це випливає також з того, що позивач
просить провести перерахунок розміру
шкоди у зв'язку з втратою заробітку
внаслідок каліцтва, який встановлений
судовим рішеннями прийнятими у порядку
цивільного судочинства, а саме:
постановами Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 16.05.2005 року по справі № 2-107/05
та від 13.02.2008 року по справі № 2-245/2008 (а.с.
6-11).

Відповідно до статті 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Разом з тим, позивачем у цій справі не
оскаржуються рішення, дії чи
бездіяльність відповідача, як суб'єкта
владних повноважень під час здійснення
ним владних управлінських функцій, а
тому вимоги, що стосуються
відшкодування шкоди завданої
каліцтвом належить розглядати в
порядку цивільного, а не
адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини
першої статті 157 КАС України, суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи те, що оскаржена ухвала
судом першої інстанції постановлена з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи та з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про її скасування із
закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 березня 2012 року у справі
№ 0907/2а-225/12 - скасувати, а провадження у
справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
складення її у повному обсязі може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 28.03.2014 року.