Справа № 2а/0570/2538/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/37584/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011

у справі № 2а/0570/2538/11

за позовом Комунального підприємства
«Дільниця по ремонту, утриманню

автошляхів та споруджень на них»

до. Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Донецької
області

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дільниця по
ремонту, утриманню автошляхів та
споруджень на них» звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень № /0/45040 від 09
листопада 2010 року та № /0/45059 від 09
листопада 2010 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.04.201
Іпозов задоволено частково, а саме,
визнано недійсним податкове
повідомлення рішення Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
№ /0/45059 від 09 листопада 2010 року в
частині застосування штрафних санкцій
за несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в сумі 3541,06 грн..

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07.04.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем була проведена невиїзна
документальна перевірка позивача
щодо своєчасності сплати узгоджених
сум податкових зобов'язань з ПДВ за
період з 01 лютого 2010 року по 22 жовтня 2010
року,

за результатами якої складений акт №
2308/15-2-13489818 від 22 жовтня 2010 року.

Під час перевірки встановлено
порушення позивачем вимог п.п.5.3.1 п.5.3.
ст.5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", та зазначив, що
позивач порушив терміни сплати
узгоджених сум податкових зобов'язань
з ПДВ.

На підставі зазначеного акту
перевірки, відповідачем 09 листопада 2010
року були прийняті податкові
повідомлення-рішення, якими до
позивача були застосовані штрафні
(фінансові) санкції за затримку сплати
узгодженого податкового зобов'язання.

Податковим повідомленням рішенням №
/0/45040 від 09 листопада 2010 року до
позивача були застосовані штрафні
(фінансові) санкції за затримку сплати
узгодженого податкового зобов'язання
зі сплати податку на додану вартість в
сумі 95491,13 грн. у розмірі 10% в сумі 9549,12
грн.

Податковим повідомленням рішенням №
/0/45059 від 09 листопада 2010 року до
позивача були застосовані штрафні
(фінансові) санкції за затримку сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 76697,19
грн. у розмірі 20% в сумі 15339,44 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
всупереч визначеного позивачем в
платіжному дорученні № 76 від 26 березня
2010 року призначення платежу «сплата
податку на додану вартість за лютий 2010
року» відповідачем було направлено
суму коштів у розмірі 13580,85 грн. в
рахунок погашення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за грудень 2009 року. Зазначені
дії позивача щодо зміни визначеного
платником податку призначення платежу
призвели до визначення суми штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань в сумі 2716,17 грн.
за податковим повідомленням-рішенням
№ /0/45059 від 09 листопада 2010 року.
Всупереч визначеного позивачем в
платіжному дорученні № 108 від 28 квітня
2010 року призначення платежу «сплата
податку на додану вартість за березень
2010 року» відповідачем було направлено
суму коштів у розмірі 4124,44 грн. в
рахунок погашення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за грудень 2009 року. Зазначені
дії позивача щодо зміни визначеного
платником податку призначення платежу
призвели до визначення суми штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань в сумі 824,89 грн.
за податковим повідомленням-рішенням
№ /0/45059 від 09 листопада 2010 року.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", після
закінчення встановлених строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається: при
самостійному нарахуванні суми
податкового зобов'язання платником
податків від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати податкового
зобов'язання, визначеного цим Законом;
при нарахуванні суми податкового
зобов'язання контролюючими органами
-від першого робочого дня, наступного
за останнім днем граничного строку
сплати податкового зобов'язання,
визначеного у податковому
повідомленні згідно з нормами цього
Закону.

Нарахування пені закінчується у день
прийняття банком, обслуговуючим
платника податків, платіжного
доручення на сплату суми податкового
боргу. У разі часткової сплати суми
податкового боргу нарахування пені
зупиняється на таку сплачену частку.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
податкове зобов'язання - зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів
або державнихцільових фондів
відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону визначено, що
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Разом з тим, Законом України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який встановлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначені заходи, які вживаються
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу.

Серед таких заходів немає зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Як визначено пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що при здійснені податковим
органом обліку надходжень від платника
податків в рахунок погашення
податкових зобов'язань, він має
дотримуватися визначеного платником
податків призначення платежу, а тому
податкове повідомлення-рішення від 09
листопада 2010 року № /0/45040 в
частині застосування штрафних санкцій
за несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в сумі 3541,06 грн. підлягає
скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 у
справі 2а/0570/2538/11 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 у
справі 2а/0570/2538/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко