Справа № 748/50/14-а(6а/748/9/14)
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
748/50/14-а(6а/748/9/14) Головуючий у 1-й
інстанції: Майборода С. М.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Федотова І. В.

при секретарі:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Чернігівському районі
Чернігівської області на ухвалу
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 23 січня 2014 р.
за заявою заступника начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Чернігівському районі
Чернігівської області про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції звернувся до Чернігівського
районного суду Чернігівської області
із заявою про зміну способу і порядку
виконання постанови Чернігівського
районного суду Чернігівської області у
справі № 2а-9507/2011 від 14 вересня 2011 року
та стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області 1070,13 грн. на
користь ОСОБА_2

Заявник отримав лист відповідача від
03.12.2013 року № 5206/05 про те, що перерахунок
пенсії позивачу проведено та
нараховано в сумі 1070 грн.13 коп., але
оскільки фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету, виплата суми буде
проведена при надходженні коштів.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 23 січня 2014 р.
заяву задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу і прийняти нове
рішення, яким заяву залишити без
задоволення, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, нарахована позивачу сума
доплати невиплачена через відсутність
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження із заявою про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 14 вересня 2011
року та синтез наведених процесуальних
норм дають підстави зробити висновок
про те, що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, в розумінні ч. 1 ст. 263 КАС
України підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його виконання є такі
підстави: для розстрочення та
відстрочення - обставини, що
ускладнюють виконання, а для зміни
способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання судового рішення неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовують позицію суду першої
інстанції, а тому підлягають
задоволенню.

У відповідності до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення не у
відповідності до норм процесуального
права, а тому наявні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області на ухвалу Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 23 січня 2014 р. за заявою заступника
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання судового рішення за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області про зобов'язання вчинити дії
задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 23 січня 2014 р.
скасувати.

Заяву заступника начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя І. В.
Федотов (Повний текст ухвали
виготовлено 25.03.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Федотов І.В.