Справа № К/9991/38031/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/38031/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України про стягнення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року, -

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила: визнати
дії Управління праці та соціального
захисту населення Мостиської районної
державної адміністрації Львівської
області, Міністерства праці та
соціальної політики України,
Міністерства фінансів України та
Державного казначейства України щодо
відмови їй у доплаті допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку незаконними; стягнути
з відповідачів на її користь
недоплачену суму допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 1 квітня 2007
року по 1 лютого 2009 року в розмірі 7975,62
грн. та суму індексації по невиплаченій
допомозі в розмірі 192,17 грн.; зобов'язати
Міністерство фінансів України і
Міністерство праці та соціальної
політики України виділити і
перерахувати кошти в розмірі 8249,47 грн.
через Державне казначейство України на
рахунок Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області для
їх виплати їй; зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області в
подальшому виплачувати їй допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності з
діючим законодавством України, а саме
згідно встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Постановою Мостиського районного суду
Львівської області від 2 липня 2009 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області по
виплаті ОСОБА_4 в період з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в редакції від 9 липня 2007
року. Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області
здійснити перерахунок та виплатити
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року у відповідності до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в редакції від 9 липня 2007
року з урахуванням фактично отриманих
нею сум. В задоволенні позову до
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державного
казначейства України відмовлено. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року постанову Мостиського районного
суду Львівської області від 2 липня 2009
року скасовано, прийнято нову
постанову, якою позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Мостиської районної
державної адміністрації Львівської
області щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_4 державної соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі визначеному
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно, з урахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до
статті 62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» та проведених
виплат. Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області
здійснити нарахування та виплату
позивачеві державної соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі визначеному
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно, з урахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до
статті 62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» та проведених
виплат. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю
малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області і
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку як
застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції дійшов висновку, що
Управлінню праці та соціального
захисту населення Мостиської районної
державної адміністрації Львівської
області необхідно здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_4 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за липень-грудень 2007
року у відповідності до вимог статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» з урахуванням фактично
отриманих нею сум. Вимоги позивача в
частині перерахунку допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2008 рік є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню, оскільки Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 не були визнані
неконституційними положення пункту 23
Розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», вони не
відмінялись та на сьогодні є чинними, і
виплати за 2008 рік проведені
відповідачем у відповідності до
вказаних змін. З цих же підстав не
підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_4 у
частині стягнення з відповідачів
зазначеної допомоги за січень 2009 року,
оскільки в 2009 році допомога позивачеві
виплачується згідно Закону України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік», статті 15 та пункту 3 розділу VIII
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», які на даний час є
чинними, не визнавались у
встановленому порядку
неконституційними, а тому є
обов'язковими до виконання. Щодо вимоги
позивача про стягнення з відповідачів
на її користь суми індексації по
невиплаченій державній допомозі, то
така є також безпідставною, оскільки у
відповідності до пункту 3 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, в редакції від
12 березня 2008 року, допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку не відноситься до
об'єктів індексації. Вимоги ОСОБА_4 у
частині зобов'язання відповідача в
подальшому виплачувати дану допомогу в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років є
необґрунтованими, оскільки такі не
відповідають вимогам законодавства.
Суд першої інстанції також дійшов
висновку, що позивач не пропустила
встановлений строк для звернення до
адміністративного суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції апеляційний суд виходив з
того, що судом першої інстанції
розглянуто дану справу неповноважним
складом суду. Вірним способом
відновлення порушеного права позивача
є покладення обов'язку на відповідача
провести належне нарахування та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі визначеному
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно, з урахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до
статті 62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» та проведених
виплат. У 2008 та 2009 роках нарахування і
виплата вказаної допомоги
здійснювались відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» і положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», якими визначено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн., і дане положення Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було
визнано неконституційним. Позовні
вимоги в частині стягнення 192,17 грн.
компенсації втрат частини доходу
(інфляційних втрат) за період недоплати
задоволенню не підлягають, оскільки
нарахування позивачеві сум, з яких
здійснено обрахунок втрати частини
доходу, відповідачем не проводилось.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалені у справі рішення судів першої
та апеляційної інстанцій зазначеним
вимогам не відповідають.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Частиною 1 статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» було встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» і Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію положення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими

народженням та похованням», а з 1 січня
2009 року відновили свою дію попередні
редакції статей 13, 15 та пункту 3 розділу
VIII «Прикінцеві положення» Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», які діяли до внесення до них
змін Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Аналіз наведених норм матеріального
права дає підстави для висновку, що у 2008
році внаслідок більш пізнього введення
в дію загальної норми, яка визначала
розмір допомоги (стаття 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» в редакції Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»), у
законодавстві виникла складна колізія
через збіг темпоральної (часової) та
змістової колізій, оскільки з 22 травня
2008 року на відносини щодо виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
поширювалися норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» і Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».
Долаючи зазначену колізію норм
законів, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що пріоритетними у застосуванні до
відносин щодо виплати допомоги такій
особі є норми спеціального закону,
яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», хоча положення
останнього (статті 40-44) і прийнято у
часі раніше.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI передбачено, що у
2009 році допомога відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій не правильно застосували
норми матеріального права щодо спірних
правовідносин.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) передбачено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач отримувала допомогу до догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку щомісячно і знала про
її розмір.

Помилковим є висновок суду першої
інстанції, що звернувшись в суд з цим
позовом 13 квітня 2009 року, ОСОБА_4 не
пропустила встановлений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строк для звернення до
адміністративного суду щодо частини
позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що виправлена позовна
заява, яка була подана 5 травня 2009 року
ОСОБА_4 до суду на виконання вимог
ухвали судді Мостиського районного
суду Львівської області від 14 квітня 2009
року про залишення позову без руху,
позивачем не підписана, і суддя суду
першої інстанції не надавши цьому
уваги відкрив провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції на вказані
порушення уваги не звернув.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи суду слід взяти до уваги
викладене в цій ухвалі, всебічно, повно
й об'єктивно встановити
обставини, які підлягають доведенню в
судовому процесі відповідно до
предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області -
задовольнити частково.

Постанову Мостиського районного суду
Львівської області від 2 липня 2009 року
та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року - скасувати, а справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Мостиської районної державної
адміністрації Львівської області,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України про стягнення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.