Справа № 802/634/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 березня 2014 р. Справа № 802/634/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини
Бондівни,

Суддів: Дончика Віталія
Володимировича

Крапівницької Наталі Леонідівни

за участі секретаря судового
засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

представників сторін:

позивача: Чернецького Р.В. -
представник на підставі довіреності

відповідача: Левицького О.В. -
представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Державної судової
адміністрації України

до: Державної виконавчої служби
України

про: визнання протиправними дій та
скасування постанови про накладення
штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
Державна судова України (далі - ДСА
України) до Державної виконавчої
служби України (далі - ДВС України) про
визнання протиправними дій та
скасування постанови про накладення
штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. від 04 лютого 2014 року на
Державну судову адміністрацію України
за невиконання без поважних причин
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2009
року накладено штраф у розмірі 1360
гривень.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
позов задовольнити посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог та просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, колегія
суддів дійшла висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

04 серпня 2011 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Л.В. на підставі
виконавчого листа № 2а-1057/09/0270 від 20
липня 2011 року виданого Вінницьким
окружним адміністративним судом
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № ВП 27983841,
якою Державній судовій адміністрації
України встановлено семиденний строк
для добровільного виконання рішення
суду. Станом на 04 лютого 2014 року рішення
Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2009
року у справі 2а-1057/09/0270 виконано не
було. Так, старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. від 04 лютого 2014 року на
Державну судову адміністрацію України
за невиконання без поважних причин
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2009
року накладено штраф у розмірі 1360
гривень.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, колегія суддів враховує
наступне.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон), яким
визначено умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
проводяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону,
учасниками виконавчого провадження є
державний виконавець, сторони,
представники сторін, прокурор,
експерти, спеціалісти, перекладачі,
суб'єкти оціночної діяльності -
суб'єкти господарювання.

Частиною 1 статті 25 Закону встановлено,
що державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. У постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом, відповідно до частини 3 статті
25 Закону.

Положення п.1.5 "Інструкції з
організації примусового виконання
рішень", затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02 квітня 2012 року передбачають, що під
час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною 2 статті
25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 75 вищевказаного
закону встановлено, що у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 89 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Під час винесення постанови державним
виконавцем було застосовано норми
частини 2 статті 89 Закону України "Про
виконавче провадження". Дані норми
застосовуються у випадку повторного
невиконання рішення суду без поважних
причини.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні та підтверджено матеріалами
справи постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від 04
жовтня 2013 року скасовано постанову
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. № ВП 27983841.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 04
жовтня 2013 року залишено без змін.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Тому винесення державним виконавцем
постанови від 04 лютого 2014 року про
повторне накладення штрафу є
передчасним, а накладення штрафу у
подвійному розмірі протиправним.

Окрім того, колегією суддів враховано,
що Державна судова адміністрація
України є органом державної влади, який
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету.

Порядок виконання рішень судів про
стягнення коштів з державних органів
регулюється Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" № 4901-VІ від 05 червня 2012
року (далі - Закон № 4901) та постановою
Кабінету міністрів України № 845 від 03
серпня 2011 року "Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників" (далі - Порядок).

Так, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 4901,
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Відповідно до п. 25 Порядку у разі
наявності у боржника окремої бюджетної
програми для забезпечення виконання
рішень суду безспірне списання коштів
з боржника (виконання рішень суду про
стягнення коштів з боржника)
здійснюється лише за цією бюджетною
програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього
Порядку застосовуються лише щодо
зазначеної бюджетної програми. Так, у
законі України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" визначена бюджетна
програма 0501150 "Виконання рішень судів
на користь суддів" у сумі 10 млн. грн.
головним розпорядником якої є Державна
судова адміністрація України. У зв'язку
з цим виконання рішення Вінницького
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2009 року має здійснюватися за
рахунок коштів бюджетної програми 0501150
"Виконання рішень судів на користь
суддів" Державною казначейською
службою України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
колегія суддів дійшла висновку, що
відповідачем в судовому засіданні не
доведено, що його дії по прийняттю
постанови про накладення штрафу є
законними та обґрунтованими.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 86 вище згаданого Кодексу
передбачено те, що суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у справі, суд зазначає, що при
зверненні до суду з цим
адміністративним позовом позивач не
сплатив судового збору за позовними
вимогами немайнового характеру у
розмірі 73,08 грн., хоча Законом України
"Про судовий збір" останній не
звільнений від його сплати.

Так, ухвалою суду від 28 лютого 2014 року
клопотання позивача про звільнення від
сплати судового збору задоволено та
вирішено відстрочити сплату судового
збору до винесення судового рішення по
даній справі.

Однак, станом на момент винесення
судового рішення судовий збір
Державною судовою адміністрацією
України не сплачено.

За таких обставин, колегія дійшла
висновку про необхідність стягнення
судового збору у розмірі 73,08 грн. з
позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Державної
виконавчої служби України щодо
накладення постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. у виконавчому провадженні №
ВП 27983841 на Державну судову
адміністрацію України штрафу.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. від 04 лютого 2014 року
винесену у виконавчому провадженні №
ВП 27983841 про накладення на Державну
судову адміністрацію України штрафу.

Стягнути з Державної судової
адміністрації України в дохід
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Мультян Марина
Бондівна Суддів Дончик Віталій
Володимирович
Крапівницька Наталя Леонідівна