Справа № 2а-3492/І0/1770
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року м.
Київ К/800/21507/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 року

у справі № 2а-4812/10/1770 (555/11/9140)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Реноме-Партнер»
(далі - позивач, ТОВ «Реноме-Партнер»)

до Державної податкової інспекції у м.
Рівне (далі - відповідач, ДПІ у м. Рівне)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Реноме-Партнер» звернулось у
жовтні 2010 року до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у м.
Рівне про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 07.09.2010 року №
/0/15-209 та від 29.09.2010 року №
/0/15-209, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 252 231,00 гривня.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2013 року, позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій були прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Позивач в своїх запереченнях на
касаційні скарги зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
прийняті з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить залишити касаційні
скарги без задоволення.

З наданих відповідачем документів
вбачається, що в силу положень ст. 55
Кодексу адміністративного судочинства
України Державна податкова інспекція у
м. Рівне підлягає заміні її
правонаступником Державною податковою
інспекцією у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до
статті 220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 20.08.2010 року
відповідачем було проведено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку податкової декларації з
податку на додану вартість позивача за
червень 2010 року, за результатами якої
був складений акт № 674.

Під час перевірки з врахуванням
Системи автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України відповідач дійшов
висновку про порушення позивачем п. 1.6.
ст. 1, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту звітного періоду
240 220,00 гривень.

На підставі акту перевірки
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 07.09.2010 року №
/0/15-209, а за наслідками
адміністративного оскарження
податкове повідомлення-рішення від
29.09.2010 року № /1/15-209, якими позивачу
було визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 252 231,00 гривня, у тому
числі 240 220,00 гривень за основним
платежем та 12 011,00 гривень за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Зазначені в акті перевірки висновки
були зроблені на підставі аналізу
Системи автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, в результаті чого
було встановлено, що контрагентом
позивача ТОВ «УБК-Інвест» не подана
декларація по податку на додану
вартість за червень 2010 року та
відповідно не задекларовані
зобов'язання з даного податку.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та задовольняючи позовні
вимоги повністю, виходили з наступного,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість», який
був чинним на час здійснення
зазначених вище господарських
операцій, податкове зобов'язання - це
загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді, що
визначена згідно з цим Законом

Згідно з п. 1.7 цієї статті податковий
кредит визначається як сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих.) платником
податку у звітному періоді у зв'язку із
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу).

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно з
пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону є дата
здійснення першої з наступних подій:
дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг) або дата
отримання податкової накладної.

Відповідно до пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна має
містити: порядковий номер податкової
накладної; дату її виписування, назву
юридичної особи або прізвище, Ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місце розташування юридичної особи або
місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); повну
назву отримувача; ціну продажу без
врахування податку; ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом (пп. 7.23 п. 7.2
ст. 7 Закону).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пп. 7.2.4. п.7.2 ст.7 цього
Закону право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону, а згідно з п. 9.6 ст. 9 цього Закону
свідоцтво про реєстрацію особи як
платника податку на додану вартість
діє до дати його анулювання.

Аналізуючи наведені норми, суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку, що формування підприємством
валових витрат та податкового кредиту
не може ставитись у пряму залежність
від додержання податкової дисципліни
третіми особами. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо включення сум
податку, сплачених ним в ціні придбаних
товарів (робіт, послуг), до складу
податкового кредиту та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Суди попередніх інстанцій при
дослідженні наданих позивачем
первинних документів, а саме договору
поставки від 22.06.2010 року № 39-2010-РП,
укладеного позивачем з ТОВ
«УБК-Інвест», податкової накладної,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
журналу обліку довіреностей ТОВ
«Реноме-Партнер» за 2010 рік, платіжного
доручення, банківської виписки по
рахунку, договорів про надання послуг з
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, акту про надані послуги з
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг) дійшли висновку,
що наведені документи, які
відповідають вимогам, встановленим
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», підтверджують факт реального
виконання господарських операцій між
ТОВ «Реноме-Партнер» та ТОВ
«УБК-Інвест».

Крім того, судами попередніх інстанцій
досліджено наданий відповідачем лист
Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м. Донецька від
22.10.2010 року № 7064/7/15-013, направлений на
запит Державної податкової інспекції в
м. Рівне від 30.08.2010 року № 37846/15-234, в
якому повідомлено, що станом на 20.10.2010
року розбіжності по системі
автоматизованого співставлення за
червень 2010 року між податковим
зобов'язанням з податку на додану
вартість ТОВ «УБК-Інвест» та
податковим кредитом ТОВ
«Реноме-Партнер» відсутні.

Отже, під час судового розгляду, судами
попередніх інстанцій встановлено та
підтверджено належними доказами, що
ТОВ «УБК-Інвест» сплачено податкові
зобов'язання по взаємовідносинах з ТОВ
«Реноме-Партнер». При цьому податкова
накладна від 25.06.2010 року № 373, виписана
ТОВ «УБК-Інвест», не мала жодних
недоліків, а порядок її заповнення
відповідає встановленому чинним на
момент її видачі законодавству.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції вважає правильним висновок
судів попередніх інстанцій про те, що
позивачем податковий кредит з податку
на додану вартість за період, що
перевірявся, був сформований з
дотриманням вимог законодавства,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними,
прийнятими без урахування усіх
обставин, що мають значення для їх
прийняття, а відповідачем не надано
доказів їх правомірності.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 55, 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Замінити сторону - Державну податкову
інспекцію у м. Рівне її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 року
у справі № 2а-4812/10/1770 (555/11/9140) - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько