Справа № 2а-7833/11/1370
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.

Справа № 11744/13/876 Львівський
апеляційний адміністративний суд в
складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Курильця А.Р.,

за участі секретаря - Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 до Державної інспекції
України з контролю за цінами у
Львівській області та Прокуратури
Львівської області, третя особа
Генеральна прокуратура України, про
визнання протиправними дій та акту
недійсним,

В С Т А Н О В
И В :

12.07.2011 ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом (12.10.2012
подали заяву про уточнення позовних
вимог) до Державної інспекції України з
контролю за цінами у Львівській
області (далі - Інспекція) та
Прокуратури Львівської області (далі -
Прокуратура), в якому просили визнати
дії відповідачів неправомірними;
визнати недійсним акт Інспекції від
24.09.2002 №000675.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року в справі №2а-7833/11/1370 заявлений
позов задоволено частково. Визнано дії
Інспекції по проведенню перевірки та
складенню акту від 24.09.2002 №000675
протиправними. Визнано акт Інспекції
від 24.09.2002 №000675 недійсним. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням в
частині відмови в позові, його
оскаржили позивачі, які покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просять
скасувати постанову суду першої
інстанції в цій частині та позов
задовольнити повністю. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги покликається
на обставини викладені у позовній
заяві. Вважають, що прокуратура
Львівської області, розглядаючи їх
скаргу не виконала покладених на неї
функції, та такий розгляд здійснено з
порушенням вимог закону. Окрім цього,
судом порушено строки розгляду
адміністративної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та представника Прокуратури,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що Інспекція при проведенні перевірки
діяла не на підставі, поза межами
повноважень та не у спосіб, що
передбачений чинним законодавством.

Судом встановлено, що 18.09.2002
Прокуратура звернулась до Інспекції з
вимогою №07-442-02 (т.1 а.с.117) провести
перевірку підставності нарахування
оплати за спожитий газ працівниками
Стрийського УЕГГ «Львівгаз» гр.ОСОБА_1
за період з 1995 по 2002 рр., а також
забезпечення їх газовим лічильником.

На підставі вказаної вимоги було
проведено позапланову перевірку про що
складено Акт №00675 від 24.09.2002 (т.1 а.с.14-16).

27.09.2002 Інспекція надіслала на вимогу
Прокуратури матеріали перевірки,
зокрема листом №1383 повідомила про
результати проведення перевірки, а
саме те, що перевіркою правильності
нарахування плати за спожитий
природний газ ОСОБА_1 порушень не
встановлено, та те, що у 1996 році ВАТ
«Львівгаз» здійснювало безкоштовне
встановлення лічильників на підставі
«Програми про вдосконалення обліку
газу і зменшення втрат природного газу
по ВАТ «Львівгаз», затвердженої НАК
«Нафтогаз України», тощо. (т.1 а.с.118-119).

02.10.2002 Прокуратура листом №07-442-02
повідомила ОСОБА_1, народного депутата
України Потебенько М.О. та заступника
Генерального прокурора України
Корнякову Т.В. про результати розгляду
звернення позивача, яке надійшло з
Генеральної прокуратури України щодо
зловживань службовим становищем
окремими службовими особами ВАТ
«Львівгаз», а саме те, що оскільки за
результатами проведеної перевірки
порушень прав ОСОБА_1 не виявлено, то
прокуратура Львівської області
підстав для втручання не вбачає (т.1
а.с.120-121).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин, далі -
Закон №1789-ХІІ) прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежно сті, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Статтею 4 Закону №1789-ХІІ встановлено,
що діяльність органів прокуратури
спрямована на всемірне утвердження
верховенства закону, зміцнення
правопорядку і має своїм завданням
захист від неправомірних посягань:
закріплених Конституцією України
незалежності республіки, суспільного
та державного ладу, політичної та
економічної систем, прав національних
груп і територіальних утворень;
гарантованих Конституцією, іншими
законами України та міжнародними
правовими актами
соціально-економічних, політичних,
особистих прав і свобод людини та
громадянина; основ демократичного
устрою державної влади, правового
статусу місцевих Рад, органів
самоорганізації населення.

Зі змісту ст.5 Закону №1789-ХІІ, положення
якої кореспондують із ст.121 Конституції
України, вбачається, що прокуратура
України становить єдину систему, на яку
покладаються: підтримання державного
обвинувачення в суді; представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом;
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; нагляд за
додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян;
нагляд за додержанням прав і свобод
людини і громадянина, додержанням
законів з цих питань органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими і
службовими особами. На прокуратуру не
може покладатися виконання функцій, не
передбачених Конституцією України і
цим Законом.

У відповідності до ст.12 Закону №1789-ХІІ
прокурор розглядає заяви і скарги про
порушення прав громадян та юридичних
осіб, крім скарг про порушення прав
громадян та юридичних осіб, крім скарг,
розгляд яких віднесено до компетенції
суду.

З метою забезпечення належної
організації роботи з розгляду та
вирішення заяв, скарг і пропозицій
(далі - звернень), особистого прийому
громадян, вдосконалення діяльності
органів прокуратури на цьому напрямі
Генеральним прокурором України видано
наказ від 03.01.2001 №1 «Про організацію
роботи з розгляду звернень та
особистого прийому громадян в органах
прокуратури» (втратив чинність, далі -
Наказ), яким заступникам Генерального
прокурора України, начальникам
управлінь та відділів Генеральної
прокуратури, прокурорам Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва,
Севастополя, військовим прокурорам
регіонів, міським, районним та
прирівняним до них прокурорам,
наказано, зокрема, що роботу із
зверненнями вважати одним із важливих
напрямів діяльності органів
прокуратури, спрямувати її на захист
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, зміцнення законності і
правопорядку; організувати цю роботу
таким чином, щоб кожне звернення було
своєчасно, об'єктивно і в повному
обсязі вирішено тим органом
прокуратури, до компетенції якого
належить розгляд порушених заявником
питань.

У відповідності до п.3 Наказу
керівникам прокуратур, начальникам
управлінь і відділів визначати такий
порядок перевірки звернень, який
повинен забезпечити найбільш повне,
оперативне і якісне їх вирішення. При
цьому кожен викладений у зверненні
довід має бути всебічно перевірений і
заявнику надана юридично грамотна та
вмотивована відповідь. За необхідності
залучати до проведення перевірок
відповідних фахівців.

У п.3 ч.1 ст.20 Закону №1789-ХІІ встановлено,
при здійсненні прокурорського нагляду
за додержанням і застосуванням законів
прокурор має право: вимагати від
керівників та колегіальних органів
проведення перевірок, ревізій
діяльності підпорядкованих і
підконтрольних підприємств, установ,
організацій та інших структур
незалежно від форм власності, а також
виділення спеціалістів для проведення
перевірок, відомчих і позавідомчих
експертиз.

Статтею 8 вказаного Закону
регламентовано, що вимоги прокурора,
які відповідають чинному
законодавству, є обов'язковими для всіх
органів, підприємств, установ,
організацій, посадових осіб та
громадян і виконуються невідкладно або
у передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

У п.5 Наказу встановлено строки
розгляду звернень, а саме: звернення, що
не потребують додаткового вивчення і
перевірки, необхідно вирішувати
невідкладно, але не пізніше як упродовж
п'ятнадцяти днів; інші звернення
вирішувати у місячний строк або у
строк, встановлений керівництвом
прокуратур, який не повинен
перевищувати визначений законом.

Згідно «Положення про Державну
інспекцію з контролю за цінами»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.12.2000 №1819 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) основними завданнями
Дежцінінспекції є організація та
здійснення контрольно-наглядових
функцій з питань додержання
центральними та місцевими органами
виконавчої влади, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим,
підприємствами, установами та
організаціями вимог щодо формування,
встановлення та застосування цін і
тарифів.

Враховуючи наведене вище, апеляційний
суд вважає, що Прокуратурою звернення
позивачки було розглянуто вчасно та з
дотриманням вимог чинного на час
виникнення спірних відносин
законодавства, в ній висвітлені вжиті
прокуратурою заходи, зокрема, про
проведення Інспекцією перевірки,
надано об'єктивну оцінку встановленим
під час перевірки обставинам, та надано
відповідь заявникам.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
судом першої інстанції було вірно
ухвалено судове рішення яким у
задоволенні позову в частині визнання
неправомірними дій Прокуратури
відмовлено, проте при прийнятті такого
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про прийняття
Прокуратурою рішення лише на основі
висновку Інспекції, що однак не
призвело до неправильного вирішення
справи.

Щодо порушення строків розгляду
адміністративної справи, то слід
зазначити наступне.

Статтею 122 КАС України встановлено
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Справи щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
розглядаються та вирішуються протягом
розумного строку, але не більше
двадцяти днів з дня відкриття
провадження у справі.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод
(далі - Конвенція) справи про цивільні
права та обов'язки осіб, а також справи
про кримінальне обвинувачення мають
бути розглянуті у суді впродовж
розумного строку. Ця вимога спрямована
на швидкий захист судом порушених прав
особи, оскільки будь-яке зволікання
може негативно відобразитися на
правах, які підлягають захисту. А
відсутність своєчасного судового
захисту може призводити до ситуацій,
коли наступні дії суду вже не матимуть
значення для особи та її прав.

Згідно з п.11 ст.3 КАС України, розумний
строк - це найкоротший строк розгляду і
вирішення адміністративної справи,
достатній для надання своєчасного (без
невиправданих зволікань) судового
захисту порушених прав, свобод та
інтересів у публічно-правових
відносинах.

Слід зазначити, що у адміністративних
справах перебіг провадження для цілей
ст.6 Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі. Критерії оцінювання розумності
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає в разі нерегулярного
призначення судових засідань,
призначення судових засідань з
великими інтервалами, затягування при
переданні або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів для дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторного
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
розгляд.

Дана справа поступила в провадження
суду першої інстанції 12.07.2011, а рішення
кінцеве прийнято 08.08.2013.

У ч.10 ст.103 КАС України встановлено, що
зупинення провадження в
адміністративній справі зупиняє
перебіг усіх процесуальних строків у
цій адміністративній справі. Перебіг
процесуальних строків продовжується з
дня поновлення провадження.

Враховуючи те, що оскарження ухвали
суду першої інстанції від 12 грудня 2011
року в апеляційному порядку призвело в
подальшому до її скасування та
направлення справи для продовження
розгляду 12.03.2012, а також те, що 03.05.2012
провадження у справі було зупинено до
встановлення правонаступника
Інспекції до 29.04.2013, апеляційний суд
вважає, що вказана справа була
розглянута в межах розумного строку та
без негативних наслідків для прав
позивачів, які підлягали судовому
захисту у розглядуваній справі.

В іншій частині - щодо визнання
протиправними дій Інспекції та
визнання недійсним акту від 24.09.2002
№000675, рішення суду першої інстанції не
оскаржується, а тому суд апеляційної
інстанції не має права робити правові
висновки щодо цієї частини судового
рішення. Відтак, рішення суду першої
інстанції в частині, що не оскаржена
особою, яка подала апеляційну скаргу,
не може бути скасовано або змінено
апеляційним судом.

Підсумовуючи, апеляційний суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду в оскаржуваній
частині судового рішення не
спростовують та не дають правових
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
А.Р. Курилець

Повний текст виготовлений 27 березня 2014
року.