Справа № 127/124/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 127/124/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниця на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 30
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниця
до Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - Державної казначейської служби
в м. Вінниці, ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області неправомірними та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області від 23.12.2013 року про відкриття
виконавчого провадження ВП№41289253 щодо
виконання виконавчого листа
Вінницького міського суду Вінницької
області від 30.07.2013 року за №2-а-1306/11.

Відповідно до постанови Вінницького
міського суду Вінницької області від 30
січня 2014 року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою задовольнити
адміністративний позов. Позивач
посилався на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала апеляційну скаргу
в повному обсязі.

Відповідач та треті особи в судове не
з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції -без змін з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції,
07.08.2013 року позивачем було отримано
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 05.08.2013 року на підставі
виконавчого листа Вінницького
міського суду Вінницької області
виданого 30.07.2013 року №2-а-1306/11 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Вінниці здійснити перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсії
третій особі у відповідності до ст. 50, ч.
4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-12 із розрахунку 6
мінімальних пенсій (державна пенсія) та
50% мінімальної пенсії за віком
(додаткова пенсія), яка встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом починаючи з 16.08.2010
року по день припинення права на таку
пенсію.

12.08.2013 року у відповідь на вказану
постанову, позивачем листом №4054/06-44-3/09
повідомлено відповідача про те, що
кошти у сумі 43654,22 грн. нараховані та
будуть виплачені при надходженні
бюджетних асигнувань.

В жовтні 2013 року відповідач звернувся
до суду із поданням про зміну способу і
порядку виконання рішення суду,
підставою для задоволення подання
зазначили Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», лист Вищого адміністративного
суду України від 13.06.2013 року №846/12/13-13.

04.12.2013 року позивач отримав постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 15.11.2013 року на підставі
ухвали Вінницького міського суду
Вінницької області від 16.10.2013 року, якою
змінено спосіб та порядок виконання
рішення суду шляхом стягнення з
управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Вінниці на
користь третьої особи 43654,22 грн. В
постанові зазначено, що відповідно до
ч.ч. 1, 2 ст. 3 п. 3 розділу 2 прикінцевих та
перехідних положень, Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», який набрав чинності
01.01.2013 року, виконання даного рішення
суду покладається на Державну
казначейську службу України.

25.12.2013 року до позивача надійшла
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 23.12.2013 року, щодо
виконання виконавчого листа
Вінницького міського суду Вінницької
області від 30.07.2013 року за № 2-а-1306/11 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Вінниці здійснити перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсії
третій особі у відповідності до ст. 50,
ч.4 ст.54, ст. 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-12 із розрахунку 6
мінімальних пенсій(державна пенсія) та
50% мінімальної пенсії за віком
(додаткова пенсія), яка встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом починаючи з 16.08.2010
року по день припинення права на таку
пенсію.

Позивач вважає дії старшого державного
виконавця Сінгаєвської О.М. щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 23.12.2013 року
такими, які порушують норми Закону
України «Про виконавче провадження»,
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ», а постанову про
відкриття виконавчого провадження від
23.12.2013 року такою, що підлягає
скасуванню.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, дії
відповідача вчинені відповідно до
вимог Закону України "Про виконавче
провадження", в межах наданих
повноважень.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з такими доводами суду
першої інстанції, з огляду на таке.

Так, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 30.01.2013 року № 45
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року № 845» внесено зміни до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року № 845 «Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ».

Порядок виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Згідно з п. 3 вказаного Порядку рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або
боржників(визначені в рішенні про
стягнення коштів
розпорядники(бюджетні установи) та
одержувачі бюджетних коштів, а також
підприємства, установи та організації,
рахунки яких відкриті в органах
Казначейства) виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну), про
стягнення коштів божників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Статтею 47 Закону України від 21.04.1999 року
«Про виконавче провадження»
встановлений перелік підстав, за яких
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу.

У разі повернення виконавчого
документа з підстав, передбачених
частиною першою зазначеної статті,
стягувачу повертаються невикористані
суми внесеного ним авансового внеску
разом із звітом державного виконавця
про його використання.

Про повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

В силу ч.2 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Стосовно направлення виконавчого
документу до органу казначейства, то
слід зазначити, що у відповідності до
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" та
Постанови КМУ від 03.08.2011 року № 845 (у
редакції Постанови КМУ від 30.01.2013 року
№ 45) відносяться рішення про стягнення
коштів з боржників (визначені в рішенні
про стягнення коштів розпорядники
(бюджетні установи) та одержувачі
бюджетних коштів, а також підприємства,
установи та організації, рахунки яких
відкриті в органах Казначейства), але
виконавчий документ даної категорії
виконується відповідно до ст. 75 Закону
України "Про виконавче провадження", де
чітко передбачено порядок виконання
виконавчого документу за яким боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії.

Крім того, п. 1 ст. 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" передбачено, що держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна та п.1
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.
Тобто, вказаний закон відноситься до
рішень про стягнення коштів, а не
рішень про зобов'язання вчинити певні
дії.

За таких обставин, вимоги апелянта - є
безпідставними, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскарженої
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниця, -
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 30 січня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 березня 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.