Справа № 2а-222/10
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року м.
Київ К/800/8376/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого:
Маслія В.І. (суддя-доповідач)

Суддів Розваляєвої Т.С.

Мороз Л.Л.

розглянувши у попередньому
судовому засіданні адміністративну
справу за касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції у Закарпатській
області (правонаступник КРУ в
Закарпатській області) на постанову
Хустського районного суду
Закарпатської області від 10 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року в адміністративній
справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області в інтересах
держави до Начальника фінансового
управління Хустського міськвиконкому -
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Контрольно-ревізійне
управління в Закарпатській області
звернулося з позовом до начальника
фінансового управління Хустського
міськвиконкому ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 10 червня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В свою чергу, ОСОБА_2 заперечуючи проти
касаційної скарги просила у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, судові рішення залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
ревізію поточного рахунку міського
бюджету в м. Хуст, в фінансовому
управлінні Хустського міськвиконкому
за період з 01.06.2006 року по 30.09.2008 року.
Ревізією встановлено порушення вимог
чинного законодавства.

На підставі результатів ревізії
складено вимогу № 07-08/6975 від 22.12.2008 року.

Пунктом 2 вимоги відповідача
зобов'язано забезпечити зарахування
одержавних Хустським виконавчим
комітетом всупереч законодавства до
спеціального фонду місцевого бюджету,
коштів вилучених від дольової участі
на розвиток інженерно-транспортної і
соціальної інфраструктури м.Хуст
станом на 01.10.2008 року в загальній сумі
795,5 тис. грн.

В зв'язку з невиконанням цієї вимоги,
КРУ звернулося до адміністративного
суду.

Суди дійшли висновку, що підстави для
задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону
України Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Пунктом 50 Порядку встановлено, що за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Частиною 1 статті 119 Бюджетного кодексу
України встановлено, що нецільове
використання бюджетних коштів, тобто
витрачання їх на цілі, що не
відповідають бюджетним призначенням,
встановленим законом про Державний
бюджет України чи рішенням про
місцевий бюджет, виділеним бюджетним
асигнуванням чи кошторису, має
наслідком зменшення асигнувань
розпорядникам бюджетних коштів на суму
коштів, що витрачені не за цільовим
призначенням, і притягнення
відповідних посадових осіб до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності у
порядку, визначеному законами України.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що позивач
здійснює фінансовий контроль за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Дослідивши вимогу, пред'явлену
позивачу, колегія суддів прийшла до
висновку, що вона прийнята з порушенням
вимог законодавства.

Так, як встановлено судами, порушення
відповідачем законодавства, на думку
позивача, полягає у не перерахуванні до
спеціального фонду місцевого бюджету
коштів одержаних від дольової участі
на розвиток інженерно-транспортної і
соціальної інфраструктури м. Хуст на
загальну суму 795 тисяч гривень з них 215,2
тисячі гривень в 2007 році, та 580,3 грн. -
станом на 10.10.2008 року.

Позивач ставить питання перед
відповідачем про перерахування
зазначених коштів до спеціального
фонду місцевого бюджету. Проте позивач
не зазначає, які правові підстави у
відповідача для перерахування
зазначених коштів. Крім того, позивач
не зазначив, якою нормою закону
(підзаконного акту) передбачено
відновлення порушених вимог
законодавства саме в такий спосіб.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що така вимога
позивача є необґрунтованою.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 210 - 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції у Закарпатській області -
залишити без задоволення.

Постанову Хустського районного суду
Закарпатської області від 10 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: