Справа № 2а-5399/12/1470
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-5399/12/1470

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року, у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Никос-Центр" до Державної податкової
інспекції у Заводському районі
м.Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року задоволено позов та
скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 03.07.2012 року, на загальну суму
44541 грн.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням відповідачем
подано апеляційну скаргу, з якої
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
неправомірності вищевказаного рішення
податкового органу, так як в ході
проведеної перевірки, податковим
органом встановлено, що в порушення
п.п.138.1 ст.138 Податкового кодексу
України та ст.215, 216 Цивільного Кодексу
України - позивачем укладено угоди з
ТОВ "Тетрабудсервіс" та ТОВ "Укрхолод",
які не спрямовані на реальне настання
наслідків, тобто є нікчемними, що
призвело до заниження позивачем
податку на додану вартість за вересень
та грудень 2011 року, а тому податковим
органом правомірно прийнято рішення
про збільшення розміру ПДВ та
застосування штрафних санкцій.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Судом першої інстанції
встановлено, що в період з 08.05.2012 року по
10.05.2012 року податковим органом
проведено позапланову документальну
перевірку позивача з питань
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "Тетрабудсервіс" та ТОВ "Укрхолод"
за вересень та грудень 2011 року, про що
складено акт №1151/23-35301806, яким
встановлено порушення позивачем ч.1
ст.203, 215, 228 ЦК України, а саме укладання
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, та п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження суми
податкового зобов'язання з ПДВ, за
вказані періоди, у загальному розмірі
29694 грн.

Порушення полягає у тому, що між
позивачем та вказаними контрагентами
укладено угоди, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, тобто є
нікчемними, а тому позивачем
неправомірно включено розмір ПДВ, по
господарським операціям з даними
контрагентами, до складу свого
податкового кредиту.

За результатами перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 03.07.2012
року, на загальну суму 44541 грн.

За результатом встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
обґрунтованості позовних вимог, з яким
погоджується судова колегія з огляду
на наступне.

Статтею 200 Податкового Кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Правила формування податкового
кредиту визначені ст.198 цього ж Кодексу,
відповідно до якої право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій придбання або виготовлення
товарів та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Наявність у позивача належно
оформлених документів, необхідних
відповідно до Закону для віднесення
певних сум до валових витрат, не є
безумовною підставою для включення до
валових витрат, якщо податковий орган
доведе, зокрема, що відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що
відповідно до акту перевірки позивачем
занижено розмір ПДВ за вересень 2011 року
на 13700 грн., та за грудень 2011 року на 15994
грн.

На формування розміру ПДВ за
вересень 2011 року вплинули господарські
операції позивача з ТОВ
"Тетрабудсервіс" щодо придбання послуг
по виготовленню окожушки з
тонколистового металу, які виконано на
підставі договору №09/08 від 09.08.2011 року.

На підтвердження господарських
відносин з даним підприємством, судом
зібрано наступні документи: копія
договору із додатковою угодою (а.с.74, 77),
технічне завдання замовлення (а.с.78-79),
акт прийому-передачі матеріалів для
виготовлення (а.с.80), акти здачі
прийняття робіт (а.с.81), податкова
накладна (а.с.82), товарно-транспортна
накладна та подорожній лист автомобіля
(а.с.83-85), договір субпідряду між
позивачем та іншим підприємством
-замовником і додатки до нього (а.с.86-105).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що дійсно між
позивачем та ТОВ "Тетрабудсервіс"
укладено договір з виготовлення певних
деталей та іншими документами
підтверджено надання матеріалів для їх
виготовлення, оплату даних послуг, їх
отримання позивачем та використання
результатів за цим договором у своїй
подальшій господарський діяльності з
надання послуг ізоляції трубопроводів
іншим підприємствам, тобто позивачем
доведено товарність проведеної
операції та підтверджено право на
віднесення сум за договором до складу
свого податкового кредиту.

На формування розміру ПДВ за
грудень 2011 року вплинули господарські
операції позивача з ТОВ "Укрхолод" щодо
придбання товарів для виконання
термоізоляційних робіт, які здійснено
на підставі договору поставки №30/11 від
30.11.2011 року.

На підтвердження господарських
відносин з даним підприємством, судом
зібрано наступні документи: копія
договору поставки (а.с.42),
товарно-транспортна накладна (а.с.45),
видаткова накладна (а.с.46), податкова
накладна (а.с.47), договори з виконання
ізоляційних робіт, укладений між
позивачем та іншими підприємствами -
замовниками, разом із актами списання
використаних матеріалів (а.с.48 - 73).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що дійсно між
позивачем та ТОВ "Укрхолод" укладено
договір з поставки матеріалів для
здійснення ізоляційних робіт та іншими
документами підтверджено їх отримання
позивачем, оплату контрагенту,
надходження придбаних товарів на
підприємство позивача та їх
використання у своїй подальшій
господарський діяльності з надання
послуг термоізоляції іншим
підприємствам, тобто позивачем
доведено товарність проведеної
операції та підтверджено право на
віднесення сум за договором до складу
свого податкового кредиту.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем підтверджено
зазначений розмір ПДВ за вказаний
період - оскаржуване рішення
податкового органу є необґрунтованим
та правомірно скасовано судом першої
інстанції.

Судова колегія не погоджується з
посиланнями апелянта, що відсутність
контрагентів позивача за їх юридичними
адресами є підставою для визнання
нікчемними господарських операцій між
ними, оскільки позивачем добросовісно
придбано товари та послуги у
вищевказаних юридичних осіб, а якщо
контрагенти не виконали свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цих
осіб.

Такої правової позиції
додержується й Верховний Суд України у
постанові від 09.09.2008 року, по справі
№21-500во08, від 01.06.2010 року, по справі
№21-573во10 та від 31.01.2011 року, по справі
№21-47а10.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, судова колегія, -

У
Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби -
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді:
О.В. Яковлєв
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло