Справа № 2а-6236/11/2670
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/23756/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової служби у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 липня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової служби у м. Києві
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Державної податкової служби у м. Києві
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року, позову ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано бездіяльність
Державної податкової служби у м. Києві
протиправною та зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 15%
надбавки до посадового окладу у зв'язку
з роботою, яка передбачає доступ до
державної таємниці, за період з 07
грудня 1998 року по 04 листопада 2010 року.
Зобов'язано Державну податкову
адміністрацію у м. Києві включити 15%
надбавку до посадового окладу у зв'язку
з роботою, яка передбачає доступ до
державної таємниці, до грошового
атестату ОСОБА_2

У касаційній скарзі, Державна
податкова служба у м. Києві, не
погоджуючись з рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами було встановлено, що наказом ДПА
у м. Києві від 07 грудня 1998 року № 049-т,
позивачу було надано допуск і доступ до
державної таємниці за формою 2.
Відповідно до наказу ДПА у м. Києві від
16 жовтня 2006 року № 522/ДСК «Про надання
та скасування допуску та доступу до
державної таємниці» ОСОБА_2 -
заступнику начальника відділу
оперативного забезпечення
адміністрування ПДВ Управління
податкової міліції у м. Києві, надано
допуск до державної таємниці за формою
2 на підставі висновку Управління
Служби безпеки України у м. Києві від 11
жовтня 2006 року № 6/1382.

Наказом ДПА у м Києві від 29 жовтня 2010
року № 558-о, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 30
жовтня 1998 року № 1716 «Про проходження
служби особами начальницького складу
податкової міліції та обчислення їм
вислуги років, призначення та виплата
пенсій і грошової допомоги» та
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, полковника
податкової міліції ОСОБА_2 - заступника
начальника управління - начальника
аналітичного відділу
оперативно-аналітичного управління
УПМ ДПА у м. Києві звільнено з посади
податкової міліції в запас Збройних
Сил за п. 64 пп. «б» (через хворобу) з 04
листопада 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України «Про державну таємницю»,
залежно від ступеня секретності
інформації встановлюються форми
допуску до державної таємниці, зокрема:
форма 2 - для роботи з секретною
інформацією, що має ступені
секретності «цілком таємно» та
«таємно».

Вимогами частини статті 26 цього Закону
переоформлення громадянам допуску до
державної таємниці здійснюється,
зокрема, у разі закінчення терміну дії
допуску до державної таємниці за
необхідності подальшої роботи з
секретною інформацією.

Статтею 30 вищевказаного Закону
передбачено, що у разі коли за умовами
своєї професійної діяльності
громадянин постійно працює з
відомостями, що становлять державну
таємницю, йому повинна надаватися
відповідна компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень, види, розміри
та порядок надання якої встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Положення про
види, розміри і порядок надання
компенсації громадянам у зв'язку з
роботою, яка передбачає доступ до
державної таємниці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 1994 року № 414, особам, які
працюють в умовах режимних обмежень,
установлюється надбавка до посадових
окладів (тарифних ставок) залежно від
ступеня секретності інформації:
відомості та їх носії, що мають ступінь
секретності «цілком таємно», - 15
відсотків; відомості та їх носії, що
мають ступінь секретності «таємно», - 10
відсотків.

Як вірно встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, згідно пояснень
представника відповідача, ОСОБА_2
здійснював роботу з документами з
обмеженим доступом, а саме: «таємно» та
«цілком таємно», для створення та
зберігання таємних та цілком таємних
документів позивачем була
зареєстрована дискета обл. № 209цт, яка
була знищена згідно акту знищення від 19
листопада 2010 року № 211 дск/26-01.

Крім того, згідно пунктів 2.14, 2.15
посадової інструкції позивача, серед
функцій останнього передбачено
контроль за діловодством, друкуванням,
обліком, пересиланням, зберіганням та
знищенням таємних матеріалів у
відділі, згідно з вимогами Закону
України «Про державну таємницю»;
негайне повідомлення керівнику
управління по кожному факту порушення
режиму таємності в управлінні: втрати
документу тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного висновку про
часткове задоволення позовних вимог,
оскільки ОСОБА_2 працював з
відомостями, які становлять державну
таємницю, тобто мав доступ до
документів з грифом «таємно» та
«цілком таємно».

Таким чином, доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової
служби у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової служби
у м. Києві про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко