Справа № 9101/82296/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"02" лютого 2012 р.справа № 2а-650/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Хімушкіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради та третьої особи - КП
«Дніпрорудненські теплові мережі» на
постанову Василівського районного
суду Запорізької області від 02 червня
2011 року

у адміністративній справі № 2а-650/11 за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради, третя
особа - КП «Дніпрорудненські теплові
мережі», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
протиправним рішення виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради №203 від 17.08.2010 року «Про
затвердження КП «Дніпрорудненські
теплові мережі» скоригованих базових
тарифів на виробництво,
транспортування теплової енергії та
послуги з централізованого опалення
для населення», -

в с т а н о в и л а:

24 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Василівського районного суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом, в якому посилаючись на
порушення його прав оскаржуваним у цій
справі рішенням, яке було прийнято
відповідачем з порушенням вимог
Законів України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності», «Про
житлово-комунальні послуги», «Про
теплопостачання», «Про місцеве
самоврядування в Україні», «Про
Національну комісію регулювання ринку
комунальних послуг України», та
постанови Кабінету Міністрів України
від 10.07.2006 року № 955, просив визнати
протиправним рішення виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради №203 від 17.08.2010 року «Про
затвердження КП «Дніпрорудненські
теплові мережі» скоригованих базових
тарифів на виробництво,
транспортування теплової енергії на
послуги з централізованого опалення
для населення».

Постановою Василівського районного
суду Запорізької області від 02 червня
2011 року позов ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради та третіх осіб: КП
«Дніпрорудненські теплові мережі»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково,
визнано протиправним і скасовано п.2
рішення виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради № 203
від 17.08.2010 року «Про затвердження КП
«Дніпрорудненські теплові мережі»
скоригованих базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для населення» в частині
затвердження двоставкових тарифів на
послуги з централізованого опалення
для населення згідно додатку №1 до
рішення, і зобов'язано виконавчий
комітет Дніпрорудненської міської
ради після набрання постанови законної
сили невідкладно опублікувати
резолютивну частину постанови суду у
виданні, в якому було офіційно
оприлюднено оскаржуване рішення. На
користь ОСОБА_1 стягнуто з
Дніпрорудненської міської ради судові
витрати в сумі 3,40 гривень.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що з урахуванням вимог
Закону України «Про Національну
комісію регулювання ринку комунальних
послуг України» № 2479-VI від 09.07.2010 року,
який набув чинності 22.07.2010 року, рішення
Дніпрорудненської міської ради №203 від
17.08.2010 року в частині затвердження
базового тарифу на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії прийняте міською
радою з перевищенням повноважень. До
того ж, відповідач по справі приймаючи
оспорюване у цій справі рішення № 203
від 17.08.2010 року в частині затвердження
тарифів на теплову енергію та
житлово-комунальні послуги з
централізованого опалення - не
дотримався вимог Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності», зокрема, в частині
оприлюдненя в засобах масової
інформації відповідно до ст.9, 13
названого Закону, проекту рішення та
повідомлення про оприлюднення
регуляторного акту, що призвело до
порушення прав позивача стосовно
надання пропозицій та зауважень у
визначений Законом строк.

Порушення прав позивача, суд першої
інстанції мотивував тим, що ОСОБА_1
проживає у квартирі АДРЕСА_1 та
відповідно є споживачем комунальних
послуг з централізованого опалення та
гарячої води, які виробляються і
надаються КП «Дніпрорудненські
теплові мережі», тому прийняттям
оспорюваного рішення в частині
затвердження ним двоставкових тарифів
на послуги з централізованого опалення
для населення порушуються його права
та інтереси.

З урахуванням наведених обставин, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідачем порушено вимоги
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» в частині
порядку та строків оприлюднення
проекту регуляторного акту, що потягло
за собою порушення прав позивача щодо
безпосередньої участі у обговоренні та
прийнятті регуляторного акту, у зв'язку
з чим рішення виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради №203 від
17.08.2010 року «Про затвердження КП
«Дніпрорудненські теплові мережі»
скоригованих базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для населення» підлягає
скасуванню в частині затвердження
двоставкових тарифів на послуги з
централізованого опалення для
населення згідно додатку №1 до рішення.

Постанова суду першої інстанції
оскаржена до апеляційної інстанції
виконавчим комітетом
Дніпрорудненської міської ради та КП
«Дніпрорудненські теплові мережі» з
підстав неправильного застосування
судом норм матеріального права та
невідповідності висновків суду
дійсним обставинам у справі.
Відповідач по справі та вказана третя
особа, кожен окремо, просять скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні вимог позивача в повному
обсязі.

В судовому засіданні представники
відповідача та третьої особи на
стороні відповідача, просять
задовольнити вимоги їх апеляційних
скарг, скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні вимог
позивача з підстав помилкового
застосування судом норм матеріального
права, зокрема положень законів
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», «Про Національну комісію
регулювання ринку комунальних послуг
України», «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності», та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку органів
ліцензування», що призвело до
помилкових висновків про перевищення
відповідачем своїх повноважень при
прийнятті оскаржуваного у цій справі
рішення.

Представник позивача та треті особи на
стороні позивача в судовому засіданні
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, просять залишити його без
змін з урахування долучених до
матеріалів справи доказів та письмових
пояснень, якими підтверджується
протиправність відповідача по справі,
незаконність оскаржуваного рішення
виконкому міськради та порушення прав
позивача цим рішенням.

Заслухавши пояснення прибувших в
судове засідання сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг та заперечень проти
них, перевіривши правову оцінку
обставин у справі та повноту їх
встановлення, правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія дійшла висновку
про наявність підстав для задоволення
апеляційних скарг відповідача та
третьої особи, і для скасування
постанови суду першої інстанції, з
прийняттям у цій справі нової
постанови про відмову у задоволенні
вимог позивача в повному обсязі,
виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
пунктом першим рішення виконкомом
Дніпрорудненської міської ради № 203
від 17.08.2010 року «Про затвердження КП
«Дніпрорудненські теплові мережі»
скоригованих базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для населення» - для
визначення вартості складових
двоставкового тарифу було затверджено
скоригований базовий тариф на послуги
з виробництва, транспортування і
постачання теплової енергії в
розрахунку на 1 Гкал (з урахуванням
податку на додану вартість) - 396,19 грн.; а
пунктом другим цього рішення - було
затверджено КП «Дніпропедненські
теплові меражі» двоставкові тарифи на
послуги з централізованого опалення
для населення, які наведені в додатку №
1 до вказаного рішення, які
застосовуються для розрахунків з
населенням за послуги
централізованого опалення з 15 жовтня
2010 року.(а.с.8-9).

При перегляді даної справи в
апеляційному порядку, судовою колегією
встановлено, що предметом спору у цій
справі є правомірність прийняття
виконавчим органом місцевого
самоврядування рішення про
затвердження тарифів централізованого
опалення для населенняётобто пункту
другого оскаржуваного рішення
відповідача.

Виходячи з визначеного у ч.1 cт.2 КАСУ
завдання адміністративного
судочинства, та наведених у частині
третій вказаної статті КАСУ критеріїв
перевірки адміністративним судом у
справах щодо оскарження
дій,бездіяльності та рішень суб'єктів
владних повноважень, прийнятих
(вчинених) при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень -
судова колегія вважає правильною
обрану судом першої інстанції при
вирішенні спору у цій справі
направленість по перевірці питань: чи
прийнято оскаржуване рішення
відповідача на підставі та у межах
повноважень і у спосіб, передбачених
Конституцією та Законами України.

У той же час, суд першої інстанції до
виниклих у цій справі правовідносин
помилково застосував норми
матеріального права, системний аналіз
яких доводить судову колегію до
висновків про помилковість
розмежування судом першої інстанції
повноважень державного органу (НКРЕ
України) та виконавчого органу
місцевого самоврядування у сфері
комунальних послуг, що й призвело до
неправильного вирішення спору по суті
у цій справі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
Національну комісію регулювання ринку
комунальних послуг України» тарифи на
комунальні послуги, тобто тарифи на
теплову енергію, її транспортування
магістральними та місцевими
(розподільчими) тепловими мережами,
постачання теплової енергії, а також на
послуги централізованого
водопостачання та водовідведення
суб'єктам природніх монополій та
суб'єктам господарювання на суміжних
ринках, встановлює Національна комісія
регулювання ринку комунальних послуг
України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону
України від 21 травня 1997 року № 280 «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами; представницькі органи
місцевого самоврядування, сільські,
селищні, міські голови, виконавчі
органи місцевого самоврядування діють
за принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

Частиною 1 ст. 11 цього Закону
встановлено, що виконавчими органами
сільських, селищних, міських, районних
у містах (у разі їх створення) рад є їх
виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону, - виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради може розглядати і вирішувати
питання, віднесені цим Законом до
відання виконавчих органів ради.

Відповідно до п.п. 2 п. «а» ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідної територіальної
громади; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Тобто, Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлено,
що до власних (самоврядних) повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів на
побутові, комунальні (крім тарифів на
теплову енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення, які
встановлюються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України), транспортні та інші послуги.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері житлово-комунальних послуг,
зокрема, належить встановлення
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги відповідно до закону.

Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
централізоване постачання холодної та
гарячої води та централізоване
опалення відносяться до комунальних
послуг, тобто кінцеві споживачі
(зокрема, населення) отримують не
теплову енергію, а послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Таким чином, регулювання тарифів саме
на комунальні послуги для кінцевих
споживачів за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води або вартість
місячного споживання гарячої води на
одну людину відноситься до компетенції
органів місцевого самоврядування.

КП «Дніпрорудненські теплові мережі» є
комунальним підприємством, яке
застосовує вже встановлені відповідно
до законодавства тарифи. В преамбулі
оскаржуваного по цій справі рішення
відповідача № 203 від 17.08.2010 року (а.с.8)
відображено, що цей акт прийнятий
виконавчим органом Дніпрорудненської
міської ради на підставі розрахункових
матеріалів КП «Дніпроружненські
теплові мережі» у зв'язку з підвищенням
ціни на природний газ згідно постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 13.07.2010
року № 813, та підвищенням рівня
мінімальної заробітної плати згідно
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік», зростанням тарифів
на електроенергетику та послуги
водопостачання і водовідведення, а
також з урахуванням висновку інспекції
з контролю за цінами в Запорізькій
області від 28.07.2010 року № В 114/01-15/2378 щодо
розрахунку економічно обґрунтованих
планових витрат на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії для населення,
відповідно до постанови КМУ від 10.07.2006
року № 955, ст.3 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» та пункту 6 рішення
виконкому міськради від 19.01.2010 року № 06
«Про встановлення базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для КП «Дніпрорудненські
теплові мережі».

Проаналізувавши вищенаведені норми
законодавства та матеріали справи,
судова колегія дійшла висновку про
безпідставність рішення суду першої
інстанції в частині визнання
протиправним оскаржуваного у цій
справі пункту 2 рішення виконкому
Дніпрорудненської міськради № 203 від
17.08.2010 року у зв'язку з перевищенням
відповідачем своїх повноважень.

При цьому, судова колегія звертає увагу
на те, що правомірність прийняття
рішення виконкому Дніпрорудненської
міськради № 203 від 17.08.2010 року -
підтверджується рішенням виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради від 19.01.2010 року № 06 «Про
встановлення базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для КП «Дніпрорудненські
теплові мережі», яким для визначення
вартості складових двоставкового
тарифу було затверджено базовий тариф
на послуги з виробництва,
транспортування і постачання теплової
енергії в розрахунку за 1 Гкал, і
затверджено двоставкові тарифи на
послуги з централізованого опалення
для всіх категорій споживачів (у тому
числі для населення). Зазначене рішення
відповідача вже було предметом
судового розгляду за адміністративним
позовом ОСОБА_1, а за результатом його
перевірки на предмет відповідності
закону, Василівським районним судом
Запорізької області приймалося
рішення від 21 червня 2010 року, залишеним
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2010 року, яким була
встановлена правомірність дій
виконкому Дніпрорудненської міськради
положенням чинного законодавства при
прийнятті рішення від 19.01.2010 року № 06, в
тому числі і з дотриманням
встановленої законом процедури та
повноважень відповідача.

Оскільки відповідно до приписів ч. 1
ст. 72 КАСУ обставиини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (тобто,
щодо законності рішенням виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради від 19.01.2010 року № 06 «Про
встановлення базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для КП «Дніпрорудненські
теплові мережі»), судова колегія не
знаходить підстав підвергати сумніву
повноваження відповідача у цій справі
на затвердження комунальному
підприємству скоригованих тарифів на
послуги з централізованого опалення
для населення (пункт другий рішення №
203 від 17.08.2010 року)

Не вбачає судова колегія також
порушень вимог Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» № 1160-V (далі - Закон № 1160) з
боку виконкому Дніпрудненської
міськради під час прийняття
оскаржуваного у цій справі рішення, що
відповідно свідчить про незаконність
рішення суду першої інстанції в цій
частині.

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи доказів, рішення
виконкому Дніпрорудненської міської
ради № 203 від 17.08.2010 року «Про
затвердження КП «Дніпрорудненські
теплові мережі» скоригованих базових
тарифів на виробництво,
транспортування теплової енергії та
послуги з централізованого опалення
для населення» - було доведено до
відому всіх споживачів шляхом
публікації в газеті «Нова Таврія» від 26
серпня 2010 року (а.с.56), і підставою для
прийняття вказаного рішення шляхом
коригування базових тарифів згідно
пункту 6 рішення виконкому міськради
від 19.01.2010 року № 06 та відповідно до
постанови КМУ № 955 - стала зміна на
державному рівні ціни на природний газ,
та зростання більшої частини складових
тарифу на державному рівні, про що
зазначено в пояснювальній записці
(а.с.61).

Тобто, оскаржуваним у цій справі
пунктом другим рішення виконкому
Дніпрорудненської міської ради № 203
від 17.08.2010 року, відповідачем не
вирішувалось питання про встановлення
нових, або підвищення раніше
встановлених тарифів на виробництво,
транспортування теплової енергії та
послуги з централізованого опалення
для населення, а було лише затверджено
розраховані самим КП
«Дніпрорудненські теплові мережі»
скориговані тарифи на послуги з
централізованого опалення та була
визначена дата, з якої вводяться в дію
ці скориговані тарифів на послуги з
централізованого опалення.

З урахуванням змісту пункту 33-1 Порядку
формування тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою КМУ № 955 від
10.07.2006 року, який був застосований
виконкомом Дніпрорудненської
міськради при прийнятті рішення № 203
від 17.08.2010 року, також як підстави та
умови, з урахуванням яких відповідачем
було затверджено КП «Дніпрорудненські
теплові мережі» скориговані базові
тарифи на послуги з централізованого
опалення для населення - свідчать про
відсутність підстав для розуміння
оскаржуваного у цій справі рішення
виконкому міськради, як регуляторного
акту, поняття якого наведено в статті 1
Закону України № 1160, тому і вимоги
згаданого закону не можуть
поширюватись на зазначений документ.

Так, пунктом 33-1 постанови КМУ № 955 чітко
встановлено, що у разі зміни протягом
установленого строку дії тарифів
ставок податків і зборів (обов'язкових
платежів), рівня заробітної плати на
підприємствах відповідно до актів
законодавства, Генеральної, галузевої
угод, ставок орендної плати, інших
обов'язкових платежів і зборів, цін і
тарифів на паливно-енергетичні та
матеріальні ресурси запроваджується
механізм коригування тарифів, і
коригуванню підлягають лише ті
індивідуальні складові витрат, за
якими відбулися цінові зміни у бік
збільшення або зменшення, що сприятиме
забезпеченню економічної
обґрунтованості та прозорості
запровадження зазначеного механізму.

Листом Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємства № 8374 від 02.10.2008 р.
підтверджено, що застосування
механізму коригування тарифів на
житлово-комунальні послуги, пов'язано
лише з полегшенням процесу розрахунку
тарифів у разі зміни його окремих
складових, а метою коригування тарифів
є тільки забезпечення відшкодування у
повному обсязі економічно
обґрунтованих планованих витрат, що
враховуються під час визначення повної
собівартості послуг, запланованого
прибутку та податку на додану вартість.

У згаданому вище листі Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємства № 8374 від
02.10.2008 р. також чітко вказується на
визначені у статті 3 Закону № 1160
підстави не поширення дії цього Закону
на здійснення регуляторної діяльності,
пов'язаної з прийняттям актів, якими
доводяться до відома фізичних та
юридичних осіб, їх об'єднань рішення
органів, які є вищестоящими по
відношенню до органів, які приймають ці
акти. Тобто, рішення по встановленню
(погодженню) змін тарифів на
житлово-комунальні послуги, що
приймаються виключно у разі змін
тарифів на житлово-комунальні послуги,
що приймаються виключно у разі змін на
державному рівні економічних
складових тарифу та не містять
додаткових норм по коригуванню інших
складових тарифів, підпадають під дію
цієї статті Закону.

Такої ж позиції дотримувалися під час
судового вирішення спору у цій справі -
відповідач та третя особа на стороні
відповідача, звертаючи увагу суду на
те, що оспорюваним у цій справі пунктом
другим рішення виконкому
Дніпрорудненської міської ради № 203
від 17.08.2010 року, відповідач затвердив
комунальному підприємству двоставкові
тарифи на послуги з централізованого
опалення для населення, що були
скориговані у відповідності до вимог
постанові КМУ № 955 від 10.07.2006 року і
раніше прийнятого рішення виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради від 19.02.2010 року №06 «Про
встановлення базових тарифів на
виробництво, транспортування теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення для КП «Дніпрорудненські
теплові мережі», яким для визначення
вартості складових двоставкового
тарифу було затверджено базовий тариф
на послуги з виробництва,
транспортування і постачання теплової
енергії в розрахунку за 1 Гкал; та
затверджено двоставкові тарифи на
послуги з централізованого опалення
для всіх категорій споживачів (у тому
числі для населення). А коригування
базових тарифів на послуги з
централізованого опалення для
населення, пов'язано у зв'язку зі зміною
на державному рівні економічних
складових тарифу: підвищення ціни на
природний газ та підвищенням рівня
мінімальної заробітної плати.

За наведених обставин, судова колегія
визнає, що висновки суду першої
інстанції про порушення відповідачем
положень Закону № 1160 - дійсно
суперечить суперечать положенням
статті 1 і 3 цього Закону, та приписам
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2006 року № 959 «Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення» (зі
змінами, внесеними постановами КМУ від
27.07.2007 року № 297 та від 24.10.2007 року № 1267),
а всі наведені в сукупності факти
свідчать про те, що виконавчий комітет
Дніпрорудненської міської ради, як
виконавчий орган при прийнятті
оскаржуваного у цій справі рішення
щодо затвердження скоригованих
базових тарифів на послуги з
централізованого опалення для
населення» діяв як орган місцевого
самоврядування відповідно до власних
(самоврядних) повноважень,
передбачених Законами України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
«Про теплопостачання», та «Про
житлово-комунальні послуги», а тому у
суду відсутні правові підстави для
визнання пункту другого цього рішення
невідповідним законодавству.

Відповідно до статті 71 КАС України
відповідач та третя особа на стороні
відповідача довели правомірність
своїх дій та рішення виконкому
Дніпрорудненської міської ради № 203
від 17.08.2010 року, що підтверджується
матеріалами справи, якими чітко
встановлено повноваження відповідача
по справі та правомірність його дій і
рішення по затвердженню скоригованих
базових тарифів на житлово-комунальні
послуги.

Судом першої інстанції не були
враховані всі зазначені обставини,
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.п.1-4 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради та третьої особи - КП
«Дніпрорудненські теплові мережі» -
задовольнити

Постанову Василівського районного
суду Запорізької області від 02 червня
2011 року - скасувати

У задоволені позову ОСОБА_1 до
виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради, третя
особа - КП «Дніпрорудненські теплові
мережі», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
протиправним рішення виконавчого
комітету Дніпрорудненської міської
ради №203 від 17.08.2010 року «Про
затвердження КП «Дніпрорудненські
теплові мережі» скоригованих базових
тарифів на виробництво,
транспортування теплової енергії та
послуги з централізованого опалення
для населення» - відмовити у повному
обсязі

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови
виготовлено 12 червня 2012 року.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов