Справа № 815/6925/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6925/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Федусика А.Г.,

при секретарі Василенко І.Ю.,

за участю представника позивача
Соколовської А.В. та представника
відповідача Кочури Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 29 жовтня 2013 року по справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Грін-Порт» до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Грін-Порт» (далі ТОВ
«Грін-Порт») звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (далі ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 26
червня 2013 року № та від 19 серпня
2013 року № .

В обґрунтування позову зазначалось, що
з 30 травня по 04 червня 2013 року посадовою
особою ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Одеської області ДПС проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача щодо
документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків ТОВ «Вістан ЛТД» за січень 2012
року та з ТОВ «Яні Вест» за квітень 2012
року. За результатами перевірки
складено акт від 11 червня 2013 року за №
3370/22-6/30747669, в якому зазначено про
порушення позивачем п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на 125414 грн. 70 коп., а також
пунктів 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 ст. 198 ПК
України, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість на 209558 грн. 54
коп.. На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року № , яким ТОВ «Грін-Порт»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем 125414 грн. 70 коп. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 31353
грн. 68 коп., а також № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 209558 грн.
54 коп. та за штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 104779 грн. 27 коп.. За
результатами адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року № скасовано в частині
визначення позивачу податкового
зобов'язання у розмірі 10905 грн. 70 коп. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
2726 грн. 68 коп.. На підставі рішення про
результати розгляду первинної скарги
від 12 серпня 2013 року № 479/10/15-32-10-02-07
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19 серпня 2013
року № , яким ТОВ «Грін-Порт»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем 114509 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 28627
грн.. На думку позивача, висновки акта
перевірки не відповідають вимогам
Податкового кодексу України, а тому
прийняті відповідачем на його підставі
податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року позовні вимоги ТОВ «Грін-Порт»
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС від 26 червня 2013 року №
та податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від 19
серпня 2013 року № .

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
відповідача в апеляційній скарзі
зазначає, що судом при вирішенні справи
порушено норми матеріального та
процесуального права. Так, судом не
прийнято до уваги вимоги ст. ст. 2 та 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пунктів
198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України щодо
необхідності належного підтвердження
позивачем фактичного здійснення
господарської операції з контрагентом
під час визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податкового кредиту. Крім того, судом
не враховано зміст листа Вищого
адміністративного суду України від 20
липня 2010 року за № 1112/11/13-10 щодо
обставин, які можуть свідчити про
необґрунтованість податкової вигоди.
Також, судом не прийнято до уваги
положення ст. ст. 4, 10 Закону України
«Про обіг векселів в Україні» та ст. ст.
34, 75, 77 Уніфікованого закону про
переказні векселі та прості векселі. У
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
представника відповідача в підтримку
апеляційної скарги, а також
представника позивача про залишення
оскарженого судового рішення без змін,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що з 30 травня по 04
червня 2013 року посадовою особою ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
щодо документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків ТОВ «Вістан ЛТД» за січень 2012
року та з ТОВ «Яні Вест» за квітень 2012
року.

За результатами перевірки складено акт
від 11 червня 2013 року за № 3370/22-6/30747669, в
якому зазначено про порушення
позивачем п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на 125414 грн. 70 коп., а також
пунктів 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 ст. 198 ПК
України, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість на 209558 грн. 54
коп..

На підставі акта перевірки ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС прийнято податкові
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року № , яким ТОВ «Грін-Порт»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем 125414 грн. 70 коп. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 31353
грн. 68 коп., а також № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 209558 грн.
54 коп. та за штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 104779 грн. 27 коп..

За результатами адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року № скасовано в частині
визначення позивачу податкового
зобов'язання у розмірі 10905 грн. 70 коп. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
2726 грн. 68 коп..

На підставі рішення про результати
розгляду первинної скарги від 12 серпня
2013 року № 479/10/15-32-10-02-07 відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19 серпня 2013
року № , яким ТОВ «Грін-Порт»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем 114509 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 28627
грн..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем правомірно включено до
складу валових витрат вартість
товарів, поставлених ТОВ «Вістан ЛТД»
та ТОВ «Яні Вест», а також правомірно
сформовано податковий кредит з
включенням до нього податку на додану
вартість на загальну суму 209558 грн. 54
коп., сплаченого у складі вартості
товарів, придбаних позивачем у
названих підприємств.

Так, відповідно до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, 138.11 цієї статті.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (п. п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
ПК України).

Згідно п. 138.2 ст. 138 названого Кодексу
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Як встановлено матеріалами справи,
видами діяльності ТОВ «Грін-Порт» є,
серед іншого, збирання безпечних та
небезпечних відходів, інші види
діяльності з прибирання (т. 1 а. с. 20, 100,
102).

Позивачем (Покупець) укладено протягом
перевіреного податковим органом
періоду з ТОВ «Вістан ЛТД»
(Постачальник) договори поставки:

- від 04 січня 2012 року № 304, відповідно до
якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити запчастини, комплектуючі для
контейнерів для збору відходів.
Кількість та ціна Товару визначаються
у специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору (т. 1 а. с. 135-140);

- від 06 січня 2012 року № 310, відповідно до
якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити запчастини, комплектуючі,
розхідні матеріали для автомобілів та
техніки. Кількість та ціна Товару
визначаються у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору (т. 1 а. с.
200-204);

- від 06 січня 2012 року № 311, відповідно до
якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити антіожеледні реагенти.
Кількість та ціна Товару визначаються
у специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору (т. 1 а. с. 182-183).

Крім того, ТОВ «Грін-Порт» (Покупець)
укладено з ТОВ «Яні Вест»
(Постачальник) договори поставки:

- від 30 березня 2012 року № 455496,
відповідно до якого Постачальник
зобов'язується поставити, а Покупець -
прийняти та оплатити добрива, торф,
гідрогель, чорнозем, засоби для догляду
за рослинами різного призначення.
Кількість та ціна Товару визначаються
у специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору (т. 2 а. с. 76-86);

- від 03 квітня 2012 року № 287, відповідно
до якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити контейнери, запчастини,
комплектуючі, розхідні матеріали для
автотехніки та контейнерів для збору
відходів. Кількість та ціна Товару
визначаються у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору (т. 2 а. с.
2-9);

- від 05 квітня 2012 року № 455878, відповідно
до якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець - прийняти та
оплатити обладнання, техніку, інвентар,
МБП, інструменти, запасні частини,
комплектуючі, суміші та засоби
виробничого та побутового призначення,
інші товари виробничого призначення.
Кількість та ціна Товару визначаються
у специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору (т. 2 а. с. 34-41).

Витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою товарів за вказаними
договорами поставки, віднесено ТОВ
«Грін-Порт» до складу валових витрат
(витрат операційної діяльності).

В акті перевірки ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області зроблено висновок, що
позивачем занижено суму податку на
прибуток внаслідок віднесення до
складу валових витрат (витрат
операційної діяльності) вартості
товарів, поставлених ТОВ «Вістан ЛТД»
та ТОВ «Яні Вест», укладені угоди з
якими, на думку посадової особи
податкового органу, не пов'язані із
здійсненням реальної господарської
діяльності.

В обґрунтування висновку щодо
безтоварності угод, укладених
позивачем з названими підприємствами,
відповідач посилається на аналіз даних
«Системи автоматизованого
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів», відповідно до яких ТОВ
«Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні Вест» мають
розбіжності з задекларованими
показниками контрагентів.

Крім того, в основу висновків щодо
безтоварності правочинів між
позивачем та підприємствами -
контрагентами покладено зміст актів
ОДПІ Кіровоградської області ДПС від 08
лютого 2013 року № 132/1520/37867458 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Вістан ЛТД» з питань правильності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту за грудень 2011 року
- вересень 2012 року» та Західної МДПІ м.
Харкова Харківської області ДПС від 24
вересня 2012 року № 402/22-417/37999476 «Про
результати документальної невиїзної
перевірки ТОВ «Яні Вест» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків, їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період з 20 грудня 2011 року по 30 червня 2012
року».

Проте, як вірно зазначено судом першої
інстанції, витрати по названим вище
угодам, укладеним позивачем з ТОВ
«Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні Вест»,
безпосередньо пов'язані з основною
статутною діяльністю позивача та
підтверджуються наявними в матеріалах
справи первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як встановлено матеріалами справи,
витрати за названими вище угодами з ТОВ
«Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні Вест» включено
позивачем до складу валових витрат на
підставі первинних документів -
договорів поставок та специфікацій до
них, видаткових та податкових
накладних, карток - рахунків, путьових
листів (т. 1 а. с. 135-150, 182-189, 200-211, т. 2 а. с.
2-31, 34-53, 76-113), оформлених відповідно до
наведених вимог чинного законодавства
України, що не спростовується
висновками акта перевірки.

Подальше використання позивачем
придбаних за названими вище угодами з
ТОВ «Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні Вест»
товарів у власній господарській
діяльності, що свідчить про наявність
ділової мети на отримання доходу при
укладені договорів з підприємствами -
контрагентами, підтверджується
наданими ТОВ «Грін-Порт» до суду першої
інстанції первинними документами -
договорами виконання робіт (надання
послуг), договорами оренди, актами
приймання-передачі виконаних робіт,
актами приймання-передачі запчастин та
комплектуючих, видатковими накладними,
актами списання матеріалів,
бухгалтерськими довідками,
свідоцтвами про реєстрацію
транспортних засобів тощо (т. 1 а. с. 151-181,
190-199, 212-233, т. 2 а. с. 32-33, 54-75, 114-123, т. 3 а. с.
27-39).

При цьому податковим органом не
доведено фактів безтоварності
операцій за спірними угодами та
обізнаності позивача щодо можливого
порушення податкового законодавства
його контрагентами.

Крім того, відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник
податків зобов'язаний, зокрема, вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Зі змісту наведених положень
Податкового кодексу України
вбачається, що обов'язок щодо
звітування перед податковим органом та
сплати податкового зобов'язання
покладено на платника податків, якими в
даному випадку є ТОВ «Вістан ЛТД» та
ТОВ «Яні Вест». При цьому можливе
невиконання такими контрагентами
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету є підставою для
відповідальності та тягне негативні
наслідки саме щодо цих осіб. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку (ТОВ
«Грін-Порт») права на віднесення сум
витрат до складу валових, якщо останній
виконав весь перелік умов щодо
підтвердження розміру витрат та їх
пов'язаності з господарською
діяльністю підприємства.

Суд апеляційної інстанції також
враховує, що на час здійснення спірних
господарських операцій постачальники
товарів (ТОВ «Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні
Вест») були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість. За таких
обставин покупець (позивач) не може
нести відповідальність ні за несплату
податків постачальниками, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» установлено таке.
Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

Апеляційний суд відхиляє доводи
апелянта щодо порушення судом першої
інстанції положень ст. ст. 4 та 10 Закону
України «Про обіг векселів в Україні»,
а також ст. ст. 34, 75, 77 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи,
розрахунки між сторонами договорів
здійснювалися у вексельній формі,
відповідно до додаткових угод:

- між ТОВ «Грін-Порт» та ТОВ «Вістан
ЛТД» від 29 травня 2012 року до раніше
укладених договорів поставок, а також
згідно договору, укладеному між
названими підприємствами 30 травня 2012
року (т. 3 а. с. 45-48);

- між ТОВ «Грін-Порт» та «Яні Вест» від 29
червня 2012 року до раніше укладених
договорів поставок, а також згідно
договору, укладеному між названими
підприємствами 02 липня 2012 року (т. 3 а. с.
41-44).

При цьому факти передачі векселів за
названими угодами підтверджуються
актами приймання-передачі векселів (т. 2
а. с. 124, т. 3 а. с. 40).

Із врахуванням викладеного, висновок
суду першої інстанції про
правомірність включення до складу
валових витрат (витрат операційної
діяльності) позивача витрат за угодами
з ТОВ «Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні Вест» є
правильним.

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 названого Кодексу
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підставі п. 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Кодексу
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 209558 грн. 54
коп. визначено позивачу податковим
органом у зв'язку зі зменшенням
відповідачем підприємству суми витрат
операційної діяльності по угодам з ТОВ
«Вістан ЛТД» та ТОВ «Яні Вест».

Оскільки, як зазначено вище, витрати по
вказаним угодам правомірно віднесені
позивачем до складу валових витрат
(витрат операційної діяльності), всі
розрахунки позивача підтверджені
податковими накладними, оформленими у
відповідності до чинного
законодавства, то і формування
позивачем податкового кредиту з
включенням до нього суми в 209558 грн. 54
коп. є правомірним.

У зв'язку з відсутністю підстав для
визначення позивачу зобов'язань з
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість за основним
платежем, відсутні підстави і для
застосування до ТОВ «Грін-Порт»
штрафних (фінансових) санкцій,
передбачених ст. 123 Податкового кодексу
України.

На підставі частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на приписи наведеної норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема,
бюджетного відшкодування,
презумується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржену постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 31 березня
2014 року.

Головуючий:

Судді: