Справа № 805/3092
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/29180/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Логвиненка А.О.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
та постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2013 року
у справі за позовом ФО-П ОСОБА_5 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Донецькій області, третя
особа: заступник начальника Інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Донецькій області - Корх Ганна
Володимирівна про визнання
протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
постанови № 3051 від 17.12.2012 р., якою
нараховано штраф у сумі 2040 грн.
відповідно до статті 23 Закону України
«Про захист прав споживачів», у частині
нарахування штрафу у розмірі 1955 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 р.
позов задоволений, визнана
протиправною та скасована постанова
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
накладення стягнення, передбаченого
ст. 23, № 3051 від 17.12.2012 р. у частині суми
штрафу в розмірі 2040 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2013 року
змінено постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
28.03.2013 р. Викладено абзац другий
резолютивної частини постанови у
наступній редакції: «Визнати
протиправною та скасувати постанову №
3051, прийняту Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області 17.12.2012 р., в частині накладення
стягнення, передбаченого статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_5 у розмірі 1955
грн.». В іншій частині постанову
залишити без змін.

Інспекція з питань захисту прав
споживачів в Донецькій області у
касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, просить скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 12.12.2012 р. посадовими
особами Інспекції проведена планова
перевірка магазину, що належить
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 та
встановлено порушення вимог п. 1 ст. 6,
ст. 15 Закону України «Про захист прав
споживачів», п. п. 17, 21 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правила торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р.
№ 833, у частині реалізації товарів з
відсутністю необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про товари у будь-якій наочній формі, що
забезпечує споживачу можливість
свідомого та компетентного вибору
цього товару, а саме відсутності даних
про найменування та адресу виробника,
дату виготовлення, нормативний
документ, вимогам якого повинен
відповідати товар.

За результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів № 003378.

17.12.2012 р. Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області
прийнята постанова про накладення на
позивача адміністративного стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

17.12.2012 р. Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області
прийнята постанова про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 застосовано
штраф у розмірі 2040 грн.

Позивачем в адміністративному порядку
оскаржена постанова № 3051 від 17.12.2012 р.
начальнику Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області та
в подальшому до Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів. Скарги позивача залишені
без задоволення.

Позивачем сплачено штраф в розмірі 170
грн. та на виконання постанови № 3051
від 17.12.2012 р. сплачено штраф у сумі 85 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що відповідачем неправильно
розраховано суму штрафу з розрахунку
по мінімальному розміру штрафу з
кожного виду товару, оскільки це
суперечить ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», отже
постанова про накладення штрафу є
неправомірною у частині штрафу в
розмірі 1955 грн.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживачі
мають право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

З акта перевірки вбачається, що
позивачем допущено порушення
вищевказаних норм закону, а саме
здійснено реалізацію продукції без
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про цю
продукцію.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за:
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що позивач, за змістом
положень Податкового кодексу України,
є суб'єктом господарської діяльності,
що не веде обов'язковий облік доходів і
витрат.

Пунктом 296.1 статті 296 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники єдиного податку ведуть облік
у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1
- 296.1.3 цього пункту.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296
Податкового кодексу України
передбачено, що платники єдиного
податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які не є платниками
податку на додану вартість, ведуть
книгу обліку доходів шляхом щоденного,
за підсумками робочого дня,
відображення отриманих доходів.

Відповідно до підпункту 296.1.3 пункту 296.1
статті 296 Податкового кодексу України
платники єдиного податку четвертої та
шостої груп використовують дані
спрощеного бухгалтерського обліку
щодо доходів та витрат з урахуванням
положень пункту 44.2 статті 44 цього
Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що, з
урахуванням наведених норм, позивач,
який є платником єдиного податку, не
може бути віднесений до категорії
суб'єктів господарської діяльності,
які відповідно до закону не ведуть
обов'язковий облік доходів і витрат.

Таким чином, застосування до позивача
фіксованого штрафу у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян не відповідатиме п. 7 ч. 1 ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Колегія суддів зазначає, що за змістом
п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» до позивача належить
застосовувати штраф у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про необхідність
застосування саме штрафу у розмірі
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Проте, вказаний розмір має
застосовуватись лише у випадку, якщо
тридцять відсотків вартості одержаної
для реалізації партії товару буде
меншою від п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Проте, ці
обставини не були перевірені судом.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли передчасного та
необґрунтованого висновку про
задоволення позову у частині визнання
протиправною та скасування постанови
№ 3051 від 17.12.2012 р. на суму 1955 грн.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.

Проте, судами попередніх інстанцій в
порушення вказаних норм
процесуального права не було враховано
всіх обставин справи, що мають значення
для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Донецькій
області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
та постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2013 року
у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: