Справа № 818/599/14
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р.
Справа №818/599/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Кунець О.М.

Суддів: Бондар С.О., Осіпової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Токар Ю.В.,

Представника позивача - Луніки О.В.,

Представника відповідача - Галаєва Р.М.,
Зеленського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Головного управління Міндоходів у
Сумській області до Прокуратури
Сумської області про скасування
постанови та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Міндоходів у
Сумській області (далі - позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом в якому просить:

- скасувати постанову Прокурора
Сумської області (далі - відповідач) про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням
законів від 19.02.2014р. №07/1-10 вих-14;

- скасувати вимогу прокурора від
19.02.2014р. №07/1-415 вих-14.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на те, що 16.01.2014р.
прокуратурою Сумської області було
направлено на адресу позивача
листи-вимоги №07/1-104 вих 14 та 07/1-102 вих 14
щодо надання інформації про стан
законності у сферах оподаткування і
зовнішньоекономічної діяльності та
вжитих заходів щодо її забезпечення.

Яз зазначає позивач, на вищезазначені
листи ГУ Міндоходів у Сумській області
було надано всю наявну в і д к р и т у
податкову інформацію листами від
08.02.2014р. №2193/9/18-28-25-00-25 та від 14.02.2014
№2650/9/18-28-22-03-12.

При цьому, позивач просить суд
врахувати, що надати персоніфіковані
відомості, що були отримані Позивачем
при здійсненні владних повноважень,
які за змістом є конфіденційною
податковою інформацією, позивач не мав
права в силу п.п. 21.1.6 п. 21.1 ст.21
Податкового кодексу України.

За висновками прокурора, листи-вимоги
№07/1-104 вих 14 та 07/1-102 вих 14 від 16.01.2014р.
залишились не виконаними, що стало
підставою для прийняття прокурором
постанови про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів від 19.02.2014р.
№07/1-10 вих-14 та вимоги №07/1-415 вих-14.

Оскаржуючи постанову прокурора
позивач звертає увагу суду на те, що
відповідно до п.п. 17.1.9. п 17.1 ст.17
Податкового кодексу України (далі - ПК)
платник податків має право на
нерозголошення контролюючим органом
(посадовими особами) відомостей про
такого платника без його письмової
згоди та відомостей, що становлять
конфіденційну інформацію, державну,
комерційну чи банківську таємницю та
стали відомі під час виконання
посадовими особами службових
обов'язків, крім випадків, коли це прямо
передбачено законами. Підпунктами 21.1.6
п.21.1. ст.21 ПК на працівників податкових
органів покладено обов'язок не
допускати розголошення інформації з
обмеженим доступом, що одержується,
використовується, зберігається під час
реалізації функцій, покладених на
контролюючі органи. Відповідно до п. 63.12
ст.63 ПК інформація, що збирається,
використовується та формується
органами державної податкової служби у
зв'язку з обліком платників податків,
вноситься до інформаційних баз даних і
використовується з урахуванням
обмежень, передбачених для податкової
інформації з обмеженим доступом.

Отже, враховуючи обов'язок
контролюючого органу та право платника
податків на нерозголошення інформації
отриманої контролюючим органом, яка,
використовується, зберігається під час
реалізації функцій, покладених на
контролюючі органи, то інформація щодо
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання-платників
податків, про сплату податків окремими
суб'єктами господарювання, про
контрагентів того чи іншого платника
податків є такою, доступ до якої
обмежено в силу прямого припису закону.

На переконання позивача, ним було
надано всю наявну в і д к р и т у
податкову інформацію. Разом з тим,
позивач зазначає, що виконання листів
Відповідача від 16.01.2014р. №07/1-104 вих 14 та
07/1-102 вих 14, в частині надання повної
інформації з обмеженим доступом
призвело б до порушення Позивачем
вимог закону щодо обов'язку
нерозголошення контролюючим органом
відомостей про платника без його
письмової згоди та відомостей, що
становлять конфіденційну інформацію
та стали відомі під час виконання
посадовими особами службових
обов'язків.

Крім цього, позивач звертає увагу суду
на те, що в листах від 16.01.2014р. №07/1-104 вих
14 та 07/1-102 вих 14 Відповідач зазначає про
необхідність надання зазначеної
інформації щомісячно та щоквартально,
тобто з певною циклічністю. Разом з тим,
посилання в листах на будь-яку норму
закону не здійснюється. В зв'язку з цим,
Позивачем було повідомлено
Відповідача, що надання зазначеної
інформації з певною циклічністю не
передбачено ні Законом України «Про
прокуратуру», ні будь-яким інших
нормативно-правовим актом.

Позивач також звертає увагу суду на те,
що відповідно до ч. З ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру», для
здійснення перевірки прокурор приймає
постанову, в якій зазначає підстави, що
свідчать про можливі порушення
законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону.

Зокрема, пункт 4 ч. першої статті 20
Закону України «Про прокуратуру»
передбачає, що при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право: мати доступ до документів і
матеріалів, необхідних для проведення
перевірки, у тому числі за письмовою
вимогою, і таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом.

Однак, позивач просив суд врахувати, що
листи від 16.01.2014р. №07/1-104 вих 14 та 07/1-102
вих 14 неможна вважати вимогою
прокурора у розумінні ст..20 ЗУ «Про
прокуратуру», оскільки листи були
направлені до позивача ще до прийняття
постанови про проведення перевірки. А
тому, надавати інформацію з обмеженим
доступом у позивача не було підстав,
оскільки вищезазначеною нормою
передбачено, що прокурор може мати
доступ до документів і матеріалів,
зокрема, щодо таких, які містять
комерційну таємницю або інформацію з
обмеженим доступом, лише в період
проведення перевірки і лише за
наявності підстав для її проведення.

Крім цього, позивач вважає
необґрунтованою таку підставу для
проведення перевірки прокуратурою, як
«збільшення по Сумській області у
минулому та поточних роках податкового
боргу та суми простроченої
дебіторської заборгованості по
зовнішньоекономічним договорам». На
переконання позивача, сам факт
виникнення податкового боргу та
простроченої дебіторської
заборгованості по
зовнішньоекономічним договорам та їх
збільшення не може взагалі свідчити
про будь-які порушення контролюючим
органом вимог Податкового кодексу
України, оскільки виникнення
податкового боргу та простроченої
дебіторської заборгованості по
зовнішньоекономічним договорам
залежить в повній мірі від суб'єкта
господарювання (платника податків).
Отже, сам по собі факт наявності та
збільшення податкового боргу жодним
чином не свідчить про недостатність
вжитих органами Міндоходів України
заходів щодо погашення (стягнення)
заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, Позивач
вважає, що у Відповідача відсутні були
підстави для прийняття постанови про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням
законів, а тому вважає її незаконною та
необгрунтованою.

Що стосується вимоги прокурора від
19.02.2014р. №07/1-415 вих 14, позивач зазначає
наступне:

У оскаржуваній вимозі відповідач
вимагає від позивача надання до
прокуратури Сумської області копії
екземпляру вимог (листів) прокурора від
16.01.2014р. №07/1-104 вих 14 та 07/1-102 вих 14, із
резолюціями для їх виконання, копій
других примірників відповідей
прокуратурі області із резолюціями
виконавців та доповідні і інформації
відділів позивача, які були залучені до
виконання вимоги прокурора.

Однак, позивач вважає, що вимоги про
надання копії екземпляру вимог
прокурора від 16.01.2014р. №07/1-104 вих 14 та
07/1-102 вих 14, із резолюціями для їх
виконання, копій других примірників
відповідей прокуратурі області із
резолюціями виконавців та доповідні і
інформації відділів Позивача, які були
залучені до виконання вимоги
прокурора, на переконання позивача, не
мають жодним чином відношення до
здійснення Відповідачем нагляду за
додержанням та застосуванням закону.
Такі документи стосуються лише
взаємодії структурних підрозділів
Позивача.

З урахуванням вищевикладених обставин,
представник позивача в судовому
засіданні просив суд задовольнити
позовні вимоги та скасувати постанову
прокурора про проведення перевірки та
відповідну вимогу прокуратури від
19.02.2014р., як такі, що суперечать нормам
чинного законодавства.

Представники відповідача в судовому
засіданні зазначили, що вимоги
позивача не визнають з урахуванням
обставин, викладених у письмовому
запереченні (а.с.18-21). В обґрунтування
своєї позиції представники
відповідача зазначили, що згідно
положень ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор має право:
витребовувати від органів державної
влади рішення, розпорядження,
інструкції, накази та інші акти і
документи, одержувати інформацію про
стан законності і заходи щодо її
забезпечення, мати доступ до
відповідних інформаційних баз даних
державних органів.

Отже, на переконання відповідача,
Прокуратурою Сумської області, у
встановленому законом порядку,
відповідно до п.2 ч.1 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру», витребувана
інформація, яка міститься у базі даних
центрального органу виконавчої влади.

Як стверджує відповідач, саме з метою
виконання функцій, покладених на
прокуратуру ст. 121 Конституції України
та ст.8, п.2 ч.І ст.20 Закону України «Про
прокуратуру» до ГУ Міндоходів у
Сумській області 16.01.2014 направлено
вимоги №07/1-104 вих. 14 та №07/1- 102 вих. 14
щодо надання інформації про стан
законності у сферах оподаткування і
зовнішньоекономічної діяльності та
вжитих заходів щодо її забезпечення.

Разом з тим, як вважає відповідач,
законні вимоги прокурора залишились не
виконаними, а заступником начальника
зазначеного управління надані
відповіді від 08.02.2014р. №2193/9/18-28-25-00-25 та
від 14.02.2014 №2650/9/18-28-22-03- 12, в яких
міститься власне тлумачення
законодавства та відмова у виконанні
вимог прокурора.

При цьому, відповідач звертає увагу
суду на те, що в цілому по Сумській
області у минулому та поточному роках
наявне значне зростання податкового
боргу та суми простроченої
дебіторської заборгованості за
зовнішньоекономічними договорами.
Відповідні статистичні дані можуть
бути наслідком неналежного виконання
своїх повноважень посадовими особами
ГУ Міндоходів у Сумській області та
його територіальних підрозділів, а
ненадання інформації на вимогу
прокурора - укриттям порушень
законності та спробу уникнути
відповідальності, передбаченої
законодавством. Крім того, саме
невиконання законних вимог прокурора є
адміністративним правопорушенням, що
передбачено ст. 185-8 КУпАП. Для
встановлення наявності ознак складу
зазначеного адміністративного
правопорушення та посадових осіб, які
його допустили, необхідно провести
певні перевірочні дії.

Отже, відповідач вважає, що для повноти
та об'єктивності перевірки,
прокуратура Сумської області повиннна
ознайомитись з документами і
матеріалами, а у разі потреби - отримати
копії необхідних документів, викликати
та відібрати пояснення посадових і
службових осіб ГУ Міндоходів у
Сумській області, а також виконати інші
дії, передбачені п.п. З, 4, 5 ч.І ст.20
Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, підставою для проведення
перевірки є власна ініціатива,
наявність даних, що свідчать про
можливі порушення законності в діях
посадових осіб ГУ Міндоходів у
Сумській області, у тому числі
правопорушення, передбаченого ч.І ст.
185-8 КУпАП.

На переконання позивача, у постанові
про проведення перевірки вимоги ст. 21
Закону України «Про прокуратуру»
дотримані повністю, а саме викладені
зазначені вище підстави, що свідчать
про можливі порушення законності та
обґрунтовано необхідність вчинення
певних дій.

З урахуванням викладеного,
представники відповідача просили суд
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні докази у
справі, суд дійшов висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню у
повному обсязі, виходячи з наступного:

Як було встановлено в судовому
засіданні, 16.01.2014р. прокуратурою
Сумської області було направлено на
адресу позивача - ГУ Мінхододів у
Сумській області листи щодо надання
інформації про стан законності у
сферах оподаткування і
зовнішньоекономічної діяльності та
вжитих заходів щодо її забезпечення
№07/1-104 вих 14 (а.с.8) та 07/1-102 вих 14 (а.с.9).

У зазначених листах йдеться про те, що
«на даний час залишається значною сума
простроченої дебіторської
заборгованості за
зовнішньоекономічними договорами
(контрактами)», зважаючи на що,
прокуратура просила позивача надати
інформацію в термін до 15.02.2014р. щодо
кількості підприємств, які займаються
зовнішньоекономічною діяльністю,
кількості підприємств, які мають
прострочену дебіторську
заборгованість іт.і. Крім цього, у
листі від 16.01.2014р. №07/1-102 вих 14 прокурор
просив надати перелік суб'єктів
господарювання, які мають прострочену
заборгованість зазначивши назву, код
ЄДРПОУ, юридичну та фактичну адресу,
суму заборгованості та причини її
збільшення. У листі від 16.01.2014р. №07/1-104
вих 14 від позивача також вимагалося
надати інформацію стосовно
підприємств, яким у звітний період
відшкодовано ПДВ понад 500 тис.грн.,
зазначивши повну назву платника,
адресу, ПІБ керівника, і т.і.

Листами від 08.02.2014р. №2193/9/18 (а.с.11) та від
14.02.2014р. №2650/9/18 (а.с.10) Головним
управлінням Міндоходів у Сумській
області було надано відповідь з
зазначенням всієї наявної відкритої
податкової інформації.

В подальшому, 21.02.2014р головне
управління Міндоходів у Сумській
області отримало вимогу прокурора від
19.02.2014р. №07/1-415 вих 14 (а.с.6) та копію
постанови першого заступника
прокурора Сумської області старшого
радника юстиції Кулинича С.А. про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 19.02.2014р. №07/1-10 вих-14 (а.с.7).

Зокрема, у постанові прокурора йдеться
про те, що на підставі ст..8, п.2 ч.1 ст.20
Закону України «Про прокуратуру» до ГУ
Міндоходів у Сумській області було
направлено вимоги щодо надання
інформації про стан законності у
сферах оподаткування і
зовнішньоекономічної діяльності та
вжитих заходів щодо її забезпечення
№07/1-104 вих 14 та 07/1-102 вих 14.

Разом з тим, як зазначається у
постанові, «законні вимоги прокурора
залишились невиконаними. Навпаки,
заступником начальника зазначеного
управління надані відповіді від
08.02.2014р. №2193/9/18-28-25-00-25 та від 14.02.2014
№2650/9/18-28-22-03-12 в яких міститься власне
тлумачення законодавства та відмова у
виконанні законних вимог прокурора.».

Далі у постанові прокуратури йдеться
про відповідні статистичні дані, які
можуть вказувати на неналежне
виконання своїх повноважень
посадовими особами ГУ Міндоходів у
Сумській області та його
територіальних підрозділів, а
ненадання інформації на вимогу
прокурора - на укриття порушень
законності та спробу уникнути
відповідальності передбаченої
законодавством.

З урахуванням викладених обставин,
прокурор вказує на наявність підстав
для проведення перевірки за власною
ініціативою, а саме - наявність даних,
що свідчать про можливі порушення
законності в діях посадових осіб ГУ
Міндоходів у Сумській області, у тому
числі правопорушення передбаченого ч.1
ст.185-8 КУпАП України.

Отже, для повноти та об'єктивності
перевірки, з посиланням на норми ст..20
Закону України «Про прокуратуру»,
прокуратура наполягала на
забезпеченні доступу до документів і
матеріалів пов'язаних із вирішенням
вимог прокурора.

При цьому, слід зазначити, що в даному
випадку йдеться про доступ до
документів і матеріалів пов'язаних із
розглядом та наданням позивачем
відповідей на вимоги прокурора, які
викладено у листах від 16.01.2014р. (а.с.8, 9).
За наслідками вивчення відповідних
матеріалів, прокуратура Сумської
області мала встановити або ж
пересвідчитись у відсутності фактів
порушень з боку посадових осіб ГУ
Міндоходів у Сумській області,
відповідальність за які передбачено ч.1
ст.185-8 КУпАП України.

Ст.185-8 КУпАП України передбачає
відповідальність за невиконання
законних вимог прокурора та за
ухилення від прибуття за викликом у
прокуратуру, що є адміністративним
правопорушенням.

За для встановлення дотримання
позивачем законності при вирішення
вимог прокуратури Сумської області,
які, як вже зазначалося вище, було
викладено у листах від 16.01.2014р. за №07/1-104
вих 14 та 07/1-102 вих 14, разом з постановою
про проведення перевірки,
відповідачем надсилається також
Вимога від 19.02. 2014р. №71/1-415 вих 14 (а.с.6).

В даній вимозі, з посиланням на ст.ст.8, 20
Закону України «Про прокуратуру»
прокуратура вимагає у строк до 26.02.2014р.
надіслати до прокуратури копії
екземпляру вимог (листів) прокурора від
16.01.2014р. №07/1-104 вих 14 та 07/1-102 вих 14, із
резолюціями для їх виконання, копій
других примірників відповідей
прокуратурі області із резолюціями
виконавців та доповідні і інформації
відділів позивача, які були залучені до
виконання вимоги прокурора. Крім цього,
прокуратура вимагає надіслати копії
матеріалів підготовки зазначених
відповідей від 08.02.2014р. та від 14.02.2014р. у
т.ч. доповідних та інформацій відділів
ГУ Міндоходів у Сумській області, які
були залучені до виконання вимог
прокурора.

Задовольняючи позовні вимоги ГУ
Міндоходів у Сумській області, колегія
суддів виходить з наступного:

Конституцією України у статті 121
закріплено, що прокуратура України
становить єдину систему, на яку
покладаються повноваження щодо

1) підтримання державного
обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Ці ж функції прокуратури визначені
статтею 5 Закону України «Про
прокуратуру». Окрім того, у названій
нормі права встановлено, що на
прокуратуру не може покладатися
виконання функцій, не передбачених
Конституцією України і цим Законом.

У абзаці 2 статті 19 Закону України «Про
прокуратуру» визначено, що перевірка
виконання законів проводиться за
заявами та іншими повідомленнями про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Повноваження прокурора при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів визначені
статтею 20 вказаного Закону.

Як убачається зі змісту оскаржуваної
постанови заступника прокурора,
перевірка була спричинена ненаданням
витребуваної у порядку п. 2 ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру» інформації,
що на переконання прокуратури в
Сумській області може свідчити про
порушення посадовими особами ГУ
Міндоходів у сумській області ст..185-8
КУпАП України.

Слід зазначити, що п. 2 ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру» дійсно
закріплено право прокурора при
здійсненні ним прокурорського нагляду
за додержанням і застосуванням законів
витребовувати від органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, військових частин,
державних підприємств, установ та
організацій рішення, розпорядження,
інструкції, накази та інші акти і
документи, одержувати інформацію про
стан законності і заходи щодо її
забезпечення, мати доступ до
відповідних інформаційних баз даних
державних органів.

Перевірки та порядок їх проведення
визначений статтею 21 названого Закону.
Зі змісту ч. 1 цієї статті перевірки
проводяться за письмовими зверненнями
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, депутатів
усіх рівнів, фізичних та юридичних
осіб, а також за власною ініціативою
прокурора.

Надаючи правову оцінку прийняттю
спірного рішення відповідачем, суд
зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 2
КАС України, адміністративний суд
зобов'язаний перевірити чи прийняте
воно на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. При
цьому, суд наголошує, що навіть у
випадку встановлення правових підстав
для прийняття спірного рішення, яке
було прийнято з порушенням нормативно
встановленої процедури його прийняття,
останнє підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

У статті 1 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що
прокурорський нагляд за додержанням
законів в Україні здійснюється
Генеральним прокурором України і
підпорядкованими йому прокурорами.

Генеральний прокурор України у рамках
керівництва органами прокуратури,
зокрема, відповідно до законів України
видає обов'язкові для всіх органів
прокуратури накази, розпорядження,
затверджує положення та інструкції (п. 7
ст. 15 названого Закону).

Так, 12 квітня 2011 року Генеральний
прокурор України видав наказ «Про
організацію правозахисної діяльності
органів прокуратури України» № 3гн.

Підпунктами 3.1 - 3.3 п. 3 зазначеного
правового акту органам прокуратури
наказано перевірки проводити за
зверненнями та повідомленнями про
порушення законів, у тому числі
поширені у засобах масової інформації,
що вказують на неналежне виконання
своїх обов'язків посадовими особами
контролюючих та правоохоронних
органів, за матеріалами цих органів, а
також за власної ініціативи.

Перевірки за заявами громадян,
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, за
винятком заяв та повідомлень про
злочини, розслідування яких належить
до компетенції органів прокуратури,
проводити лише у разі їх попереднього
вирішення керівниками компетентних
органів виконавчої влади, місцевого
самоврядування та контролю. В інших
випадках надсилати такі звернення за
належністю, роз'яснювати право на
звернення за захистом своїх порушених
чи оспорюваних прав і свобод до
відповідних органів державної влади та
контролю, органів місцевого
самоврядування, а в передбачених
чинним законодавством випадках - до
суду.

Перевірки за власної ініціативи
проводити за планом роботи відповідної
прокуратури, який з урахуванням стану
законності в регіоні складається на
півріччя, включає поточні та
перспективні заходи, які можуть
корегуватися щоквартально. Міським,
районним, міжрайонним та прирівняним
до них прокурорам (окрім прокурорів
міст з районним поділом) самостійно
визначати необхідність та
періодичність складання і корегування
планів роботи, включення до них
поточних та перспективних заходів.

Підставами для проведення
позапланових перевірок є рішення
колегій органів прокуратури,
координаційних і міжвідомчих нарад,
доручення керівництва Генеральної
прокуратури України та прокуратур
обласного рівня. Прокурорам міст з
районним поділом про проведення за
власної ініціативи позапланових
заходів у п'ятиденний строк
інформувати прокуратури вищого рівня.

Попри те, що названий наказ не
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України, він залишається внутрішнім
відомчим документом органів
прокуратури, який є обов'язковим для
дотримання ними (за п. 7 ст. 15 Закону
України «Про прокуратуру»), зокрема при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів.

Суд зауважує, що в матеріалах справи
відсутні докази в підтвердження
наявності передбачених законом
підстав для проведенні перевірки
додержання позивачем вимог Закону
України «Про прокуратуру», а саме заяв
та повідомлень про порушення
законності, що може бути предметом
прокурорського нагляду відповідно до
ст. 19 Закону України «Про прокуратуру»
та вимагає прокурорського реагування.

Так само як і відсутні докази на
підтвердження наявності приводів -
передбачених законом підстав для
проведення прокуратурою перевірки з
власної ініціативи, а саме: плану
роботи прокуратури, рішення колегій
органів прокуратури, координаційних і
міжвідомчих нарад, доручень
керівництва Генеральної прокуратури
України та прокуратур обласного рівня
щодо позивача. Також не надано доказів
інформування у п'ятиденний строк
прокуратури вищого рівня про
проведення за власної ініціативи
позапланових заходів.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем не доведено
правомірність прийняття оскаржуваної
постанови, як не доведено і
правомірність та обґрунтованість
вимоги прокурора від 19.02.2014р., яка також
є предметом спору по даній справі. Суд
погоджується з позицією позивача, що
документи, які вимагаються у вимозі
прокурора від 19.02.2014р. жодним чином не
мають відношення до здійснення
Відповідачем нагляду за додержанням та
застосуванням закону. Такі документи
стосуються лише взаємодії структурних
підрозділів Позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
правомірність рішення суб'єкта владних
повноважень повинна узгоджуватись із
прийняттям його з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано.

Повноваження прокурора при здійсненні
прокурорського нагляду, передбачені
статтею 20 Закону України «Про
прокуратуру» повинні застосовуватись
ним з огляду на предмет такого нагляду,
окреслений у статті 19 цього Закону.

Статтею 19 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є:

1) відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами,
вимогамКонституції України та чинним
законам;

2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав;

3) додержання законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних відносин,
охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної
діяльності.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону (перше
речення абзацу 3 статті 21).

Зважаючи на вищевказаний предмет
прокурорського нагляду, суд приходить
до висновку, що зазначена у
оскаржуваній постанові підстава -
ненадання інформації на прокурорський
запит, що свідчить про м о ж л и в і
порушення законності в діях посадових
осіб ГУ Міндоходів у Сумській області,
у тому числі порушення передбачені
ст..185-8 КУпАП України, не відноситься до
предмету нагляду, визначеного статтею
19 цього Закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
закріплено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, суд погоджується з доводами,
викладеними в адміністративному
позові щодо незаконності оскаржуваної
постанови та вимоги прокурора, що є
підставою для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головне
управління Міндоходів у Сумській
області до Прокуратура Сумської
області про скасування постанови та
вимоги -задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову Прокуратури
Сумської області (40030, м. Суми, Герасима
Кондратьєва, 33) про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
від 19.02.2014р. №07/1-10 вих-14;

Скасувати вимогу Прокуратури Сумської
області (40030, м. Суми, Герасима
Кондратьєва, 33) від 19.02.2014р. №07/1-415 вих-14.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
26.03.2014р.

Головуючий суддя (підпис)
О.М. Кунець

Судді: (підпис)
С.О. Бондар

(підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.М. Кунець