Справа № 593/219/14-а
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/27/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р.
Бережанський районний суд
Тернопільської області

в складі:

головуючої-судді
Данилів О.М.

при секретарі
Паньків М.М.

за участі позивачки
ОСОБА_2

представника позивачки
ОСОБА_3

представника відповідача
Котлярчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бережанах
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Бережанському районі
Тернопільської області про визнання
дій протиправними та зобов"язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2, вказуючи на те,
що вона з 1 січня 1982 року по 29 грудня 2001
року працювала дояркою в колгоспі ім.
Б.Хмельницького Бережанського району
Тернопільської області, який був
реорганізований спочатку у селянську
спілку ім. Б.Хмельницького, а
згодом у селянську спілку ім. Шевченка
та ПАТ ім. Шевченка, а з 28 лютого по 6
вересня 2013 року працювала дояркою в
приватній агрофірмі "Бовшівська", що в
селі Бовшів Галицького району
Івано-Франківської області, а так як її
стаж на посаді доярки перевищує
двадцять років і вона досягла 50-ти
річного віку тому має право на пільгову
пенсію, однак Управління Пенсійного
фонду України в Бережанському районі
відмовило їй у цьому, і свою відмову
мотивувало відсутністю
підтверджуюючих документів про її
роботу дояркою за період, який дає
право на пільгову пенсію, у зв'язку з
чим вона звернулася до суду з позовом
про визнання за нею права на отримання
пільгової пенсії з часу звернення до
відповідача із заявою про
встановлення такої пенсії, а саме: з 23
жовтня 2013 року.

В судовому засіданні позивачка
змінила свої позовні вимоги, просила
суд встановити їй право на пільгову
пенсію не з часу її звернення за такою
пенсією, як нею зазначено у позові, а з
часу отримання нею права на отримання
такої пенсії, а саме: з 23 серпня 2013 року.
В решті свої позовні вимоги
підтримала, просить їх задоволити.

Представник Управління Пенсійного
фонду України в Бережанському районі
позовних вимог ОСОБА_2 не визнала,
представила суду письмові заперечення
на позов, у яких просить відмовити
позивачці у задоволенні її позовних
вимог за їх безпідставністю, пояснила,
що позивачці було відмовлено у
призначенні пільгової пенсії за
відсутністю підтверджуюючих
документів її роботи на посаді доярки,
оскільки пільгова пенсія
призначається особам, які мають не
менше 20-ти років стажу за умови
виконання ними встановлених норм
обслуговування, а так як згідно
зібраних документів комісією
позивачці нараховано не 20 років стажу,
як вимагається вищевказаним законом, а
лише 18 років 9 місяців і 19 днів, а тому
позивачці правомірно було відмовлено у
призначенні пільгової пенсії.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази та
вислухавши пояснення сторін і свідків,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом, кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно ст. 104 та ст. 6 Кодексу
адміністративого судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутись особа, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси
у сфері публічно-правових відносин;
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до п.2 p. XV Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та п. „д" ст. 13
Закону України „Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
жінки, які працюють доярками
(операторами машинного доїння),
свинарками - операторами в колгоспах,
радгоспах, інших підприємствах
сільського господарства, - після
досягнення 50 років і при стажі
зазначеної роботи не менше 20 років за
умови виконання встановлених норм
обслуговування. Норми обслуговування
для цих цілей встановлюються в порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 з 1 січня 1982 року по 29 грудня 2001
року працювала дояркою в колгоспі ім.
Б.Хмельницького, який був
реорганізовний у селянську спілку ім.
Б. Хмельницького, а згодом у селянську
спілку ім. Шевченка та ПАП ім.
Шевченка, а з 28 лютого по 6 вересня 2013
року працювала дояркою в приватній
агрофірмі "Бовшівська", а так як її стаж
роботи дояркою перевищує двадцять
років і нею вироблено встановлені
трудодні, тому має вона право на
пільгову пенсію.

Однак, комісія з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії
на пільгових умовах Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області 19 листопада 2013
року хоч прийняла рішення, яким
підтвердила роботу позивачки на
посаді доярки в період з 1 січня 1982 року
по 29 грудня 2001 року, однак вказала, що
для призначення пільгової пенсії у
зазначений період позивачкою не
відпрацьовано встановленого мінімуму
трудової участі у господарстві за
фактичною тривалістю, а тому із
зазначених підстав 20 грудня 2013 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
Бережанському районі позивачці
відмовлено у призначенні пільгової
пенсії, і свою відмову Управління
мотивувало тим, що позивачкою у 1999-2000
роках не вироблено мінімуму
встановлених людиноднів, а тому її
стаж роботи на посаді доярки
становить не 20 років, як вимагається
п."д" ст. 13 Закону України " Про пенсійне
забезпечення", а лише 18 років 9 місяців і
19 днів.

Суд на підставі досліджених в
судовому засіданні доказів у їх
сукупності прийшов до висновку, що дії
Управління ПФУ щодо відмови у
визнанні за позивачкою права на
отримання пільгової пенсії та її
виплату є неправомірними, виходячи з
таких підстав.

Так, пояснення позивачки, що були
підтверджені в судовому засіданні
належними доказами, свідчать про те, що
вона після досягнення 50-річного віку,
маючи понад 20 років стажу роботи на
посаді доярки, який дає право на
пільгову пенсію, звернулася до
Управління Пенсійного фонду України з
питанням оформлення її на пільгову
пенсію, однак у зв"язку з тим, що частина
документів була втрачена, а тому
відповідачем їй було відмовлено у
призначенні пільгової пенсії. Далі
позивачка пояснила, що вона постійно з 1
січня 1982 року по 29 грудня 2001 року з
четвертої години ранку до 12 години ночі
працювала дояркою в одному колгоспі,
який у зв"язку із реорганізацією лише
змінював свою назву. Вона постійно
виконувала встановлену норму
виробітку за що впродовж багатьох
років нагороджувалася Похвальними
Грамотами. За високі показники та
якість роботи її, як передовика
соціалістичного змагання, навіть в
Києві нагородили Орденом, про неї, як
кращу доярку району, була опублікована
стаття в місцевій газеті "Нове життя"
під назвою " Знайшла своє щастя". Далі
позивачка пояснила, що пропрацювавши
двадцять років дояркою із виробленням
встановлених трудоднів, вона ще в
лютому 2013 року зверталася до
працівників УПФ в Бережанському районі
для підрахування її стажу роботи і,
отримавши пораду для надійності
пропрацювати на посаді доярки ще один
місяць, знайшла місце доярки в
приватній агрофірмі " Бовшівська", що в
селі Бовшів Галицького району
Івано-Франківської області, де
працювала дояркою ще шість місяців, а
саме: з 28 лютого по 6 вересня 2013 року, а
тому вважає, що відповідач в даний час
безпідставно відмовив їй у призначенні
пільгової пенсії.

Для підтвердження викладених нею
фактів позивачка представила суду ряд
документів, які підтверджують факт її
роботи на посаді доярки у період, який
зазначений у її трудовій книжці, а
також для підтвердження цього факту, що
вона протягом зазначеного періоду
працювала дояркою, просила допитати у
судовому засіданні ряд свідків, які
працювали разом з нею у вказаному
колгоспі.

Правдивість показів позивачки, а
отже, підставність її позовних вимог,
підтверджується довідкою за № 411,
виданою 4 лютого 2013 року Курянівською
сільською радою Бережанського району,
яка свідчить про те, що ОСОБА_2 з 1 січня
1982 року по 29 грудня 2001 року працювала
дояркою в колгоспі ім. Б.Хмельницького
Бережанського району, і в зазначений
період їй нараховувалася заробітна
плата. Вказана довідка сільською радою
була видана на підставі розрахункових
книг по заробітній платі за 1982, 1983, 1984,
1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996,
1997, 1998, 1999, 2000 та 2001 років.

Оглянута в судовому засіданні
трудова книжка колгоспника серії УКР №
1819820, видана 15 лютого 1982 року на
прізвище позивачки, яка у
відповідності зі ст.62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» є основним
документом, свідчить про те, що ОСОБА_2
з 1 січня 1982 року по 29 грудня 2001 року
працювала дояркою в колгоспі імені
Б.Хмельницького Бережанського району,
а з 28 лютого по 6 вересня 2013 року
працювала дояркою в приватній
агрофірмі "Бовшівська", що в селі Бовшів
Галицького району Івано-Франківської
області.

Долучені до матеріалів справи
відомості про кількість вироблених
трудоднів та трудову участь в
колгоспному виробництві свідчать про
те, що позивачка ОСОБА_2 протягом 1982 по
2001 роки виробляла встановлений
мінімум трудоднів, а саме:

- у 1982 році при встановленому мінімумі
100 виробила 179 трудоднів;

- у 1983 році при встановленому мінімумі
100 виробила 176 трудоднів;

- у 1984 році при встановленому мінімумі
100 виробила 335 трудоднів;

- у 1985 році при встановленому мінімумі
100 виробила 312 трудоднів;

- у 1986 році при встановленому мінімумі
150 виробила 328 трудоднів;

- у 1987 році при встановленому мінімумі
150 виробила 316 трудоднів;

- у 1988 році при встановленому мінімумі
240 виробила 275 трудоднів;

- у 1989 році при встановленому мінімумі
240 виробила 357 трудоднів;

- у 1990 році при встановленому мінімумі
240 виробила 340 трудоднів;

- у 1991 році при встановленому мінімумі
240 виробила 358 трудоднів;

- у 1992 році при встановленому мінімумі
240 виробила 339 трудоднів;

- у 1993 році при встановленому мінімумі
240 виробила 309 трудоднів;

- у 1994 році при встановленому мінімумі
240 виробила 302 трудоднів;

- у 1995 році при встановленому мінімумі
240 виробила 321 трудоднів;

- у 1996 році при встановленому мінімумі
240 виробила 288 трудоднів;

- у 1997 році при встановленому мінімумі
240 виробила 315 трудоднів;

- у 1998 році при встановленому мінімумі
220 виробила 291 трудоднів;

- у 1999 році при встановленому мінімумі
220 виробила 225 трудоднів;

- у 2000 році при встановленому мінімумі
150 виробила 338 трудоднів;

- у 2001 році при встановленому мінімумі
150 виробила 257 трудоднів.

Той факт, що позивачка ОСОБА_2,
працюючи дояркою, виробляла
встановлені норми виробітку також
підтверджується оглянутою в судовому
засіданні книгою трудового стажу с/с
ім. Б. Хмельницького ( під назвою
Механізатори, тваринники), з якої видно,
що

у 1982 році при встановленому мінімумі 100
позивачкою було вироблено 179 трудоднів;
у 1983 році при встановленому мінімумі
100 виробила 176 трудоднів; у 1984 році при
встановленому мінімумі 100 виробила 335
трудоднів; у 1985 році при встановленому
мінімумі 100 позивачкою вироблено 312
трудоднів; у 1986 році при встановленому
мінімумі 150 виробила 312 трудоднів; у 1987
році при встановленому мінімумі 150
вироблено 316 трудоднів; у 1988 році при
встановленому мінімумі 240 вироблено 275
трудоднів; у 1989 році при встановленому
мінімумі 240 вироблено 357 трудоднів; у
1990 році при встановленому мінімумі 240
вироблено позивачкою 358 трудоднів; у
1991 році при встановленому мінімумі 240
вироблено 358 трудоднів; у 1992 році при
встановленому мінімумі 240 вироблено 339
трудоднів; у 1993 році при
встановленому мінімумі 240 вироблено 309
трудоднів; у 1994 році при
встановленому мінімумі 240 позивачкою
вироблено 302 трудоднів; у 1995 році при
встановленому мінімумі 240 вироблено 321
трудодень; у 1996 році при встановленому
мінімумі 240 вироблено 288 трудоднів; у 1997
році при встановленому мінімумі 240
вироблено 315 трудоднів; у 1998 році при
встановленому мінімумі 220 вироблено 291
трудодень; у 1999 році при встановленому
мінімумі 220 вироблено 225 трудоднів; у
2000 році при встановленому мінімумі 150
вироблено 338 трудоднів; у 2001 році при
встановленому мінімумі 150 вироблено 257
трудоднів.

Із довідки за № 211, виданої 30 вересня
2013 року приватною агрофірмою "
Бовшівська" видно, що позивачка ОСОБА_2
з 28 лютого 2013 по 6 вересня 2013 року
працювала дояркою в агроформі "
Бовшівська" та обслуговуючи 25 корів,
виконувала встановлену норму
виробітку.

Із оглянутої в судовому засіданні
індивідуальної відомості, виданої
Пенсійним фондом України, видно, що
позивачка протягом 2000-2001 року
працювала у ПАП ім. Шевченка
Бережанського району та за
виключенням січня 2000 року і жовтня -
грудня 2001 року отримувала заробітню
плату, з якої стягувалися кошти на
обов"язкове пенсійне забезпечення та в
період з березня по вересень 2013 року
працювала у Приватній агрофірмі
"Бовшівська" та отримувала заробітню
плату, з якої стягувалися кошти на
обов"язкове пенсійне забезпечення, а
отже вищевказаними документами
належним чином підтверджується стаж
роботи, який позивачка отримала на
вищевказаних сільськогосподарських
підприємствах.

Крім письмових доказів, факт роботи
позивачки дояркою в колгоспі імені
Богдана Хмельницького з 1 січня 1982 року
по 29 грудня 2001 року, який згодом був
реорганізований та неодноразово був
перейменований, підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_6 показала, що
ОСОБА_2 працювала у їх місцевому
колгоспі ім. Б.Хмельницького дояркою з
80-х років по 2001 рік. Звільнилася вона в
кінці грудня 2001 року, а корів в рахунок
оплати праці роздавали після її
звільнення в березні-липні 2002 року. Цей
факт їй достовірно відомий, бо вона,
свідок, з 1999 року по день ліквідації, по
2002 рік, працювала там бухгалтером. Для
підтвердження своїх показів свідок
ОСОБА_6 представила суду для огляду
свою трудову книжку. Далі свідок
показала, що їй відомо, що у 2002 році при
ліквідації зазначеного товариства
невідомі особи вибили вхідні двері
адмінбудівлі і значна частина
документації у зв"язку із підпалом тоді
була знищена.

Свідок ОСОБА_7 показала, що позивачка
ОСОБА_2 з 1982 року по 2002 рік постійно
працювала дояркою в колгоспі ім.
Б.Хмельницького, який лише змінював
свою назву. Вищевказаний факт їй
достовірно відомий, бо вона, свідок, з
1995 до 2002 рік працювала в цьому ж
колгоспі дояркою разом з позивачкою.
Працювали повний робочий день на повну
викладку, піднімалися о 4 ранку на першу
дойку, а поверталися додому вже після 12
години ночі. В одній стайні було 4
доярки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, вона та
позивачка ОСОБА_10. Кожна мали по 18-25
корів. Вона, свідок, звільнилася після
ліквідації підприємства в грудні 2002
року, а позивачка трохи скоріше. В
своїх поясненнях свідок далі
зазначила, що до кінця 2001 року ферма
функціонувала повноцінно. Почали
здійснювати розпродаж корів в період
березня по серпень 2002 року, а на час
роботи позивачки ферма фунціонувала і
позивачка працювала ще на повну
викладку.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 показав, що позивачка
з 1982 року до кінця грудня 2001 року
постійно працювала дояркою у
місцевому колгоспі ім.
Б.Хмельницького, який у зв"язку із
реорганізацією змінював свою назву.
Йому відомо, що позивачка сумлінно
відносилась до своїх обов"язків і з
раннього ранку до пізньої ночі без
вихідних та відпусток працювала, а тому
за сумлінну роботу, як переможець
соціалістичних змагань, вона щорічно
нагороджувалася Похвальними
Грамотами. Цей факт йому, свідкові,
достовірно відомий, бо позивачка є його
дружиною, яка з часу реєстрації їх
шлюбу і з часу її проживання в с.
Куряни, стала працювала у їх місцевому
колгоспі дояркою і працювала там до
кінця 2001 року.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що
позивачка ОСОБА_2 з 1982 до кінця 2001 року
постійно працювала дояркою в місцевому
колгоспі ім. Б.Хмельницького, який був
реорганізований у селянські спілку ім.
Б.Хмельницького, а потім ще двічі
змінював свою назву. Цей факт йому
достовірно відомий, бо він працював у
цьому ж колгоспі з 1976 року по день його
ліквідації, тобто по серпень 2002 року, а
позивачка зільнилася на кілька місяців
швидше. Йому відомо, що вона була
передова доярка, була на хорошому
рахунку, завжди виконувала і навіть
перевиконувала встановлену норму
виробітку за що неодноразово
нагороджувалася Похвальними
Грамотами. В своїх поясненнях свідок
далі зазначив, що до кінця 2001 року ферма
функціонувала повноцінно.Почали
здійснювати розпродаж корів в період
березня по серпень 2002 року, а на час
роботи позивачки ферма фунціонувала і
позивачка працювала на повну викладку.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він з 1991
року працював в колгоспі
Б.Хмельницького головним агрономом, а
потім і головою селянської спілки, яка
була утворена внаслідок реорганізації
цього колгоспу. За час його роботи
позивачка постійно працювала дояркою
та завжди перевиконувала норму
виробітку, завжди була на хорошому
рахунку. Позивачка працювала до кінця
2001 року і за час її роботи вона норму
виробітку перевиконувала постійно.
Ліквідація підприємства була
проведена в кінці 2002 року, тобто до літа
2002 року корови ще були. Позивачка щодня
вставала о четвертій годині ранку,
пішком два кілометри добиралася до
ферми та вручну доїла 25 корів і так три
рази на добу. Позивачка постійно
виконувала норму виробітку та
отримувала заробітню плату, а тому йому
не зрозуміло, чому по даних
персоніфікованого обліку за деякі
місяці відсутні ці дані. В своїх
поясненнях далі свідок підтвердив, що
у 2002 році частина документації
селянської спілки була витребувана і з
невідомих причин повернута так і не
була і через те позивачка зараз має
клопіт при оформленні на пенсію.

Правдивість показів допитаних вище
свідків, а отже, правдивість показів
позивачки, підтверджується оглянутими
і дослідженими в судовому засіданні
трудовими книжками свідків, які
свідчать про те, що вказані свідки
дійсно з 1982 року по 2002 рік працювали
разом із позивачкою в одному
сільськогосподарському підприємстві,
яке лише змінювало свою назву.

Свідок ОСОБА_14 - сільський голова
Курянівської сільської ради пояснив,
що знає позивачку приблизно з 80-х
років, з того часу як вона поселилася у
їх селі. Йому відомо, що вона постійно
працювала дояркою у місцевому колгоспі
імені Б.Хмельницького, який був
реорганізований у селянську спілку ім.
Б.Хмельницького, а вона згодом ще двічі
змінювала свою назву. Далі свідок
показав, що за розпорядженням голови
Управління сільського господарства
він особисто приймав міри щодо
збереження документації, яка внаслідок
роз"єднання та ліквідації місцевої
селянської спілки залишилася
безхозною, особисто він виявив, що
невідомі особи, вибивши вхідні двері в
адмінбудівлі колишнього колгоспу
шляхом підпалу понищили частину
документації, яка належала селянській
спілці. Йому також відомо, що деякі
книги, якими здійснювався облік
виробітку, книги заробітної плати та
стажові книги були вилучені
працівником внутрішніх справ вже нині
покійним ОСОБА_15 і повернуті так і не
були, однак які це конкретно були книги
він у зв"язку із збігом часу назвати не
може. Вищевказні факти йому достовірно
відомі, бо він з 1998 року очолює
Курянівську сільську раду і з часу
ліквідації селянської спілки вся
документація, що ще збереглася і не
здана в архів, за розпорядженням голови
Бережанської РДА знаходиться у їх
сільській раді.

Пояснення свідка підтверджуються
довідкою за № 410 від 4 вересня 2013 року,
яка була долучена до матеріалів справи.

І хоч Управлінням Пенсійного Фонду
України в Бережанському районі було
відмовлено позивачці у встановленні
права на отримання пільгової пенсії
через відсутність документів, які би
підтвердили здійснення нею
встановленої норми виробітку протягом
1999-2000 років, проте зазначена відмова не
заслуговує на увагу, оскільки вона
спростовується здобутими в судовому
засіданні доказами, як поясненнями
свідків, які підтвердили, що протягом
1999-2001 року позивачка працювала дояркою
та перевиконувала норму виробітку, а
також оглянутою в судовому засіданні
відомістю про кількість вироблених
трудоднів та трудову участь в
колгоспному виробництві та даними
книги трудового стажу с/с ім.
Б.Хмельницького, оглянутої судом, з
яких видно, що позивачка у 1999 році при
встановленому мінімумі 220 виробила 225
трудоднів; у 2000 році при встановленому
мінімумі 150 виробила 338 трудоднів, а у
2001 році при встановленому мінімумі 150
виробила 257 трудоднів.

Таким чином, на підставі здобутих в
судовому засіданні доказів у їх
сукупності суд прийшов до висновку, що
оскільки позивачка з 1 січня 1982 року по
29 грудня 2001 року, перевиконуючи
встановлену норму виробітку,
працювала дояркою на одному
сільськогосподарському підприємстві,
яке лише у зв"язку із реорганізацією
змінювало свою назву, а саме : в
колгоспі ім. Б.Хмельницького,
селянській спілці ім.Б.Хмельницького,
селянській спілці ім. Шевченка та ПАП
ім. Шевченка, а з 28 лютого по 6 вересня
2013 року, виконуючи встановлену норму
виробітку, працювала дояркою в
приватній агрофірмі "
Бовшівська", а тому вона має право на
отримання пільгової пенсії.

Отже, суд вважає, що дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Бережанському районі, які отримавши
неповну та недостовірну інформацію,
відмовили позивачці у її законній
вимозі на отримання пільгової пенсії,
є неправомірними, а тому позовні вимоги

ОСОБА_2 слід визнати підставними і
задоволити їх.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6, 9, 11, 17, 69-71, 77, 79, 104, 158-163, 185-186
Кодексу адміністративного судочинства
України, ст. 55 Конституції України, ст.
ст. 13, 62 Закону України « Про пенсійне
забезпечення», суд,-

П О С Т А
Н О В И В :

Змінені позовні вимоги ОСОБА_2
задоволити.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області щодо відмови визнати за
позивачкою ОСОБА_2 право на отримання
нею пільгової пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Бережанському районі
Тернопільської області з 23 серпня 2013
року призначити та виплатити ОСОБА_2
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до п."д" ст. 13 Закону України
" Про пенсійне забезпечення", як такій,
що з 1 січня 1982 року по 29 грудня 2001 року
працювала дояркою в колгоспі ім. Б.
Хмельницького Бережанського району
Тернопільської області, який був
реорганізований спочатку у селянську
спілку ім. Б.Хмельницького, а згодом у
селянську спілку ім. Шевченка та ПАТ ім.
Шевченка, а з 28 лютого по 6 вересня 2013
року працювала дояркою в приватній
агрофірмі "Бовшівська" Галицького
району Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили
після закінчення терміну на її
оскарження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Львівського апеляційного
суду через Бережанський районний суд
на протязі десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської
області Данилів
О.М.