Справа № 804/14672/13-а
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представників позивача представника
відповідача Козлович С.М., Туркіної
А.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
державного підприємства "Смоли" до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 17.10.2013р. за №
неправомірною відмову, -
Державне підприємство "Смоли"
звернулося до суду із адміністративним
позовом до Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, у якому просить:
- скасувати податкові
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 17.10.2013р.
- визнати неправомірною відмову
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від
врахування документів, наданих
Державним підприємством "Смоли" під час
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового за
період з 01.10.2011р. по 31.12.2012р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2011р. по 31.12.2012р., по результатам якої
був прийнятий акт перевірки №
584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року.
У обґрунтування позову зазначено, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені на
підставі висновків акту перевірки №
584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року, з якими
позивач не погоджується. У
обґрунтування протиправності
висновків позивач вказує на такі
обставини: відповідач врахував при
проведенні перевірки не усі первинні
документи, що були йому надані
позивачем, частину первинних
документів відповідач фактично
відмовився враховувати; у акті
перевірки відповідачем чітко не
визначено, які саме документи, на думку
відповідача відсутні, також не
викладено жодних належних та
допустимих доказів про причини
неврахування первинних документів
підприємства під час перевірки; щоб
виконати умови п.44.7 ст. 44 ПК України
позивач змушений був би надати копії
усіх документів по підприємству за 15
місяців, що є фактично неможливим з
врахуванням обмеження у часі - 5 робочих
днів; наданий підприємству запит за № 1
від 19.08.2013р. не був підписаний
керівником чи іншою уповноваженою
особою Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, не мав
реєстраційного номеру, не був
скріплений печаткою податкового
органу, не був оформлений на бланку
податкового органу; жодних вимог щодо
надання первинних документів, що
підтверджують витрати запит не містив.
Позивачем зазначено, що ним зі свого
боку виконані всі вимоги щодо
формування податкового кредиту за
господарськими операціями, до
податкової перевірки надавались усі
первинні документи, дані
бухгалтерського обліку. На підставі
вищевикладених обставин, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню, а відмова
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від
врахування документів, наданих
Державним підприємством "Смоли" під час
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки -
визнанню неправомірною.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти позову та
просив суд відмовити у його
задоволенні, в обґрунтування своєї
позиції зазначив, що під час
направлення запиту, проведення
перевірки, складання акту та винесення
оскаржуваних податкових-повідомлень
рішень відповідач діяв у межах
повноважень, наданих чинним
законодавством України.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
представниківсторін, дослідивши
подані до суду докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
Відповідно до п.п.п. 20.1.4п. 20.1 ст. 20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Судом встановлено, що посадовими
особами Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на підставі
направлень від 05.08.2013р. за № № 86, 87, 88, 94,
95, від 16.08.2013р. за № № 115, 116, від 13.09.2013р.
за № 178, відповідно до положень п.п. 20.1.4
п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.77.1, п.77.4
ст. 77 ПК України, наказу від 27.03.2013р. за №
102, плану-графіку проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання, проведена
документальна планова виїзна
перевірка Державного підприємства
"Смоли"з питань дотримання вимог
податкового за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011р. по
Згідно із п. 86.1 ст. 86 ПК України
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.
Підпунктом 86.3 ст. 86 ПК України
встановлено, що акт (довідка)
документальної виїзної перевірки, що
визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу,
складається у двох примірниках,
підписується посадовими особами
органу державної податкової служби,
які проводили перевірку, та
реєструється в органі державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Згідно із п. 86.10 ст. 86 ПК України уакті
перевірки зазначаються як факти
заниження, так і факти завищення
податкових зобов'язань платника.
За результатами перевірки складено акт
№ 584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року
У ході перевірки відповідачем у акті №
584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року встановлено,
- у порушення п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п.п.
138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, у результаті чого зменшено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування по податку на прибуток у
сумі 3713486 грн. за 2012р., донараховано
податок на прибуток у сумі 2802103 грн., у
тому числі за 4 квартал 2011 року - у сумі
890623 грн., за 2012 рік - у сумі 1911480 грн.;
- у порушення п. 198.2, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.
201.10 ст. 201 ПК України донараховано
податок на додану вартість у загальній
Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень, а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
повідомлення-рішенняприймається з
урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
За результатами перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:
порушення положень п. 198.2, п.198.6 ст. 198,
п.201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України збільшено
грн. та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 5528 грн.;
порушення положень п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135,
п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України збільшено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 2802103 грн. та нараховано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 955740 грн.;
порушення положень п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135,
п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 3713486 грн.
У акті перевірки № 584/11/04-03-22-01-08 від
23.09.2013 року щодо встановлених порушень,
зокрема, зазначено про те, що, зокрема:
- підприємством у 4 кварталі 2011 року та у
2012 році віднесено до складу прямих
матеріальних витрат витрати без
підтверджуючих документів по
обслуговуванню цеху № 3;
- підприємством до складу інших витрат
звичайної діяльності віднесено
витрати без підтверджуючих документів
по обслуговуванню ДОЛ «Алі паруса» на
- підприємство не віднесло до складу
інших доходів у 4 кварталі 2011 року суму
непогашеної кредиторської
заборгованості, по якій закінчився
строк позовної давності по
підприємству ТОВ ПТП «Комптрейд» у
розмірі 1148700 грн., що призвело до
заниження інших доходів за 4 квартал 2011
року на суму 1148700 грн.;
- до складу податкового кредиту
віднесено ПДВ за червень 2012 року у сумі
КО ЛТД» як по нереальній господарській
операції та як не підтверджену
податковою накладною.
Позивач зауважив під час судового
розгляду справи на тому, що у акті
перевірки № 584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року
є багато неточностей, у одній частині
акту відповідач посилається на
відсутність первинних документів, у
той же час у акті є опис документів, які
досліджувались перевіряючими особами
і на відсутність яких у підтвердження
порушення посилається відповідач.
Крім того, позивач посилався на те, що
під час перевірки нібито
досліджувались дані рахунку 24 «Брак у
виробництві», який взагалі не ведеться
Досліджуючи правомірність викладених
у акті перевірки обставинта висновків,
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, суд встановив таке.
Згідно із п.п 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податкове зобов'язання для цілей
розділу V цього Кодексу - загальна сума
податку на додану вартість, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 143 ПК
України податковий кредит - сума, наяку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
(податком на додану вартість) є
операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
Згідно із положеннями п. 188.1 ст. 188 ПК
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До складу договірної
(контрактної) вартості не включаються
суми неустойки (штрафів та/або пені),
три проценти річних та інфляційні, що
отримані платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань.
До бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.
Отже, на підтвердження включення сум
коштів до складу валових витрат та сум
ПДВ до складу податкового кредиту
необхідні документи, оформлені
відповідно до вимог, встановлених ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», зокрема: документи, що
підтверджують факт отримання послуг
від іншої особи та документи, що
підтверджують зв'язок понесених витрат
з господарською діяльністю платника
Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України "Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» за № 742/11/13-11 від
02.06.2011р. необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
Витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України «Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби» від 20.07.2010 року за № 1112/11/13-10
процесуальна діяльність суду із
встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:
1.Встановлення факту здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції - договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.
2.Встановлення спеціальної
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, яка
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрована як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
5. Встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
Аналогічна позиція викладена також у
листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо
підтвердження даних податкового
обліку» документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.
Реальність господарських операцій
повинна досліджуватися для з'ясування
підстав виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
У процесі судового розгляду справи, на
підтвердження правомірності включення
до складу податкового кредиту сум ПДВ
по господарських операціям за червень
АПТ «Агроекспо КО ЛТД» позивачем були
надані первинні бухгалтерські
документи: договір підряду на
виконання робіт по ремонту з/д колії
від 01.06.2012р. за № 98/р, укладений з ТОВ
«Агропромислове підприємство
«Агроекспо», довідки про вартість
виконаних будівельних робіт за червень
2012р., податкові накладні від 11.06.2012р. за
№ 10, від 25.06.2012р. за № 31, рахунки-фактури
від 05.06.2012р. за № СФ-51, від 03.07.2012р. за №
СФ-59, платіжними дорученнями від
11.06.2012р. за № 1077, від 04.07.2012р. за № 1506, від
06.06.2012р. за № 1557, від 13.07.2012р. за № 1729,
реєстрами отриманих податкових
накладних, податковою декларацією з
ПДВ за червень 2012 року, податковою
декларацією з податку на прибуток за 2012
Судом також враховано, що
постачальником позивача є ТОВ
«Агропромислове підприємство
«Агроекспо», а з АПТ «Агроекспо КО ЛТД»
позивач господарських взаємовідносин
Таким чином, судом була досліджено та
підтверджено фактичне здійсненя і
підтвердження належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків - позивача.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.
21 ПК України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з
Податковим кодексом України та іншими
законами і нормативними актами.
Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України
визначено, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
Водночас, статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ст. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 зазначеного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарської операції є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа; дату і
місце складання; назву підприємства
від імені якого складений документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
З матеріалів справи встановлено, що
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку позивача, які
надані ним в підтвердження формування
валових витрат відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», виписані підприємством, яке
станом на момент спірних правовідносин
є платником ПДВ, що не заперечується
відповідачем, під час здійснення
господарських операцій перебувало на
обліку в органах ДПІ. Доказів
зворотного судовим розглядом справи не
встановлено і актом перевірки не
заперечується та не спростовано.
Оглянуті у судовому засіданні
вищезазначені первинні документи
позивача таТОВ «Агропромислове
підприємство «Агроекспо»відповідають
вище переліченим вимогам, містять всі
необхідні реквізити (печатки
підприємств, підписи уповноважених
осіб тощо) як наслідок - вони є такими,
які підлягають обов'язковому
врахуванню як в бухгалтерському, так і
в податковому обліку.
Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що позивач виконав вимоги
чинного законодавства України і
правомірно на підставі даних
бухгалтерського обліку (первинних
бухгалтерських документів) відобразив
у даних податкового обліку операції із
ТОВ «Агропромислове підприємство
Враховуючи вищенаведені обставини та
зазначені норми законодавства, суд
вважає, що позивачем у цій справі було
правомірно сформовано податкове
зобов'язання за період, що перевірявся
із врахуванням господарських операцій
із ТОВ «Агропромислове підприємство
Щодо зазначеного у акті перевірки
висновку про те, що підприємство не
віднесло до складу інших доходів у 4
кварталі 2011 року суму непогашеної
кредиторської заборгованості, по якій
закінчився строк позовної давності по
підприємству ТОВ ПТП «Комптрейд» у
розмірі 1148700 грн., що призвело до
заниження інших доходів за 4 квартал 2011
року на суму 1148700 грн., суд прийшов до
наступних висновків.
Судом встановлено, що між державним
підприємством "Смоли" (покупцем) та ТОВ
ПТП «Комптрейд» (продавець) було
укладено контракт від 21.01.2006р. за №
38-07/5-4-2006, відповідно до п. 3 якого
сторонами обумовлено, що покупець
здійснює передплату товару, можлива
оплата товару по факту постачання, але
не пізніше 60 днів з дати отримання
товару. Загальна вартість контракту
встановлена п. 2.2 і складає 1498032,00
На виконання умов зазначеного договору
продавець здійснював поставку товару,
що підтверджується накладною за № 1 від
28.06.2006р., прибутковими накладними від
30.06.2006р. за № СМ-2655, від 22.09.2006р. за №
СМ-3196, а покупець оплачував товар, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 07.09.2006р. за № 2946 на суму
100000,00 грн., від 15.09.2006р. за № 3080 на суму
Підпунктом11.2.1 п. 11.2 ст.11 Закону України
від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(далі - Закон №334), який діяв до 01.04.2011,
було визначено, що датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг). Згідно з пп.11.2.3 Закону №334
датою збільшення валових витрат
платника податку при здійсненні ним
операцій з особами, які є: а)
нерезидентами; б) резидентами, які
сплачують цей податок за ставкою
нижчою, ніж зазначена у статті 10 цього
Закону (крім платників податку,
зазначених у пункті 7.2 статті 7 цього
Закону), або сплачують цей податок у
складі єдиного чи фіксованого податку
чи є звільненими від сплати цього
податку або не є його суб'єктами згідно
із законодавством, - є дата
оприбуткування платником податку
товарів (а при їх імпорті - також робіт
(послуг), супутніх чи допоміжних такому
імпорту товарів), а для робіт (послуг), -
дата їх фактичного отримання від таких
осіб, незалежно від наявності їх оплати
(у тому числі часткової або авансової).
Тобто, якщо до 01.04.2011 платник податку
перераховував попередню плату за
товари (роботи, послуги) звичайному
платнику податку на прибуток, то датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) такого платника податку
вважалася дата списання коштів з
банківських рахунків платника податку
на оплату товарів (робіт, послуг), а в
разі їх придбання за готівку - день їх
видачі з каси платника податку.
Відповідно до пп.14.1.11 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI (далі - ПК України)
заборгованість за зобов'язаннями, щодо
яких минув строк позовної давності є
безнадійною допомогою. Сума
заборгованості одного платника
податків перед іншим платником
податків, що не стягнута після
закінчення строку позовної давності, є
безповоротною фінансовою допомогою
(пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПКУкраїни) Витрати
платника податку згідно з пп.14.1.27 п.14.1
ст.14 ПКУ - це сума будь-яких витрат у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником). Під господарською
діяльністю на підставі пп.14.1.36 п.14.1 ст.14
ПК України розуміють діяльність особи,
що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу.
Підпунктом 139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат та не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку
витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених ст. 157 ПК України), у т.ч.
витрати на фінансування особистих
потреб фізичних осіб за винятком
виплат, передбачених ст. 142 і ст. 143 ПК
України та в інших випадках,
передбачених нормами розділу ІІІ
Отже, відповідно до норм ПК України
якщо протягом терміну позовної
давності платник податку не отримав
товари (роботи, послуги), то після
закінчення строку позовної давності
сума заборгованості покупця щодо
виданого ним авансу вважається
безповоротною фінансовою допомогою.
Суми наданої безповоротної фінансової
допомоги не включаються до складу
витрат платника податку - надавача
допомоги. Таким чином, якщо до 01.04.2011
платник податку перераховував
попередню плату за товари (роботи,
послуги) та протягом терміну позовної
давності їх не отримав, то незалежно
від того було проведено таким
платником податку претензійно-позовну
роботу чи ні, після закінчення строку
позовної давності сума попередньої
оплати за товари (роботи, послуги) в
податковому обліку не відображається.
При цьому якщо відповідно до Закону №334
платник податку включив суми
попередньої оплати за товари (роботи,
послуги) до складу валових витрат, то
після закінчення строку позовної
давності на підставі норм ПКУ
зменшення витрат на зазначену суму не
Відповідно до п.п. 14.1.11. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що безнадійна
заборгованість - це заборгованість, що
відповідає, зокрема, одній з таких
ознак: заборгованість за
зобов'язаннями, щодо яких минув строк
Поняття позовної давності визначено
статтею 256 Цивільного кодексу України,
згідно якої позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Згідно статті 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
При цьому податковим органом під час
проведення перевірки не враховано, що
додатковими угодами від 20.02.2006р. за № 1
та від 30.12.2010р. за № 2 сторонами були
внесені зміни у п. 3 контракту від
21.01.2006р. за № 38-07/5-4-2006, а саме: викладено
п. 3 у редакції - строк сплати товару до
31.12.2010р. та до 31.12.2011р. відповідно.
Таким чином, враховуючи те, що строк
оплати товару встановлено по
домовленістю сторін 31.12.2011р., а строк
позовної давності становить три роки,
строк позовної давності для стягнення
заборгованості по контракту від
21.01.2006р. за № 38-07/5-4-2006 фактично спливає
Отже, на момент проведення перевірки
(акт перевірки від 23.09.2013 року) та тим
більше станом на 4 квартал 2011 року
підприємство не віднесло до складу
інших доходів у 4 кварталі 2011 року суму
непогашеної кредиторської
заборгованості по підприємству ТОВ ПТП
«Комптрейд» у розмірі 1148700 грн.
правомірно, адже по ній не закінчився
строк позовної давності, тому
заниження інших доходів за 4 квартал 2011
року на суму 1148700 грн., встановлене у
акті перевірки податковим органом не
Щодо зазначеного у акті перевірки
висновку про те, що підприємством до
складу інших витрат звичайної
діяльності віднесено витрати без
підтверджуючих документів по
обслуговуванню ДОЛ «Алі паруса» на
суму 4980214 грн., суд прийшов до наступних
Відповідно до Інструкції про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 21 грудня 1999 р. за № 893/4186,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 30.11.99р. за № 291 План
рахунків бухгалтерського обліку є
переліком рахунків і схем реєстрації
та групування на них фактів
фінансово-господарської діяльності
(кореспонденція рахунків) у
бухгалтерському обліку. У ньому за
десятковою системою наведені коди
(номери) й найменування синтетичних
рахунків (рахунків першого порядку) й
субрахунків (рахунків другого порядку).
Першою цифрою коду визначено клас
рахунків, другою - номер синтетичного
рахунку, третьою - номер субрахунку.
Контирування документів первинного
обліку, ведення регістрів
бухгалтерського обліку здійснюється
із застосуванням, щонайменше, коду
класу й коду синтетичного рахунку.
Субрахунки використовуються
підприємствами, виходячи з потреб
управління, контролю, аналізу й
звітності та можуть ними
доповнюватися введенням нових
субрахунків (рахунків другого,
третього порядків) із збереженням
кодів (номерів) субрахунків цього
Плану рахунків. Порядок ведення
аналітичного обліку та кореспонденції
рахунків, що не наведена в
Інструкції, встановлюється
підприємством, виходячи з норм цієї
Інструкції, положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, інших
нормативно-правових актів з
бухгалтерського обліку та
управлінських потреб.
Інструкція із застосування Плану
рахунків спрямована на забезпечення
єдності відображення однорідних за
змістом господарських операцій на
відповідних синтетичних рахунках і
субрахунках. В Інструкції наведена
коротка характеристика і призначення
синтетичних рахунків і субрахунків,
типова схема реєстрації та групування
інформації про господарські
операції (кореспонденція рахунків
Рахунки класів 0-7 є обов'язковими для
Рахунки класу 9 "Витрати діяльності"
ведуться всіма підприємствами, крім
суб'єктів малого підприємництва, а
також інших організацій, діяльність
яких не спрямована на ведення
комерційної діяльності, з відкриттям
за власним рішенням рахунків класу 8
"Витрати за елементами".
Малі підприємства та інші організації,
діяльність яких не спрямована на
ведення комерційної діяльності,
можуть вести бухгалтерський облік
витрат з використанням тільки рахунків
класу 8 "Витрати за елементами" або в
порядку, який наведено в
попередньому абзаці.
Бухгалтерській облік на субрахунках
ведеться в аналітичному розрізі з
вимогою забезпечити кількісно-сумову
та якісну (марка, сорт, розмір тощо)
інформацію про наявність і рух
об'єктів бухгалтерського обліку на
відповідному синтетичному рахунку
класу 1 "Необоротні активи", 2 "Запаси"
та 0 "Позабалансові рахунки".
Підприємства роздрібної торгівлі, що
застосовують метод оцінки товарів за
ціною продажу, можуть аналітичний
облік товарів вести в сумовому
Як вбачається із акту перевірки №
584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року під час
проведення перевірки податковим
органом аналізувались дані наступних
рахунків: 13 «Знос (амортизація)
необоротних активів», 31 «Поточні
рахунки у національній валюті», 63
«Розрахунки з постачальниками», 65
«Розрахунки страхуванням», 91
«Загальновиробничі витрати», 92
«Загальновиробничі витрати», 93
«Витрати на збут», 80 «Матеріальні
витрати», 81 «Витрати на оплату праці», 82
«Відрахування на соціальні заходи», 83
«Амортизація», 84 «Інші операційні
Позивач пояснив, що у бухгалтерському
обліку на підприємстві рахунки 80
«Матеріальні витрати», 81 «Витрати на
оплату праці», 82 «Відрахування на
соціальні заходи», 83 «Амортизація», 84
«Інші операційні витрати» взагалі не
ведуться, а накопичення витрат по ДОЛ
«Алі паруса» здійснюється на рахунку 949
«Інші витрати операційної діяльності»,
роздруківку з якого було досліджено
судом під час судового розгляду справи,
однак, судом встановлено, що як
вбачається із акту перевірки №
584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року, рахунок 949
«Інші витрати операційної діяльності»
податковим органом взагалі не
досліджувався, що ставить під сумнів
висновок відповідача про те, що
підприємством до складу інших витрат
звичайної діяльності віднесено
витрати без підтверджуючих документів
по обслуговуванню ДОЛ «Алі паруса» на
суму 4980214 гривень.
Щодо зазначеного у акті перевірки
висновку про те, що підприємством у 4
кварталі 2011 року та у 2012 році віднесено
до складу прямих матеріальних витрат
витрати без підтверджуючих документів
по обслуговуванню цеху № 3, суд прийшов
до наступних висновків.
За приписами підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Перелік витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
закріплений у статті 138 ПК України та
відповідно до пункту 138.1 цієї статті
включає витрати операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті, а також інші витрати, визначені
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
В силу вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1
та пункту 138.8 статті 138 ПК України
витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, які складається з витрат, прямо
пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього
До складу елемента «Матеріальні
затрати» включається вартість
витрачених у виробництві (крім
продукту власного виробництва):
сировини й основних матеріалів;
купівельних напівфабрикатів та
комплектуючих виробів; палива й
енергії; будівельних матеріалів;
запасних частин; тари й тарних
матеріалів; допоміжних та інших
Пунктом 138.8 статті 138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України, не включаються до
складу витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Отже, до декларації про доходи,
одержані за звітний річний період,
включаються тільки прямі валові
витрати, що відповідають фактичній
сумі отриманого в цьому періоді
валового доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності і факт
одержання доходу може бути підставою
для включення до валових витрат
звітного періоду не всіх підряд
видатків, а тільки тієї їх частини, яка
прямо цьому доходу відповідає.
Тобто, у якості витрат включається лише
та вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей, що
реалізовані або використані у
виробництві продукції у тому звітному
періоді, за який подається декларація.
Судом встановлено, що у господарській
діяльності позивача, у тому числі і у
періоді, що перевірявся, у цеху № 3
використовувалась сировина -
дівінілбензол, пірідін, діметіламін,
метанол, формалін, сода каустична,
крохмаль, хлор, тощо, що випливає з
основного виду діяльності
У період, що перевірявся підприємством
закуповувалась для використання у
власній господарській діяльності
сировина, що підтверджується
наступними первинними бухгалтерськими
документами, які надані позивачем
- 17.05.2011р. укладений договор з "Сhemical
Management LLP" №КО-Т 38-07/19-2011 на постачання
дівінілбензолу. На підставі вантажної
митної декларації від 16.12.2011р. отримано
19,72 тон дівінілбензолу на вартістю
865008,95 грн., який був оприбуткований на
підставі внутрішньої прибуткової
накладної за №СМ-1403 від 16.12.2011 р.
Оприбуткування на склад позивача також
підтверджується карткою складського
обліку матеріалів №249. Використання у
власному виробництві діяльності
підтверджується: актом-вимогою №1/2 за
березень 2012 р., який підтверджуе
використання 3,98 т дівінілбензолу на
виробництво смоли 031-АМП; актом-вимогою
№2/2 за березень 2012 р., який підтверджує
використання 0,77 т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМП; актом-вимогою
№4/2 за березень 2012 р., який пітверджує
використання 2,4 т дівінілбензолу на
виробництво смоли 032- АМП;
лімітно-забірною карткою №5/2 за
квітень 2012 р., яка підтверджує
використання 0,5 I т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМП;
лімітно-забірною карткою №6/2 за
квітень 2012 р., яка підтверджує
використання 0,41 т дівінілбензолу на
виробництво смоли 033-АМП; актом-вимогою
№7/2 за квітень 2012 р., який птверджуе
використання 0,03 т дівінілбензолу на
виробництво смоли 032-АМП;
лімітно-забірною карткою №8/2 за
травень 2012 р., яка шдтверджуе
використання 0,89 т д1вгншбензолу на
виробництво смоли АМП;
лімітно-забірною карткою №9/2 за
травень 2012 р., яка підтверджує
використання 1,43 т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМП; актом-вимотою
№10/2 за травень 2012 р., який підтверджує
використання 0,39 т дівінілбензолу на
виробництво смоли 035-АМП; актом-вимогою
№11/2 за травень 2012 р., який підтверджує
використання 0,22 т дівінілбензолу на
виробництво смоли 034-АМП;
лімітно-забірною карткою №12/2 за
травень 2012 р., яка підтверджує
використання 5,9 т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМ-2Б; актом-вимогою
№16/2 за травень 2012 р., який підтверджує
використання 0,87 т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМП; актом- вимогою
№24/1 за червень 2012 р., який підтверджує
використання 0,2 т дівінілбензолу на
виробництво продукци 411-ТВЕКС дав. ТБФ;
лімітно-забірною карткою №18/2 за
червень 2012 р., яка підтверджує
використання 0,13 т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМП;
лімітнотно-забірною карткою №19/2 за
червень 2012 р., яка підтверджує
використання 1,42 т дівінілбензолу на
виробництво смоли АМП; актом-вимогою
№21/2 за червень 2012 р., який підтверджує
використання 0,18 т дівінілбензолу на
виробництво продукції 021-АМП.
Використання у власномій виробничій
діяльності також пітверджується
даними карток складського облжу
матеріалів №249 та №740. Розрахунки за
отриманий дівінілбензолу
підтверджуються банківськими
виписками від 06.06.12 р., 30.11.12 р.;
- 27.02.12 р. укладений договір з "АМС OVERSEAS
FZE" №КО-Т 38-07/1 на постачання піридину. На
шдставі вантажної митної декларації
від 09.08.12 р. отримано 32 тони піридину на
загальною вартістю 1 432 345,60 грн. який був
оприбуткований на підставі
внутрішньої прибуткової накладної
№СМ-0925 від 09.08.12 р. Оприбуткування на
склад позивача також підтверджується
карткою складського обліку матеріалів
№245. Використання у власній виробничій
діяльності підтверджується:
лімітно-забірною карткою №33/4 за
серпень 2012 р., яка підтверджує
використання 11,4 т піридину на
виробництво смоли АМП; актом-вимогою
№34/4 за серпень 2012 р., який підтверджує
використання 3,8 т піридину на
виробництво смоли 021-АМП; актом-вимогою
№35/4 за серпень 2012 р., який підтверджує
використання 6,4 т піридину на
виробництво смоли 022-АМП;
лімітно-забірною карткою №40/4 за
вересень 2012 р., яка підтверджує
використання 5,3 т піридину на
виробництво смоли АМП; актом-вимогою
№42/4 за вересень 2012 р., який шдтверджуе
використання 0,5 т піридину на
виробництво смоли 021-АМП; актом-вимогою
№48/4 за вересень 2012 р., який підтверджуе
використання 4,6 т піридину на
виробництво смоли 023-АМП. Розрахунки за
отриманий піридину підтверджуються
банківськими виписками від 08.06.12 р.,
- 13.03.12 р. укладений договір з ТОВ
«Торпвельно-промислова компанія
Гермес-сервіс» №480110 на постачання
метанолу марки А. На підставі
видаткової накладної №РН-044 від 13.03.12 р.
отримано 21,33 тони метанолу марки А на
оприбуткований на підставі
внутрішньої прибуткової накладної
№СМ-0131 вщ 15.03.12 р. Оприбуткування на
склад позивача також пітверджується
карткою складського обліку матеріалів
№259. Використання у власній виробничій
підтверджується: актом-вимогою №23/2 за
червень 2012 р., який підтверджує
використання 28,5 т на виробництво
продукції 86-сополимер хлормітивований
Судом враховано також, що у період, що
охоплюється перевіркою, податковим
органом проводились документальні
позапланові перевірки ПДВ, у ході яких
досліджувались первинні документи,
зокрема, на придбання сировини - жодних
зауважень щодо відсутності первинних
документів у актах та довідках,
складених за результатами перевірок,
які оглянуті судом та містяться у
матеріалах справи, не зазначено.
Крім того, у акті перевірки йдеться про
рахунок 24 «Брак у виробництві», який на
підприємстві не ведеться.
Отже, прямі матеріальні витрати у 4
кварталі 2011 року та у 2012 році по
обслуговуванню цеху № 3 сформовані
позивачем на основі належним чином
складених документів первинного
бухгалтерського обліку, факт оплати
підтверджується наданими суду, а також
в момент перевірки банківськими
виписками,видатковими накладним,
зв'язок вказаних витрат з
господарською діяльністю позивача
випливає з основного виду його
За таких обставин, висновки
податкового органу про порушення
позивачем положень п. 198.2, п.198.6 ст. 198,
п.201.1, п. 201.10 ст. 201, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135,
п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК Українине відповідає встановленим
по справі обставинам.
З огляду на відсутність порушень не
підлягають застосуванню до
відповідача і штрафні санкції за
Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. У
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Розглядаючи спір по суті, суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 17.10.2013р. за №
обґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, не пропорційно,
зокрема, без дотримання необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав та інтересів особи
і цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення та підлягають скасуванню, а
позовні вимоги у цій частині -
Щодо позовних вимог про визнання
неправомірною відмову
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від
врахування документів, наданих
Державним підприємством "Смоли" під час
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового за
період з 01.10.2011р. по 31.12.2012р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2011р. по 31.12.2012р., по результатам якої
був прийнятий акт перевірки №
584/11/04-03-22-01-08 від 23.09.2013 року, то суд
відмовляюєу їх задоволенні у зв'язку із
тим, що позови платників податків,
спрямовані на оскарження рішень (у тому
числі наказів про призначення
перевірки), дій або бездіяльності
контролюючих органів щодо призначення
та/або проведення перевірок можуть
бути задоволені лише в тому разі, якщо
до моменту винесення судового рішення
не відбулося допуску посадових осіб
контролюючого органу до спірної
Проте, позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
Отже, враховуючи, що податковим органом
фактично реалізована його компетенція
на проведення перевірки та оформлення
результатів такої перевірки,
оспорювані дії не є такими, що
порушують права позивача, у зв'язку з
чим відсутні правові підстави для
задоволення позову у цій частині.
Зазначеної позиції, зокрема,
дотримується ВАС України у постанові
Крім того, слід також наголосити, що у
податковому праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків до моменту
донарахування платникові податкового
зобов'язання в порядку статті 54
Податкового кодексу України та його
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
Частиною2 ст. 162 КАС України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
Зважаючи на сукупність викладених
обставин та висновків, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково, а
податкові повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 17.10.2013р.
Відповідно до положень ст. 94 КАС
України підлягають присудженню із
Державного бюджету України на користь
державного підприємства "Смоли"
судовий збір відповідно до частини
задоволених позовних вимог у сумі 426,81
Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов державного
підприємства "Смоли" до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 17.10.2013р. за №
неправомірною відмову задовольнити
повідомлення-рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 17.10.2013р.
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
05 березня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили на 05.03.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник суддіВ.В
Ільков В.В. Ільков О.А. Вовчанська