Справа № 743/265/14-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/265/14-а
Провадження №2-а/743/14/14
У Х В А Л А

31 березня 2014 року
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді
Сташківа В.Б.,

при секретарі Нерус
Н.І.,

за участю
позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ріпки справу

за адміністративними позовом
ОСОБА_1

до
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду

соціального страхування з
тимчасової втрати

працездатності

про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання

нарахувати і виплатити
матеріальне забезпечення по

листку непрацездатності,
відшкодувати матеріальну та
моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в якому просять:

- визнати дії відповідача щодо суми
нарахованого матеріального
забезпечення по листку
непрацездатності неправомірними;

- зобов'язати відповідача нарахувати і
виплатити їй матеріальне забезпечення
по листку непрацездатності виходячи з
того, що базовим періодом для
нарахування є період з 01.10.2009 р. по 31.03.2010
р.;

- зобов'язати відповідача відшкодувати
моральну шкоду в сумі 230 грн.;

- зобов'язати відповідача відшкодувати
матеріальну шкоду, спричинену його
неправомірними діями, в сумі 210 грн..

В обґрунтування позову зазначила, що
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 р. (справа № 2518/2-а-18471/11) було визнано
бездіяльність Чернігівської
міжрайонної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності протиправною,
зобов'язано останніх здійснити
нарахування та виплату їй матеріальної
допомоги по листку непрацездатності по
вагітності та пологам Серія АБФ № 609958.
Вона звернулась з виконавчим листом до
Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ.
Проте, отримала повідомлення про
закінчення виконавчого провадження по
даному виконавчому листу, у зв'язку з
фактичним повним виконанням рішення.
Підставою для цього слугував
розрахунок матеріальної допомоги по
листку непрацездатності по вагітності
та пологам Серія АБФ № 609958 з 02.04.2010 р. по
28.09.2010 р. проведений відповідачем,
згідно, якого визначено суму доходу за
розрахунковий період в 0 грн. 00 коп..
Вважає, дані дії відповідача такими, що
не відповідають Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, Порядку
страхування осіб на добровільних
засадах за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
Інструкції про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності. Наполягає на
тому, що в жодному нормативному акті не
вказано, що розрахунковий період для
розрахунку середньоденного доходу для
нарахування матеріального
забезпечення добровільно
застрахованих осіб відрізняється від
розрахунку такого для інших осіб.

Не погоджуючись з вказаним
адміністративним позовом представник
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності ОСОБА_2 направила до
суду письмові пояснення по справі, які
зводяться до того, що їхні дії з приводу
визначення розрахункового періоду для
розрахунку допомоги по вагітності та
пологах для ОСОБА_1 є період, який
розпочався з дати її переходу на
загальну систему оподаткування, тобто,
з 01.04.2010 р. узгоджуються з Законом
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням", Указом
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 від 03 липня 1998
року, Порядком обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 р. № 1266, Порядком страхування
осіб на добровільних засадах за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, затвердженим постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 02.06.2005 р. № 62,
Інструкцією про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженою
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26.06.2001 р. № 16,
тому вони належним чином виконали
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 р. (справа № 2518/2-а-18471/11).

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримала, з підстав наведених в ньому
додавши, що з заперечень відповідача
вона не переконалась у правомірності
дій відповідача щодо визначення
розрахункового періоду для розрахунку
допомоги по вагітності та пологах їй
саме з дати її переходу на загальну
систему оподаткування, тобто, з 01.04.2010
р..

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що:

- ОСОБА_1 з 10.10.2003 року зареєстрована як
фізична особа-підприємець, а з 10.11.2003
року - як страхувальник на добровільних
засадах в Чернігівській міжрайонній
виконавчій дирекції Фонду соціально
страхування з тимчасової втрати
працездатності і по 01.01.2010 року
добровільно самостійно сплачувала
внески до установи відповідача -Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності;

- починаючи з 01.01.2010 року позивач ОСОБА_1
перейшла на спрощену систему
оподаткування доходів за єдиним
податком і працювала за цією системою
до 31.03.2010 року включно;

- з 01.04.2010 року ОСОБА_1 знов перейшла на
загальну систему оподаткування;

- з копії листка непрацездатності,
вбачається, що непрацездатність ОСОБА_1
настала 02.04.2010 року;

- в лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
відповідача з приводу відшкодування
матеріального забезпечення по листку
непрацездатності по вагітності та
пологам, проте листом від 15.02.2011 року
відповідач відмовив позивачу в оплаті,
мотивуючи це тим, що позивач не була
зареєстрована в Чернігівській
міжрайонній виконавчій дирекції ФСС з
ТВП як фізична особа-підприємець та на
добровільних засадах не сплачувала
внески;

- рішенням Чернігівської міжрайонної
виконавчої дирекції № 1 від 01.02.2010 року,
як особу, яка не сплачує внески та в
зв'язку з переходом на спрощену систему
оподаткування, ОСОБА_1 знято з
реєстрації як добровільно
застраховану особу;

- ОСОБА_1 зверталась до Ріпкинського
районного суду Чернігівської області з
адміністративним позовом до
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату матеріальну допомогу по листку
непрацездатності по вагітності та
пологам Серія АБФ № 609958;

- постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 19
грудня 2011 року (справа № 2518/2-а-18471/11) в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено;

- постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 р. (справа № 2518/2-а-18471/11) було
задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1,
скасовано постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 19 грудня 2011 року, ухвалено нову
постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено, визнано бездіяльність
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності протиправною,
зобов'язано Чернігівську міжрайонну
виконавчу дирекцію Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності здійснити нарахування
та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу
по листку непрацездатності по
вагітності та пологам Серія АБФ № 609958;

- 28 лютого 2013 року Ріпкинським
районним судом Чернігівської області
було видано виконавчий лист №
2518/2-а-18471/11, який знаходився на
виконанні в Деснянському ВДВС
Чернігівського МУЮ;

- згідно листа Чернігівської
міжрайонної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 14.08.2013 р. №
01-13/950 повідомлено заступника
начальника Деснянського ВДВС
Чернігівського МУЮ Шило Т.О. про те, що
на підставі наданих ОСОБА_1 документів
проведено нарахування матеріальної
допомоги по листку непрацездатності по
вагітності та пологам Серія АБФ № 609958 з
02.04.2010 р. по 28.09.2010 р. та визначено суму
доходу за розрахунковий період в 0 грн.
00 коп.;

- постановою заступника
начальника Деснянського ВДВС
Чернігівського МУЮ Шило Т.О. від 15.08.2013
р. було закінчено виконавче
провадження по даному виконавчому
листу, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження», у
зв'язку з фактичним повним виконанням
рішення;

- ОСОБА_1 з листами-запереченнями
двічі зверталась до Чернігівської
міжрайонної виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з проханням
переглянути нарахування матеріальної
допомоги по листку непрацездатності по
вагітності та пологам Серія АБФ № 609958
та отримувала відповіді від 27.08.2013 р. №
01-16/990 та від 12.09.2013 р. № 01-16/1069 про
відмову в повторному нарахування, так
як згідно розрахунку сума до виплати
нульова.

З доводів адміністративного позову, з
пояснень позивачки ОСОБА_1 в судовому
засіданні встановлено, що підставою
для її звернення з адміністративним
позовом слугувало невірне визначення
відповідачем базового періоду для
розрахунку середньоденного доходу для
нарахування матеріального
забезпечення добровільно
застрахованих осіб по листку
непрацездатності, на виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 р. (справа № 2518/2-а-18471/11), яка набрала
законної сили, а саме не за період з
01.10.2009 р. по 31.03.2010 р..

Заперечення представника
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності ОСОБА_2, які викладені в
письмових поясненнях по справі
зводяться до того, що розрахунковим
періодом для розрахунку допомоги по
вагітності та пологах для ОСОБА_1 є
період, який розпочався з дати її
переходу на загальну систему
оподаткування, тобто, з 01.04.2010 р., тому
вони належним чином виконали постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 р. (справа № 2518/2-а-18471/11).

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що у ОСОБА_1 та у
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності існують відмінні
(протилежні) погляди з приводу
визначення базового періоду для
розрахунку середньоденного доходу для
нарахування матеріального
забезпечення добровільно
застрахованих осіб по листку
непрацездатності, на виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 р. (справа № 2518/2-а-18471/11), і ОСОБА_1
звертаючись з вимогами про визнання
дій відповідача неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
матеріальне забезпечення по листку
непрацездатності, в рамках даного
адміністративного позову, фактично
порушує питання, щодо здійснення
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, порядок якого встановлений в
ст. 267 КАС України.

Стаття 267 КАС України встановлює
повноваження адміністративного суду
щодо здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання.

Вказана стаття передбачає дві
процесуальні форми контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, це судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення та судовий
контроль за ініціативою осіб, які
беруть участь у справі, чи інших
заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 9. ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. Таку заяву може
бути подано протягом десяти днів з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною постановою суду. І лише
у разі відповідності заяви вимогам,
визначеним ст. 267 КАС України, вона
підлягає розгляду та вирішенню в
порядку письмового провадження або в
судовому засіданні на розсуд суду
протягом десяти днів з дня її
отримання. При цьому у разі
невідповідності заяви визначеним
вимогам вона ухвалою суду,
повертається заявнику.

Слід відмітити, що Кодекс
адміністративного судочинства України
передбачає загальні і спеціальні
способи судового контролю. Загальні
способи контролю мають усі суди,
незалежно від спеціалізації, і вони
полягають у розгляді скарг на рішення,
дії чи бездіяльність державних
виконавців. Загальний судовий контроль
за виконанням судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому ст. 181 КАС.
Спеціальні способи судового контролю
за виконанням судових рішень в
адміністративних справах передбачені
ст. 267 КАС, зокрема до них належать
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, що вчинені суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або на
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

За загальним правилом, відповідно до
положень ст. 124 Конституції України, ст.
14 КАС України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, постанова суду, що набрала
законної сили є обов'язковою для
виконання.

У справах «Брумареску проти Румунії»,
«Совтрансавто-Холдінг проти України»,
«Рябих проти Росії», «Пономарьов проти
України» Європейський Суд з прав
людини зазначив, що одним із
фундаментальних аспектів верховенства
права є принцип юридичної
визначеності, який передбачає повагу
до принципу res judicata - принципу
остаточності рішень суду, який
передбачає, що у будь-якому спорі
рішення суду, яке вступило в законну
силу, не може бути поставлене під
сумнів, та що жодна зі сторін не має
права вимагати перегляду остаточного
та обов'язкового рішення суду просто
тому, що вона має на меті добитися
нового слухання справи та нового її
вирішення. Перегляд не повинен
фактично підміняти собою апеляцію.
Сама можливість існування двох точок
зору на один предмет не є підставою для
нового розгляду. Винятки із цього
принципу можуть мати місце лише за
наявності підстав, обумовлених
обставинами важливого та вимушеного
характеру.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Положеннями ст. 255 КАС України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання. За
приписами ст. 257 КАС України примусове
виконання судових рішень
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, провадження по вимогам
ОСОБА_1 до Чернігівської міжрайонної
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
матеріальне забезпечення по листку
непрацездатності підлягає закриттю,
так як ці вимоги адміністративного
позову не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
провадження, оскільки зазначена
категорія справ не є справами
загального провадження та вирішується
у порядку судового контролю за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, визначеному
ст. 267 КАС України.

Враховуючи те, що згідно ч. 2 ст. 21 КАС
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір, зважаючи на те,
що вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду є похідними від
вирішення вимог про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
матеріальне забезпечення по листку
непрацездатності, які підлягають
вирішенню у порядку судового контролю
за виконанням судових рішень в
адміністративних справах, визначеному
ст. 267 КАС України, суд вважає, що слід
закрити провадження і по вимогам
ОСОБА_1 до Чернігівської міжрайонної
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про зобов'язання
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, спричинену неправомірними діями
відповідача. Вказане не позбавляє
ОСОБА_1, звернутись з вимогами про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, після здійснення
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 105, 157, 165, 267 Кодексу
адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження по справі
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської міжрайонної виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
матеріальне забезпечення по листку
непрацездатності, відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду -
закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що вимоги про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
нарахувати і виплатити матеріальне
забезпечення по листку
непрацездатності підлягають вирішенню
у порядку судового контролю за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, визначеному
ст. 267 КАС України, а вимоги про
зобов'язання відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду є похідними від
вирішення вимог про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
матеріальне забезпечення по листку
непрацездатності.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Ріпкинський районний суд
Чернігівської області:

- особами, які були присутніми в
судовому засіданні протягом 5 днів з
дня проголошення,

- особами, які не були присутніми в
судовому засіданні протягом 5 днів з
дня отримання копії ухвали

Суддя
В.Б.Сташків