Справа № 826/1171/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2014 року № 826/1171/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
Управління МВС України в м. Києві
Шевченківського районного управління
ГУ МВС України в місті Києвіпро
визнання протиправним та скасування
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом Головного
управління МВС України у місті Києві
(далі по тексту - відповідач-1),
Шевченківського районного управління
ГУ МВС України в місті Києві (далі по
тексту - відповідач-2) в якому просить
суд: визнати протиправними та
скасувати наказ начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у місті Києві від 19
вересня 2013 року № 507 в частині
звільнення ОСОБА_1; визнати
протиправними та скасувати наказ
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у місті Києві від 27 вересня 2013 року № 721
о/с щодо звільнення у запас старшого
сержанта міліції ОСОБА_1; поновити
ОСОБА_1 27 вересня 2013 року в органах
внутрішніх справ на посаді
міліціонера-водія відділення
конвойної служби міліції
Шевченківського районного управління
ГУ МВС України в місті Києві; стягнути з
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України У місті Києві
на користь ОСОБА_1 заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 27 вересня 2013
Обґрунтовуючи позовні вимоги
позивачем та його представником
зазначено, що спірні накази прийняті із
грубим порушенням правової процедури
звільнення, а тому підлягають
скасуванню, а позивач - поновленню на
Представники відповідачів зазначили,
що оскаржувані накази вважають
правомірними з огляду на те, що саме за
вчинення дисциплінарного проступку,
позивача було звільнено.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Розглянувши адміністративний позов та
додані до нього матеріали, заслухавши
пояснення позивача та представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва зазначає наступне.
Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
порядок проходження служби в органах
внутрішніх справ визначаються Законом
України від 20 грудня 1990 року №
565-XII "Про міліцію", Законом України від
22 лютого 2006 року № 3460-IV "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ" та Інструкцією про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
12 березня 2013 року № 230.
Відтак, предметом судового розгляду в
даній адміністративній справі, є,
зокрема, визнання незаконними рішень
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
щодо притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення його із займаної посади.
Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1, перебував на службі в органах
внутрішніх справ України з 24 січня 2005
року. Працював на посаді
міліціонера-водія відділення
конвойної служби міліції
Шевченківського районного управління
Наказом Головного управління МВС
України в місті Києві від 19 вересня 2013
року № 507 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Головного
управління» за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у порушені вимог п.п. 1.28.2, 1.30.2
Інструкції з організації конвоювання
затриманих і взятих під варту осіб в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої наказом МВС України від 20
січня 2005 року № 60 дек, що призвело до
втечі заарештованого з-під варти,
міліціонера - водія відділення
конвойної служби міліції
Шевченківського районного управління
ГУМВС України в місті Києві старшого
сержанта міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.
Наказом Головного управління МВС
України в місті Києві від 27 вересня 2013
року № 721 о/с «Щодо особового складу»
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнено з органів
внутрішніх справ в запас Збройних Сил
України (з постановкою на військовий
облік) згідно з пп. «є» (за порушення
дисципліни) п. 63 - старшого сержанта
міліції ОСОБА_1, міліціонера-водія
відділення конвойної служби міліції
Шевченківського районного управління,
01 жовтня 2013 року.
Вищезазначені накази прийняті на
підставі висновку службового
розслідування за фактом втечі
заарештованого ОСОБА_2, затвердженого
начальником Головного управління МВС
України в місті Києві
генерал-лейтенанта міліції Коряк В.В.
19 вересня 2013 року, яким
встановлені наступні обставини:
17 вересня 2013 року о 13-30 год. після
проведення інструктажу заступником
начальника Шевченківського районного
управління Драпеєм І.М. та заступником
начальника відділу міліції
Домарацьким А.М. призначено конвой
Шевченківського районного управління
у складі: начальника конвою - командира
відділення конвою служби міліції
прапорщика міліції ОСОБА_2, міліціонера
конвоїра ОСОБА_3 та міліціонера-водія
ОСОБА_1 для конвоювання утримуваних
ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на спеціальному
автомобілі «Газель», д.н.з 1312, до
Шевченківського районного суду міста
Києва (вул.. Смирнова-Ласточкіна, 10-Б),
для вирішення питання про обрання їм
міри запобіжного заходу.
О 15.00 прапорщик міліції ОСОБА_2 та
старшина міліції ОСОБА_3 відконвоювали
ОСОБА_2 від автомобіля ДО слідчого
судді Сіромашенко Н.В., яка останньому
винесла ухвалу про обрання йому міри
запобіжного заходу у вигляді тримання
О 15.50 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після обрання
йому міри запобіжного заходу повернули
та помістили заарештованого ОСОБА_2
відсік для затриманих спеціального
У подальшому, в порушення вимог п.п. 1.26.3,
1.28.2, 1.29 Інструкції ОСОБА_2 та ОСОБА_3
самоусунулись від виконання
покладених на них обов'язків та
постійного спостереження за
затриманими не здійснювали, а палили
цирки стоячи біля кабіни
спецавтомобілю. В свою чергу, ОСОБА_1 в
порушення вимог п.п. 1.28.2 1.30. Інструкції
під час стоянки автомобіля та посадки
конвойованих осіб знаходився не
попереду моторної частини автомобіля,
О 16.00 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою
супроводження в судове засідання
ОСОБА_8, відкрили двері кузова
спецавтомобіля та виявили відсутність
ОСОБА_2 О 16.09 про вказану подію ОСОБА_2
повідомив чергову частину
Шевченківського районного управління
За результатом службового
розслідування встановлено, що вказана
подія стала можливою внаслідок
неналежного виконання службових
обов'язків щодо здійснення охорони
затриманих та заарештованих осіб, що
призвело до порушення вимог Інструкції
з організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дск.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.
Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального звання
(стаття 13 Дисциплінарного статуту).
Статтею 14 Дисциплінарного статуту
встановлено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.
Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12 березня 2013 року № 230
затверджено Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України, який
визначає порядок проведення
службового розслідування стосовно
особи (осіб) рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ у разі
надходження до органів та підрозділів
внутрішніх справ України, навчальних
закладів та науково-дослідних установ
системи Міністерства внутрішніх справ
України відомостей про вчинення нею
(ними) дій, які порушують права і
свободи громадян, службову дисципліну,
оформлення результатів службового
розслідування та прийняття за ними
рішення, а також компетенцію
структурних підрозділів та посадових
осіб органів внутрішніх справ України
(далі - ОВС) при його проведенні.

Пунктом 2.6. зазначеної Інструкції
встановлено, що підставою для
проведення службового розслідування є
належним чином письмово оформлений
наказ уповноваженого на те начальника.

Матеріали справи містять копію наказу
Головного управління МВС України в
місті Києві від 18 вересня 2013 року № 481
«Про призначення службового
розслідування», яким визначено членів
комісії та наказано провести службове
розслідування із наданням
затвердженого висновку службового
розслідування.

Враховуючи, що згідно положень
Дисциплінарного статуту та Інструкції,
службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником,
відповідачем призначено службове
розслідування 18 вересня 2013 року та
завершено 19 вересня 2013 року, тобто без
порушення місячного строку.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.

Матеріали справи містять письмові
пояснення позивача, які відібрані 17
вересня 2013 року інспектором відділу
інспекції з особового складу УКЗ ГУ МВС
України в місті Києві, зміст яких
враховано при проведенні службового
розслідування.

Пунктом 5.4. Інструкції встановлено, що
якщо вину особи РНС повністю доведено,
начальник приймає рішення про її
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та визначає вид
дисциплінарного стягнення.

Як свідчить висновок службового
розслідування, позивачем порушено
пункти 1.28.2., 1.30., 1.30.2. Інструкції з
організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дск,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25 лютого 305 року № 269/10549.

Так, відповідно до вимог пунктів 1.28.2.,
1.30., 1.30.2. вказаної Інструкції
міліціонер - водій спеціального
автомобіля входить д» складу конвою,
підпорядковується начальнику конвою
(старшому конвоїру). Конвоїр
зобов'язаний бути вимогливим і
ввічливим у поводженні з конвойованими
особами, вести за ним постійне
спостереження, дотримуючись правил
особистої безпеки. Міліціонер - водій
спеціального автомобіля зобов'язаний
під час стоянки, посадки (висадки)
конвойованих осіб перебувати попереду
(праворуч або ліворуч) моторної частини
спеціального автомобіля і уважно
стежити за поведінкою конвойованих.

Аналіз вищезазначених приписів
Інструкції свідчить, про обов'язок
перебування водія-міліціонера під час
стоянки, посадки (висадки) конвойованих
осіб попереду (праворуч або ліворуч)
моторної частини спеціального
автомобіля і уважно стежити за
поведінкою конвойованих, тобто
перебування водія-міліціонера у кабіні
водія є порушенням вищезазначеної
Інструкції.

Згідно висновку службового
розслідування, після проголошення
ухвали, старший конвою ОСОБА_2 та
конвоїр ОСОБА_3 відконвоювали ОСОБА_2 з
зали суду та помістили останнього до
спеціального відсіку автомобіля. У цей
час прийшов адвокат ОСОБА_2 та стоячи
біля отвору спец автомобіля запитав у
останнього щодо можливості подання
апеляційної скарги. Однак старший
конвою виявивши це наказав адвокату
відійти від спец автомобіля. У весь цей
час тобто під час стоянки
спецавтомобіля позивач перебував в
ньому на водійському сидінні.

Таким чином, службовим розслідуванням
встановлено грубе порушення, зокрема
міліціонером-водієм старшим сержантом
міліції ОСОБА_1 вимог п.п. 1.28.2 та 1.30.2
Інструкції, що призвело до втечі
заарештованого ОСОБА_2 з-під варти.

Слід звернути увагу, що у наданих
поясненнях від 17 вересня 2013 року
ОСОБА_1 сам зазначив, що увесь цей час,
тобто під час стоянки спецавтомобіля,
перебував в ньому на водійському
сидінні.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що вину позивача у порушенні
пунктів 1.28.2., 1.30., 1.30.2. Інструкції з
організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України повністю
доведено під час проведення службового
розслідування, а тому начальник
правомірно прийняв рішення про його
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Вирішуючи питання про визначення виду
дисциплінарного стягнення, а саме
звільнення з органів внутрішніх справ
як найсуворішого із дисциплінарних
стягнень, судом враховано посилання
відповідача на притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
попередньому 5 разів через неналежне
ставлення до виконання функціональних
обов'язків.

Відповідно до статей 15,16
Дисциплінарного статуту у разі
порушення дисципліни особами рядового
і начальницького складу в період
перебування у відрядженні, відпустці,
на відпочинку або в період тимчасової
непрацездатності начальник органу чи
підрозділу, у межах відповідної
території, де вчинено дисциплінарний
проступок, уживає заходів щодо його
припинення, збирає первинні матеріали
та надсилає їх для розгляду за місцем
проходження служби порушника.
Дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику. У
разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Як встановлено судом, наказом від 18
вересня 2014 року призначено службове
розслідування, складено та затверджено
висновок службового розслідування
19 вересня 2013 року,
відповідно дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення накидано 19
вересня 2013 року, тобто без порушень
строків, встановлених статтями 15-16
Дисциплінарного статуту.

Пунктом 5.4. Інструкції встановлено, що
про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Таким чином, наказом Головного
управління МВС України в місті Києві
від 19 вересня 2013 року № 507 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Головного управління» на старшого
сержанта міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління МВС
України в місті Києві від 27 вересня 2013
року № 721 о/с «Щодо особового складу»
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнено з органів
внутрішніх справ в запас Збройних Сил
України (з постановкою на військовий
облік) згідно з пп. «є» (за порушення
дисципліни) п. 63 - старшого сержанта
міліції ОСОБА_1, міліціонера-водія
відділення конвойної служби міліції
Шевченківського районного управління,
01 жовтня 2013 року.

Таким чином, досліджуючи матеріали
адміністративної справи, судом не
встановлено порушення правової
процедури проведення службового
розслідування та накладання
дисциплінарних стягнень, відтак спірні
накази є правомірними та скасуванню не
підлягають.

Позовні вимоги щодо стягнення з
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України У місті Києві
на користь ОСОБА_1 заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 27 вересня 2013
року не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 235 Кодексу
законів про працю України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

З вищенаведеного вбачається, що
лише в разі прийняття рішення про
поновлення на посаді та скасування
оскаржуваного наказу, суд стягує з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами по справі доведено
правомірність оскаржуваних наказів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

При цьому, суд повідомляє що відповідно
до статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва вважає, що позивачем не доведено
протиправність наказу відповідача та
не підтверджено позовні вимоги, а тому,
з урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник