Справа № 2а-2656/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/34018/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області про визнання
дій неправомірними, стягнення коштів
за касаційною скаргою Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області на постанову
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31 січня 2011 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_4 звернувся до
Кіровського районного суду м.
Кіровограда з адміністративним
позовом до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області, в якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача, щодо не донарахування
одноразової грошової допомоги за
період служби у Збройних Силах України
та стягнути на його користь
недоплачену одноразову грошову
допомогу та з урахуванням уточнених
позовних вимог просив, зобов'язати
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області нарахувати та виплатити на
користь позивача недоплачену
одноразову грошову допомогу в розмірі
35784 грн.

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 31 січня 2011 року
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2011 року залишено без змін
постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 31 січня 2011 року.

Не погоджуючись з постановою
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31 січня 2011 року та
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2011 року, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області звернулося
до суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанції і ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанції
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 проходив службу в Збройних
Силах України з 1.08.1988 року пo 31.03.2000 рік
(11 років 8 місяців), в ОВС проходив
службу з 2002 по 17.08.2010 року.

Наказом начальника УМВС України в
Кіровоградській області від 17 серпня
2010 року № 393 о/с ОСОБА_4 звільнено з
органів внутрішніх справ за пунктом
«б» (через хворобу) статті 65 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Вислуга на день
звільнення в календарному обчисленні
становить 20 років 01 місяць 11 днів.

Після звільнення з ОВС йому нарахована
одноразова грошова допомога у розмірі
23856 грн. з розрахунку 50% місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік з 2002 по 2010 роки.

Не погодившись з сумою не нарахованої
та не виплаченої одноразової грошової
допомоги за період 01.08.1988 року по 31.03.2000
року позивач звернувся до УМВС України
в Кіровоградській області із
зверненням, згідно якого йому було
надано відповідь, що розрахунок
грошової допомоги здійснений з дня
останнього прийому на службу, тобто з
2002 року, а попередні періоди служби у
розрахунок не брались.

Позивач не погоджуючись із зазначеною
відповіддю на його звернення,
звернувся до суду.

Суть спору полягає у невиплаті суми
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік, за період з
01.08.1988 року по 31.03.2000 рік.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про неправомірність рішення
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області щодо виплати одноразової
грошової допомоги лише за період з 2002
по 17.08.2010 року, оскільки, чинним
законодавством України виплата
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення здійснюється
за кожний повний календарний рік, тобто
у даному випадку з урахуванням періоду
проходження служби з 01.08.1988 року по
31.03.2000 року.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується і суд
касаційної інстанції, на підставі
наступного.

Частинами 1, 6 статті 9 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 pоку
№2262-XII в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

У разі повторного їх звільнення зі
служби одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Вимоги щодо безперервності стажу
вказана норма не містить.

Під час звільнення позивача з
військової служби 18 жовтня 1993 року діяв
інший порядок виплати зазначеної
допомоги, зокрема статтею 9 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" передбачалося, що
військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які
звільняються зі служби, членам сімей
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та
пенсіонерам з їх числа, які втратили
годувальника, виплачується допомога в
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Абзацом першим пункту 10 постанови КМУ
№ 393 «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей», в
редакції, що діяла на час звільнення
позивача з військової служби,
встановлено, що військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби), особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ при звільненні з військової
служби або з органів внутрішніх справ
за вислугою строку служби, за віком, за
станом здоров'я, у зв'язку із
скороченням штатів або з проведенням
організаційних заходів у разі
неможливості використання на службі (в
органах) виплачується грошова допомога
в розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

Отже, звільняючись з військової служби
через хворобу 17 серпня 2010 року, позивач
мав право на отримання грошової
допомоги в розмірі, визначеному
Кабінетом Міністрів України також за
період з 01.08.1988 року пo 31.03.2000 рік.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновкам якого погодився апеляційний
суд, правильно зобов'язав відповідача
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_4 недоплачену одноразову грошову
допомогу відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» з розрахунком
вислуги 20 років 01 місяць 11 днів з
урахуванням виплачених сум.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 31 січня 2011 року та
ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2011 року, ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
першої та апеляційної інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231
КАС України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області залишити без
задоволення, постанову Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 31
січня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін