Справа № 819/1795/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 р.

Справа № 876/12404/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представника позивача
Дупіряк О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Тернопільської митниці Міндоходів на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у адміністративній справі
№819/1795/13-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТД
«Альтаір» до Тернопільської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД «Альтаір»
звернулося до суду з позовом до
Тернопільської митниці про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень форми «Р» від 29.04.2013
№14 та №15.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.09.2013р.
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Тернопільської
митниці форми «Р» від 29 квітня 2013 №14 та
№15. Повернуто з Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Альтаір» 114 грн. 70 коп. сплаченого
судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема посилається на неправильне
застосування норм Податкового кодексу
України та вказує на те, що підставою
винесення вказаних рішень є Акт
перевірки від 19.03.2013 р., а не рішення про
визначення коду товару. Просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи, представник позивача
проти апеляційної скарги заперечив,
просив скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.
Вказав, що при переміщенні товару через
митний кордон України перевірка
правильності товару з УКТ ЗЕД,
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) за ВМД
проводилась відповідачем на підставах
заявлених позивачем відомостей про
товар та будь-яких зауважень щодо
правильності заповнення ВМД,
класифікації та кодування товару під
час митного оформлення не було. Крім
того, Рішення Тернопільської митниці
від 09.01.2013 року №КТ-401-2013 про
визначення коду товару є відкликаним.

Відповідач в судове засідання явку
уповноваженого представника не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС
України, неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. На
підставі наказу №64 від 18.02.2013 року
Тернопільською митницею Державної
митної служби України було проведено
документальну невиїзну перевірку щодо
правильності класифікації товарів
«Padicoll PADYE», «Tubivis DRL 175», «CHT-Katalysator F», які
ввозилися на територію України ТОВ
«Торговий дім «Альтаір» і митне
оформлення яких здійснювалось за
період з 01.03.2010 р. по 31.12.2012 р.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 19.03.2013 р.
№н/0007/3/403000000/, в якому встановлено,
що товари «Padicoll PADYE» та «Tubivis DRL 175»
невірно задекларовані за кодом товару
згідно з УКТ ЗЕД, що призвело до
заниження податкових зобов'язань з
ввізного мита та з податку на додану
вартість на загальну суму 56724,71 грн.

В результаті розгляду Заперечень до
акту перевірки Тернопільською
митницею було скасовано висновки акту
в частині товару «Tubivis DRL 170», та
винесено податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від
29.04.2013 р. № 14 про донарахування мита в
сумі 1934,26 грн. та штрафних санкцій в
сумі 483,57 грн. та від 29.04.2013 року №15 про
донарахування податку на додану
вартість в сумі 386,85 грн. та штрафних
санкцій в сумі 96,71 грн. по товару «Padicoll
PADYE». Всього донараховано 2901,39 грн.

Вказані податкові
повідомлення-рішення позивачем були
оскаржені до Державної митної служби
України. Рішенням від 05.06.2013
№4338/6/99-99-10-01-05-15 Міністерством доходів і
зборів України (правонаступник ДМСУ)
скаргу було залишено без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення без
змін.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що оскільки
класифікаційне рішення втратило свою
чинність у зв'язку з відкликанням, то
податкові повідомлення - рішення №14 та
№15 від 29 квітня 2013 року є
неправомірними, оскільки в їх основу
було покладено саме рішення про
визначення коду товару від 9 січня 2013
року.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 41 Податкового кодексу
України, митні органи є контролюючими
органами щодо мита, акцизного податку,
податку на додану вартість, інших
податків, які відповідно до
податкового законодавства
справляються у разі ввезення
(пересилання) товарів і предметів на
митну територію України або територію
спеціальної митної зони або вивезення
(пересилання) товарів і предметів з
митної території України або території
спеціальної митної зони.

Відповідно до ст. 61Податквого кодексу
України, податковий контроль у частині
здійснення заходів, що вживаються
митними органами з метою перевірки
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів,
є складовою частиною митного контролю.

Згідно із ст.69 Митного кодексу України,
у разі виявлення під час митного
оформлення товарів або після нього
порушення правил класифікації товарів
митний орган має право самостійно
класифікувати такі товари.

Відповідно до ч. 3 ст. 345 Митного кодексу
України, митні органи мають право
здійснювати митний контроль шляхом
проведення документальних виїзних
(планових або позапланових) та
документальних невиїзних перевірок
дотримання законодавства України з
питань державної митної справи щодо,
зокрема, правильності визначення бази
оподаткування, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати митних платежів; правильності
класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів,
щодо яких проведено митне оформлення.

Частиною 6 вказаної статті передбачено,
що результати перевірки оформлюються
актом (довідкою) та є підставою для
самостійного визначення митним
органом суми податкового зобов'язання
підприємства щодо сплати митних
платежів, застосування заходів,
передбачених законом України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України
документальна невиїзна перевірка
проводиться у разі виявлення ознак, що
свідчать про можливе порушення
законодавства України з питань
державної митної справи, за
результатами аналізу електронних
копій митних декларацій, інформації, що
стосується товарів, митне оформлення
яких завершено.

Частиною 14 ст. 354 МК України визначено,
що в акті перевірки зазначаються факти
заниження і факти завищення податкових
зобов'язань підприємства, а Рішення
щодо правильності визначення
заявлених у митних деклараціях кодів
товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної
вартості та країни походження, підстав
для звільнення від оподаткування
окремими документами не оформляються,
а зазначаються в акті про результати
перевірки.

Рішення про визначення коду товару
№КТ-401-2013 від 09.01.2013 року
позивачем було оскаржено та на
виконання рішення Міндоходів України
від 5 червня 2013 року №6977/7/99-99-10-01-05-15
Тернопільською митницею Міндоходів 14
червня 2013 року було відкликано Рішення
про визначення коду товару
№КТ-401-2013 від 09.01.2013 року.

Відповідно до Наказу Міністерства
Фінансів України №650 від 30.05.2012 року ВМП
відкликає прийняте ним Рішення або
Рішення, прийняте ПМО чи митним постом,
якщо воно: було прийняте на підставі
поданих заявником недостовірних
документів, наданої ним недостовірної
та/або неповної інформації, що суттєво
вплинуло на характер цього Рішення;
суперечить законодавству України з
питань митної справи внаслідок змін у
ньому; прийнято з порушенням вимог УКТ
ЗЕД.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зазначено, що рішення про
визначення коду товару №КТ-401-2013
від 09.01.2013 року з 14 червня 2013 року
втратило свою чинність повністю,
оскільки було відкликано митним
органом у встановленому порядку, а це в
свою чергу свідчить про
неправомірність оскаржених податкових
повідомлень - рішень №14 та №15 від 29
квітня 2013 року, оскільки в їх основу
було покладено саме рішення про
визначення коду товару від 9 січня 2013
року.

Крім цього, при вирішенні даного спору,
суд першої інстанції також відповідно
до ст.244-2 КАС України враховував
практику Верховного Суду України яка
була застосована до подібних
правовідносин, відповідно до якої
митний орган не має правових підстав
для прийняття податкових
повідомлень-рішень про нарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
помилковим визначенням коду товарної
номенклатури, якщо мав місце факт їх
згоди з відомостями щодо ставки
ввізного мита чи з кодом товарної
номенклатури, зазначеної позивачем,
під час прийняття вантажно-митних
декларацій та пропуску товару на митну
територію України.

Що стосується доводів апелянта про те,
що підставою винесення вказаних
рішень є Акт перевірки від 19.03.2013 р., а не
рішення про визначення коду товару, то
такі є помилковими, оскільки висновки
акту перевірки стосуються цього ж
товару, рішення по якому було
відкликано та крім цього, рішення
Тернопільської митниці про визначення
коду товару від 09.01.2013 р. № КТ-01-2013
стало підставою для перевірки та
складання Акту від 19.03.2013 р. №
н/0007/3/403000000/ і як наслідок
прийняття оскаржених податкових
повідомлень - рішень.

Крім цього, листом від 27.05.2013 року
Фірма-виробник товару «СНТ R.Beitlich GmbH»
додатково повідомила, що продукт
«Расіісоіі РАОУЕ» ні за складом, ні за
призначенням не може бути
класифікований як поверхнево-активний
засіб.

Згідно Експертного висновку Головного
науково-дослідного інституту
метрології, сертифікації та управління
якістю Міністерства освіти і науки
України №6/імс від 23.07.2013р., композиція
(загусник) РАDІСОLL РАDУЕ (фірми «СНТ
R.Beitlich GmbH») за складом та призначенням
не може бути віднесена до
поверхнево-активних речовин, а може
декларуватися як форма акрилового
полімеру (кополімеру).

Згідно Висновку Херсонського
національного технічного університету
№12-107/155 від 24.07.2013 року - оскільки
головну роль у забезпеченні функції
анти мігранта та загусника у даній
композиції відіграє акриловий полімер
(продукт 3), а інші компоненти, не
дивлячись на їх кількісний склад, є
допоміжними до функції загусника, то
даний препарат РАDІСОLL РАDУЕ в цілому
логічно відносити саме до класу
полімерів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тернопільської
митниці Міндоходів - залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у адміністративній справі
№819/1795/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 25.03.2014 р.