Справа № 823/51/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
справа № 823/51/14

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного
адміністративного суду Чубар Т.М.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до в.о.
прокурора Христинівського району
Черкаської області Свернюка Віктора
Андрійовича про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулися
ОСОБА_4, ОСОБА_2, в якому просять визнати
неправомірними дії в.о. прокурора
Христинівського району Черкаської
області Свернюка Віктора Андрійовича
в частині непроведення перевірки
порушень Закону України «Про звернення
громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996р. та
ненадання обґрунтованої, вмотивованої
відповіді на заяви від 12.04.2013р., 22.04.2013р.,
30.05.2013р. та 12.07.2013р. з поновленням прав та
інтересів позивачів, а також
зобов'язати відповідача надати
обґрунтовану, вмотивовану відповідь на
заяви позивачів та відновити порушені
права останніх з посиланням на
законодавчі акти.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідь, надана в.о. прокурора
Христинівського району Свернюком В.А.
№ (25-15)2420вих.-13 від 02.08.2013р., є
протиправною, невмотивованою та
неповною. Відповідачем в порушення
вимог Закону України «Про звернення
громадян» та Закону України «Про
прокуратуру» в повному об'ємі не
перевірено дотримання законів під час
звернення позивачів до керівництва
СТОВ «Розсішки» та СВК «Розсішки», яким
відмовлено у прийнятті заяв про
виділення часток майнових паїв як
членів СВК та 50% майна членів КСП,
розірвання договорів оренди.

Відповідно до статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в порядку
скороченого провадження суддею
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідач на адресу Черкаського
окружного адміністративного суду
направив заперечення проти
адміністративного позову № (25-15)665вих14
від 03.03.2014р., мотивовані тим, що
відповідно до статті 12 Закону України
«Про прокуратуру» прокурор розглядає
заяви і скарги про порушення прав
громадян та юридичних осіб, крім скарг,
розгляд яких віднесено до компетенції
суду. Позивачі у своєму зверненні від
12.07.2013р. просять прокурора провести
розгляд заяв згідно статей 149, 166
Цивільного кодексу України, проте дані
норми кодексу регулюють питання
звернення на частину майна товариства
з обмеженою відповідальністю та
припинення членства у виробничому
кооперативі. Порядок вирішення таких
питань встановлений
цивільно-процесуальним
законодавством, а тому Закон України
«Про звернення громадян» не
поширюється на визначені у зверненні
позивачів питання. Окрім того, під час
проведення перевірки за зверненням від
12.07.2013р. прокуратурою Христинівського
району звернення скаржників, що
адресовані СКВ «Розсішки», вручені в.о.
голови правління СВК «Розсішки» Зубку
В.В. Дані звернення Зубком В.В. були
розглянуті та рекомендованим листом
направлені відповіді. Таким чином,
звернення позивачів від 12.07.2013р.
розглянуто належним чином, а відповідь
в.о. прокурора Христинівського району
Свернюка В.А. № (25-15)2420вих.-13 від 02.08.2013р.
відповідає вимогам закону.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.04.2013р. ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8
звернулись до прокурора
Христинівського району Менчинського
С.В. із заявою, в якій повідомляли, що
керівник СТОВ «Розсішки» Коханівський
І.А. звільнив членів СВК з роботи за
ненадання доручень на поновлення
договорів оренди, відмовляє у
виділенні часток паїв та вартості
часток майна, яке рахувалось за СВК
«Розсішки». Звернувшись з письмовим
зверненням до керівництва СВК
«Розсішки», заявникам було відмовлено
в його отриманні з посиланням на те, що
даного підприємства не існує. Письмові
звернення було повернуто, а адресат
повідомив, що заявники звернулися не за
адресою. У заяві від 12.04.2013р. позивачі
просили прокурора Христинівського
району Менчинського С.В. провести
перевірку щодо порушення закону та
зобов'язати провести розгляд заяв
згідно статей 149, 166 Цивільного кодексу
України.

Як вбачається зі змісту долученої
відповідачем до матеріалів
заперечення постанови Черкаського
окружного адміністративного суду від
12.12.2013р. в адміністративній справі №
823/3200/13-а, залишеної без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2014р.,
судом було встановлено, що громадяни
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6
та інші уклали із СТОВ «Розсішки»
договори купівлі-продажу майнових
сертифікатів СВК «Розсішки» та
отримали в 2010 році кошти через касу
підприємства, що підтверджується
довідкою СТОВ «Розсішки».

У 2010 році громадяни ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 передали належні
їм земельні ділянки в оренду СТОВ
«Розсішки». Оформлені договори оренди
укладені в письмовій формі та пройшли
державну реєстрацію. Домовленістю
сторін визначено, що розірвання
договорів в односторонньому порядку не
допускається. Дія договорів
припиняється шляхом їх розірвання за
взаємною згодою сторін або за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін в
зв'язку із невиконанням іншою стороною
взятих на себе обов'язків. Дані
обставини були підтверджені наданими
прокуратурою Христинівського району
суду: довідкою СТОВ «Розсішки» про
видачу грошових коштів згідно
договорів купівлі-продажу майнових
сертифікатів СВК «Розсішки», з якої
вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_7 отримали кошти готівкою через
касу; відповіддю голови СВК «Розсішки»
на заяви про виплату належної вартості
вкладу в колективне
сільськогосподарське об'єднання, в
якій зазначається, що заявники мають
право на отримання частки у пайовому
фонді колективного
сільськогосподарського підприємства
та земельну частку (пай), що
підтверджене відповідними документами
(свідоцтвом (майновим сертифікатом) та
державним актом на землю).

22 квітня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8 звернулись до
прокурора Христинівського району
Менчинського С.В. із заявою в порядку
статті 29 Закону України «Про звернення
громадян», згідно якої просили
провести перевірку щодо порушення
закону та зобов'язати провести розгляд
заяв згідно статей 149, 166 Цивільного
кодексу України, мотивуючи заяву тим,
що внаслідок того, що колишній керівник
СВК «Розсішки», а в даний час навіть
директор СТОВ «Розсішки», звільнивши
останніх з роботи за те, що вони
відмовили у видачі доручень на
поновлення договорів оренди, відмовляє
у виділенні часток паїв та вартості
часток майна, яке рахувалось за СВК
«Розсішки». Звернувшись з письмовим
зверненням до керівництва СВК
«Розсішки», заявникам було відмовлено
в його отриманні з посиланням на те, що
даного підприємства не існує, але їм
відомо, що в.о. керівника СВК «Розсішки»
є інженер СТОВ «Розсішки» Зубко В.В.

Листом прокуратури Христинівського
району від 23.04.2013р. № (25-15)247-13 заявників
повідомлено про те, що заява позивачів
з приводу відмови у виділенні часток
паїв, які рахувались за СВК «Розсішки»,
та встановлення місця знаходження СВК
«Розсішки» не є предметом розгляду
органів прокуратури. З приводу відмови
у виділенні часток паїв останнім
необхідно звернутися до суду.

30 травня 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8 звернулись до
прокурора Христинівського району
Менчинського С.В. із заявою, в якій
заявники повторно повідомляли
прокурора про те, що письмові
звернення, адресовані керівництву СВК
«Розсішки», було повернуто з тих
підстав, що СВК не знаходиться за
вказаною адресою. Заявники просили
провести перевірку щодо порушення
закону та зобов'язати провести розгляд
заяв згідно статей 149, 166 Цивільного
кодексу України.

За зверненням позивачів від 30.05.2013р.
прокуратурою Христинівського району
Черкаської області проведено
перевірку. Відповідно до пояснень в.о.
голови правління СВК «Розсішки» Зубка
В.В. від 12.06.2013р. на даний час СВК
«Розсішки» будь-якої діяльності не
здійснює. Всі працівники кооперативу,
отримавши майно, звільнилися та
продали майно СТОВ «Розсішки». СВК не
має власного приміщення, бухгалтерії
тощо. Від отримання кореспонденції
Зубко В.В. відмовився, оскільки за
адресою, куди прийшов працівник пошти
знаходиться інше підприємство - СТОВ
«Розсішки».

Згідно пояснень секретаря СТОВ
«Розсішки» від 12.06.2013р. (до 01.04.2010р.
працювала на посаді СВК «Розсішки») на
даний час СВК «Розсішки»
фінансово-господарської діяльності не
здійснює. У квітні 2013 року на протязі
одного тижня до СТОВ «Розсішки»
надійшло декілька заяв адресованих
відповідно даних конверта СТОВ
«Розсішки», однак зі змісту заяв
вбачалося, що вони адресовані СВК
«Розсішки», у зв'язку з цим вони були
відправлені адресатам відправника, так
як на конверті не вірно було вказано
адресат, а саме не СВК «Розсішки», а
СТОВ «Розсішки».

Листом від 27.06.2013р. № (25-15)1972вих-13
прокурор Христинівського району
Менчинський С.В. повідомив, що розгляд
колективного звернення від 30.05.2013р.
прокуратурою Христинівського району
продовжено на 15 діб у зв'язку з тим, що
матеріали перевірки, знаходяться в
прокуратурі Черкаської області.

Листом від 03.07.2013р. № (25-15)11-11 прокурор
Христинівського району Менчинський
С.В. повідомив заявників про те, що
ініціаторами звернення попередньо
були направлені поштовим зв'язком
заяви голові СВК «Розсішки» Зубку В.В.
щодо виплати їм належної частини
вкладу в колективне
сільськогосподарське об'єднання. Заяви
направлялись заказними листами, про що
свідчать надані заявниками копії
квитанцій, з яких вбачається, що вони
були направлені в СТОВ «Розсішки», а не
у СВК «Розсішки». У зв'язку з
вищевикладеним адміністрацією СТОВ
«Розсішки» вищевказані заяви були
повернуті, у зв'язку з тим, що
адміністрація СТОВ «Розсішки» не
уповноважена розглядати заяви,
адресовані керівництву СВК «Розсішки».
За результатами розгляду колективного
звернення прокуратурою району
заявниками рекомендується повторно
звернутись в СВК «Розсішки» з
письмовими заявами, які надіслати
заказними листами з повідомленням та
вказати адресат СВК «Розсішки», а не
СТОВ «Розсішки». У разі відмови або
неналежного розгляду заяв
керівництвом СВК «Розсішки» заявникам
рекомендується звернутись до
прокуратури Христинівського району
для захисту їх прав.

12 липня 2013 року ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулись до
прокурора Христинівського району
Менчинського С.В. із заявою, де
зазначали про те, що керівниками СВК
«Розсішки» та СТОВ «Розсішки» так і не
розглянуті їх заяви про виділення
частки майнових паїв в натурі та про
розірвання договорів оренди
відповідно. У зв'язку з чим заявники
просили провести перевірку щодо
порушення закону та зобов'язати
провести розгляд заяв згідно статей 149,
166 Цивільного кодексу України.

За зверненням позивачів від 12.07.2013р.
прокуратурою Христинівського району
Черкаської області проведено
перевірку. Відповідно до пояснень в.о.
голови правління СВК «Розсішки» Зубка
В.В. від 26.07.2013р. на даний час СВК
«Розсішки» будь-якої діяльності не
здійснює. Всі працівники кооперативу,
отримавши майно, звільнилися та
продали майно СТОВ «Розсішки». СВК не
має власного приміщення, бухгалтерії
тощо. Від отримання кореспонденції
Зубко В.В. відмовився, оскільки за
адресою, куди прийшов працівник пошти
знаходиться інше підприємство - СТОВ
«Розсішки».

Згідно листа-відповіді прокуратури
Христинівського району від 02.08.2013р. №
(25-15)516-13, наданої на заяву від 12.07.2013р.,
заявників повідомлено про те, що
порушені у заяві питання щодо видачі
довідки про заробітну плату,
розрахунку трудового внеску за роки
роботи в СВК «Розсішки» та виплати
трудового внеску в зв'язку з
припиненням роботи в кооперативі
регулюється трудовим законодавством
та під сферу дії Закону України «Про
звернення громадян» не підпадають.
Заяви членів СВК передані в.о. голови
правління СВК «Розсішки» Зубку В.В. для
розгляду згідно чинного законодавства.
З урахуванням викладеного, підстав для
вжиття заходів прокурорського
реагування не вбачається.

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивачів, суд враховує,
що відповідно до ч. 1 статті 1 Закону
України «Про звернення громадян» №
393/96-ВР від 02.10.1996р. (далі по тексту -
Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно з статтею 15 Закону № 393/96-ВР
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки. Рішення про відмову в
задоволенні вимог, викладених у заяві
(клопотанні), доводиться до відома
громадянина в письмовій формі з
посиланням на Закон і викладенням
мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Пунктом 6 ч. 1 статті 18 Закону № 393/96-ВР, в
свою чергу, передбачено, що громадянин,
який звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги.

Органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;

забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення;

у разі визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;

особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи тощо (стаття 19
Закону № 393/96-ВР).

Порядок розгляду і вирішення звернень
громадян, службових та інших осіб,
запитів і звернень народних депутатів
України, депутатів місцевих рад, а
також прийому громадян, службових та
інших осіб у Генеральній прокуратурі
України, прокуратурах Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізованих
прокуратурах (на правах обласних),
міських, районних, міжрайонних і
прирівняних до них прокуратурах
регламентовано Інструкцією про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури України, затвердженою
наказом Генерального прокурора
України № 9гн від 21.06.2011р. (далі по
тексту - Інструкція).

Так, відповідно до п. 1.4 Інструкції
скарга - це звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, інших осіб,
порушених діями (бездіяльністю),
рішеннями державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, службових осіб.

Згідно з п. 1.2 Інструкції прокурорів
зобов'язано при здійсненні перевірок
за зверненнями забезпечувати повне,
об'єктивне та якісне вирішення кожного
викладеного доводу, надавати юридично
грамотну, обґрунтовану та мотивовану
відповідь з посиланням на законодавчі
акти. За необхідності до проведення
перевірок залучати фахівців
відповідних контролюючих і
правоохоронних органів, авторів
звернень.

При цьому при вирішенні звернень для
перевірки їх доводів можуть бути
витребувані необхідні документи,
пояснення службових та інших осіб, дії
яких оскаржуються тощо. За підсумками
складається доповідна записка
(довідка). Якщо в результаті проведених
дій установлено обставини, які
свідчать про вчинення кримінального
правопорушення, приймається рішення
відповідно до вимог Кримінального
процесуального кодексу України (п. 4.10
Інструкції).

Пунктом 4.14 Інструкції встановлено, що
за підсумками вирішення звернень може
бути прийнято одне з таких рішень:

задоволено - вжито заходів до повного
або часткового поновлення прав і
законних інтересів заявника. Не може
вважатися задоволеним звернення,
рішення по якому прийнято не за
вимогами громадянина, а за
результатами виявлених недоліків або
порушень закону. Частково задоволене
звернення - звернення, у якому
міститься дві чи більше вимог і за
результатами перевірки якого не всі з
них визнані обґрунтованими;

повторне задоволено - звернення щодо
оскарження відповіді певної
прокуратури, за яким приймалося
рішення про відмову в задоволенні
раніше поданого звернення. При цьому
первинне рішення скасовується;

відхилено - вимоги заявника, викладені
у зверненні, визнані необґрунтованими;

роз'яснено - за зверненням, у якому не
містилося прохань про задоволення
будь-яких вимог або клопотань, надано
роз'яснення з питань правового
характеру.

Звернення громадян, запити, звернення
народних депутатів України, депутатів
місцевих рад вважаються вирішеними та
знімаються з контролю, якщо поставлені
в них питання перевірено, вжито
необхідних заходів, дано вичерпні
відповіді згідно з чинним
законодавством і направлено письмову
відповідь (п. 6.1 Інструкції).

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Вищевикладене свідчить про те, що
відповідачем були розглянуті по суті
всі обставини, викладені в заявах
позивачів, адресованих прокуратурі
Христинівського району, а також надано
вмотивовану та вичерпну відповідь, у
зв'язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар