Справа № 2а-10067/12/1370
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа
№ 916/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Затолочного В.С.

суддів:
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства
«Західукргеологія» НАК «Надра
України» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
12.12.2012 року у справі за позовом
прокурора Франківського району м.
Львова в інтересах держави в особі
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова до
Дочірнього підприємства Національної
акціонерної компанії «Надра України»
«Західукргеологія» про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Франківського району м.
Львова, діючи в інтересах держави в
особі управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова, звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
«Надра України» «Західукргеологія»
про стягнення заборгованості, в якому
просить стягнути з відповідача
заборгованість по сплаті єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 360744,21 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.12.2012 року
позов задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись із даною
постановою, оскаржив її в апеляційному
порядку, зазначивши в скарзі, що він
зареєстрований платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування в управлінні
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова. Тому перед УПФУ у
Франківському районі у позивача не
може бути ніякої заборгованості.
Існуюча заборгованість перед
Позивачем утворилася з боку Львівське
геологорозвідувальна експедиція ДП
НАК «Надра України»
«Західукргеологія», яке є самостійним
платником обов'язкових платежів. Крім
того, звертає увагу заборгованість
перед Позивачем виникла не з вини
Відповідача. Просить скасувати
постанову від 12.12.2012 року та прийняти
нове рішення про відмову в позові.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши та обговоривши матеріали
справи, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, правильно
встановив обставини справи, з яких
вбачається, що Як вбачається з
матеріалів справи, структурним
підрозділом відповідача - ЛГРЕ ДП НАК
«Надра України» «Західукргеологія»
були самостійно подані звіти до УПФ
України у Франківському районі м.
Львова про суми нарахованої заробітної
плати застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України, що
підлягають сплаті за липень, серпень,
вересень 2012 року.

16.08.2012 року УПФУ у Франківському районі
м. Львова прийнято рішення № 2160 про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску нарахованих за період з
20.02.2012 року по 09.08.2012 року у розмірі 53711,44
грн. (у т.ч. штраф на суму 22896,65 грн. та
пеня 30814,79 грн.). Вказане рішення було
надіслано рекомендованою
кореспонденцією на адресу Львівської
ГРЕ ДП НАК «Надра України»
«Західукргеологія» та отримане
адресатом 02.10.2012 року. Доказів
оскарження чи скасування зазначеного
рішення відповідачем суду не надано.

Також 28.09.2012 року згідно рішення № 3520
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску нарахованих за період з
20.04.2012 року по 25.09.2012 року, прийнятого
УПФУ у Франківському районі м. Львова,
Львівській ГРЕ ДП НАК «Надра України»
«Західукргеологія» нараховані штраф у
розмірі 3362,00 грн. та пеня 4744,09 грн.

Крім того, на виконання вимог ч. 4 ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» № 2464-VI
від 08.07.2010 року (надалі - Закон № 2464-VI) (у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) та Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
структурному підрозділу відповідача
було направлено вимоги про сплату
боргу від 07.09.2012 року № Ю-1616, від 03.10.2012
року № Ю-1682, від 05.11.2012 року № Ю-4898, які
були отримані представником
Львівської ГРЕ, що підтверджується
копіями повідомлень про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, наявних в матеріалах
справи.

Із матеріалів справи загалом
вбачається, що за період з 10.08.2012 року по
12.11.2012 року платником сплачено кошти у
сумі 61605,43 грн., які згідно календарної
черговості, зараховано у рахунок
погашення боргу, що виник до 10.08.2012 року,
в т.ч. переплата на рахунку «Утримання з
осіб, які виконують роботи за договором
ЦПХ» (2,6%) станом на 12.11.2012 року
становить 673,37 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача по сплаті єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування становить 360744,21
грн., а саме: недоїмка по єдиному
соціальному внеску 298926,68 грн., недоїмка
по фінансових санкціях 26258,65 грн.,
недоїмка по пені 35558,88 грн.

Правильно та повно встановивши
обставини справи, суд першої інстанції
дав їм належну оцінку та вірно
застосував відповідні норми
матеріального права.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №
2464-VI єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (надалі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно частини 1 пункту 1 статті 4 цього
Закону платниками єдиного внеску є
роботодавці: підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №
2464-VI на платників єдиного внеску
покладено обов'язок своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Базовим звітним періодом є календарний
місяць, а для платників, зазначених в
абзацах третьому та четвертому пункту 1
частини першої статті 4 цього Закону, -
календарний рік.

Згідно ч. 12 вказаної статті єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника. За
наявності у платника єдиного внеску
одночасно із зобов'язаннями із сплати
єдиного внеску зобов'язань із сплати
податків, інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Частинами 2, 4 статті 25 Закону № 2464-VI
визначено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків платники єдиного внеску
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому, заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Згідно пункту 2 частини 11 статті 25
Закону № 2464-VI за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону
№ 2464-VI на суму недоїмки нараховується
пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми
недоплати за кожний день прострочення
платежу.

Отже розмір заборгованості
відповідача розрахований правильно.

Стосовно доводів відповідача про те, що
він не має зобов'язань перед позивачем,
то цим доводам суд першої інстанції дав
належну правову оцінку в оскаржуваному
рішенні.

Зокрема, відповідно до частини 3 статті
95 Цивільного кодексу України, філії та
представництва не є юридичними
особами. Вони наділяються майном
юридичної особи, що її створила, і діють
на підставі затвердженого нею
положення.

Частиною 2 статті 80 Цивільного Кодексу
України визначено, що саме юридична
особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю і може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч. 1 ст. 48 КАС України, здатність
мати процесуальні права та обов'язки в
адміністративному судочинстві
(адміністративна процесуальна
правоздатність) визнається за
громадянами України, іноземцями,
особами без громадянства, органами
державної влади, іншими державними
органами, органами влади Автономної
Республіки Крим, органами місцевого
самоврядування, їхніми посадовими і
службовими особами, підприємствами,
установами, організаціями (юридичними
особами).

Відтак, відповідачем у даній справі за
зобов'язанням Львівської ГРЕ ДП НАК
«Надра України» «Західукргеологія»
правомірно зазначено ДП НАК «Надра
України» «Західукргеологія».

Причини виникнення заборгованості в
даному випадку не впливають на
правомірність вимоги про її стягнення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, а тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Західукргеологія» НАК
«Надра України» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
12.12.2012 року у справі № 2а-10067/12/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через п'яв
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.С.Затолочний

Судді
В.М. Каралюс

З.М. Матковська