Справа № 804/14434/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 р. Справа № 804/14434/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріМединській А.О. за участю:
представника позивача
представника відповідача 1
представник відповідача 2
Абоімова О.Ю. Крейса Л.О. не з'явився
(заява про розгляд справи без його
участі) розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, картки відмови та
стягнення надмірно сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат" звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області з позовними
вимогами про : - визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів № 110000003/2013/000001/2
від 22.04.2013р. та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення № 110050003/2013/00002 від 22.04.2013р.; -
стягнення з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат"
коштів на відшкодування шкоди у
вигляді надмірно сплаченого податку на
додану вартість у розмірі 118057,06 грн.; -
стягнення з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" кошти
на відшкодування шкоди у вигляді
надмірно сплаченого ввізного мита у
розмірі 28108,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
декларантом було надано у повному
обсязі документацію для митного
оформлення, тому необхідність в подачі
додаткових доказів правомірності
визначення митної вартості за ціною
договору була відсутня. Визначення
страхової вартості відноситься до
відносин Постачальника та Страховика,
ціна товару вже включає вартість його
страхування. При винесенні рішення
щодо визначення митної вартості
товарів порушені вимоги законодавства,
оскільки відповідач визначив митну
вартість товарів із застосуванням
резервного методу, тоді як позивач діяв
на підставі контракту, а тому митне
оформлення товарів потрібно було
визначити за ціною контракту.
Консультацій Митниці з декларантом не
було проведено. У зв'язку з цим позивач
просить визнати не чинним зазначене
рішення скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації а так як
позивач сплатив суму вказану в рішенні
щодо визначення митної вартості
товарів, то він просить також стягнути
надмірно нараховану відповідачем та
сплачену ним до бюджету суму. В якості
правової підстави позовних вимог
посилається на ст.ст. 49,53, 55, 57-60 Митного
Кодексу України.

Відповідач-1 адміністративний позов не
визнає, в обґрунтування заперечень
зазначив, що за результатами перевірки
документів та відомостей, наданих
підприємством позивача до митного
оформлення, проведеної у спосіб та з
урахуванням ст.377 МКУ виявлено
розбіжності та відсутність повних
відомостей, позивачу для підтвердження
заявленої митної вартості товару було
запропоновано надати додаткові
документи на її підтвердження. В
результаті проведеної перевірки
встановлено, що заявлена декларантом
митна вартість не ґрунтується на
дійсній вартості товару, у зв'язку з
неможливістю застосування основного
методу визначення митної вартості
товарів відповідачем було послідовно
перейдено до наступних методів
визначення митної вартості, та
застосовано резервний метод. Рішення
про коригування митної вартості
товарів від 22.04.2013р. є таким що
відповідає вимогам чинного
законодавства, в задоволенні позовних
вимог просив відмовити.

Відповідача-2 направив заперечення на
позовну заяву, згідно якого зазначив що
повернення помилково або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів здійснюється на підставі
висновку митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації. Вказане
передбачено ст.45 Бюджетного кодексу
України, Порядком взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України №611/147
від 20.07.2007р. В задоволенні позову просив
відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив позов
задовольнити посилаючись на доводи
викладені в ньому.

Представник відповідача-1 в судовому
засідання проти задоволення позову
заперечував посилаючись на доводи
викладені у запереченнях та додаткових
запереченнях.

Відповідач-2 направив на адресу суду
клопотання, згідно якого просив
розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, заслухавши пояснення
представника позивача та представника
відповідача-1, суд приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що позивач 08.04.2013 для
здійснення митного контролю та митного
оформлення декларантом Позивача була
подана митна декларація (далі - МД)
№110050003/2013/000688, відповідно до якої для
проведення митного оформлення було
заявлено товар : «Активований содою
бентоніт - 9 000 т; Фізичний стан: - рівень
рН: 9,0 - 10,0рН; у гранулах тіп 95% розміром
0-30мм; вологість 15-23%; індекс набухання
мін27,0 смЗ/г; вміст монтмориллоніту мін
70%. На етапі висушування бентоніт
змішується з кальцинованою содою.
Використовується у якості
закріплюючої добавки при виробництві
окатишів в гірничо-збагачувальній
промисловості»

Даний Товар поставлявся на підставі
зовнішньоекономічного контракту №354
від 27.02.13, укладеного між Позивачем та
фірмою «ASHAPURA MINECHEM LTD» (Індія), додатків
№1,2 від 27.02.2013. Поставка даного товару
здійснювалась на умовах CIF - порт
Південний, термінал «ТИС-Уголь»
Україна.

Митна вартість товару заявлена
Позивачем за ціною контракту (основний
метод) відповідно до ст. 58 Митного
кодексу України (далі - МКУ) на рівні - 48
дол.США/т (0,048 дол.США/кг або 0,38грн./кг).

За результатами перевірки документів
та відомостей, наданих до митного
оформлення виявлено наступні
розбіжності та відсутність повних
відомостей:

- розбіжності у номері інвойсу,
зазначеному у декларації країни
відправлення №4157871 від 26.02.2013
(№PRO/0464/2012-13 від 21.02.2013) та заявленому
декларантом до митного оформлення за
ЕМД від 08.04.13 №110050003/2013/000688 (AML/BB/034-А/2012-13
від 28.02.2013):

- у страховому полісі зазначено, що
страхова премія - за домовленістю але
більше 1%. Вартість товару, розрахована
зі страхової суми, зазначеної у
страховому полісі (53,75дол.США/т), не
відповідає заявленій до митного
оформлення (48дол.США/т);

- в документі про вартість фрахту (п. 18)
зазначена ставка демерреджа - 27дол.США
та комісія брокера - 2,5% (п. 20). Вказані
витрати не враховано у розрахунок,
наведений в калькуляції складових ціни
виробника;

- відповідно до п. 5.2
зовнішньоекономічного контракту до
прибуття товару в порт призначення
Продавець надає Покупцю документи, в
тому числі, копію інвойсу на фрахт,
калькуляцію виробника, прайс-лист
виробника. До митного оформлення такі
документи не надавались.

Враховуючи вищевказане під час митного
контролю та митного оформлення,
посадовою особою митниці з урахуванням
положень ст. 53 МКУ, 10.04.2013 декларанту
надіслано електронне повідомлення №
2274 про необхідність надати (за
наявності) додаткові документи для
підтвердження митної вартості за МД
№110050003/2013/000688, (копія електронного
повідомлення міститься в матеріалах
справи ) з відповідним обґрунтуванням
вищезазначених підстав для запиту
додаткових документів, а саме: інвойс
зазначений у декларації країни
відправлення; підтвердження всіх
наявних вартісних складових
врахованих у вартість товару;
документи передбачені контрактом;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Крім вищевказаного зазначено, що
відповідно до п.6 ст.53 МКУ, декларант за
власним бажанням може подати додаткові
наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Електронними повідомленням №19/04-13/11
від 19.04.2013 (копія міститься в матеріалах
справи) у відповідь на повідомлення
митниці № 9234 від 10.04.2013р. декларантом
було надано: висновок експерта від 11.04.13
№Э-89; калькуляція вартості товару б/н
від 28.02.13; лист продавця про вартість
фрахту та страхування від 28.02.2013р.;
рахунок-проформа (№/0464/2012-13 від 21.02.2013;
прайс-лист б/н від 04.02.13.

Також згідно вищевказаного
повідомлення, декларант просив
врахувати наявну у нього інформацію, що
за ВМД № 500010101/2013/0011042 від 19.04.2013р.
здійснено митне оформлення
ідентичного товару, експорт якого
здійснено одночасно з товаром, що
оцінюється за 1 методом визначення
митної вартості при рівні митної
вартості 48 дол. США за метричну тону.

Відповідачем, в ході процедури
консультацій, електронними
повідомленнями від 19.04.2013 протокол
обробки №2523 надіслано декларанту
Позивача інформацію про результати
розгляду додатково наданих документів,
та зазначено, що в рамках проведення
консультацій, направляємо наступну
інформацію. Керуючись положеннями ч.5
ст.54 Кодексу митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнитись в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості товару.
Враховуючи наявні розбіжності у
документах митного оформлення за МД,
зазначені в електронному повідомленні
від 10.04.13, посадовою особою митного
органу було сформована вимога і
відправлена 10.04.13 декларанту
засвідчена електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку. Строк
подання документів спливає 20.04.13. До
кінця цього терміну у відповідності п.6
ст.53 МКУ декларант за власним бажанням
може подати додаткові наявні у них
документи для підтвердження митної
вартості.

Повідомленням декларанта № 19/04-13/12 від
19.04.2013р. зазначено, що декларантом вже
надані 19.04.20-13р. додаткові документи
доля підтвердження заявленої митної
вартості товарів, що оцінюються,
стосовно вимоги надати підтвердження
всіх наявних вартісних складових,
врахованих у вартість товару,
повідомлено що ввезення товару
відбувається на комерційних умовах СИФ
порт Південний, і всі витрати (складові
митної вартості ), передбачені ч.10 ст.58
Митного кодексу України, включені до
ціни товару (48 дол. США за метричну
тону), та зазначені у розрахунку
-проформі від 28.02.2013р.

22.04.2013 року, митницею винесено Рішення
про коригування митної вартості
товарів № 110000003/2013/000001/2 із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості - 2-г -
резервний метод визначення митної
вартості з використанням способу
розрахунку митної вартості на підставі
документів, наданих декларантом
Позивача з урахуванням складових
митної вартості товару,.

Так згідно вказаного рішення
зазначені наступні обставини
прийняття рішення, на виконання вимог
ст.54 МК під час проведення митного
контролю і митного оформлення
здійснено контроль правильності
визначення митної вартості шляхом
перевірки розрахунку, здійсненого
декларантом, та перевірки наявності
або відсутності застережень щодо
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту).
Відповідно до п.4.1 ст.54 МК здійснено
контроль заявленої декларантом митної
вартості шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості,
наявності в поданих документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, чи
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена, або підлягає сплаті за ці
товари. В результаті встановлено
наступне: - в декларації країни
відправлення зазначено інший номер
інвойсу; - в страховому полісі
зазначено, що страхова премія - за
домовленістю але більше 1%. В документі
про вартість фрахту п.18 зазначена
ставка демерреджа, п.20 комісія брокера
(зазначене не враховано у розрахунок,
наведений в калькуляції складових
ціни); - п.5.2 контракту передбачено
надання продавцем документів (копія
інвойсу на фрахт, калькуляція
виробника, прайс-лист виробника - до
митного оформлення такі документи не
надавались. 10/04/2013 направлено
повідомлення декларанту. 19.04.2013
декларантом надіслано додаткові
документи. Відповідно до п,4.1. ст. 54
Митного кодексу України здійснено
контроль заявленої декларантом митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. В результаті
такого контролю встановлено: - в
декларації країни відправлення
зазначено інший номер інвойсу.
Додатково декларантом надіслано
рахунок-проформу від 21.02.2013 №/0464/2012-12.
Але до митного оформлення декларантом
вже надано проформу-інвойс (код
документа у гр..44 МД - 3325) від 28.02.2013 №
АМL/ВВ/034-А/2012-13. Обґрунтування
зазначеної розбіжності декларантом не
надано. -В страховому полісі зазначено,
що страхова премія - за домовленістю
але більше 1%. В листі виробника щодо
складових вартості товару, сума
страхової премії складає 01,00 дол. США за
1 метричну тону. Обгрунтування
зазначеної розбіжності декларантом не
надано; - В документі про вартість
фрахту п.18 зазначена ставка демерреджа,
п.20-комісія брокера, (зазначене не
враховано у розрахунок, наведений в
калькуляції складових ціни). Зазначені
витрати є складовими митної вартості
(п.10 ст. 58 Митного кодексу України); -
Додатково наданий прайс-лист б/н від
04.02.2013 не відповідає поняттю дійсної
вартості, відповідно до Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за
митними органами зберігається право
перевіряти (інформацію імпортерів щодо
визначення митної вартості, з точки
зору її повноти і правильності (стаття
17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна, ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару; - наданий
експертний висновок від 11.04.2013 № Э-89, не
містить висновку про якісні та
вартісні характеристики, заявленого до
митного оформлення, товару та не
враховує та не обґрунтовує вплив на
ціну товару: умови оплати, вартість
всіх транспортно-експедиторських
складових та інших особливостей
продажу. Експертом не зроблено
однозначного висновку щодо митної
вартості імпортованого товару.
Відповідно до п. 2 ст. 52 МКУ декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на
об'єктивних,документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. Згідно вимог п.10 ст.58,
відповідно до п.6 ст.54, проведено
розрахунок складових митної вартості,
за наданими декларантом документами: -
Листом від 08.04.2013, і відносно контракту
№354 від 27.02.2013 та страхового Поліса
№260600/21/12/, виробником - стороною
зовнішньоекономічного контракту,
зазначена страхова вартість
заявленого товару з урахуванням
додаткових витрат - 53,75 дол.США за 1 тону.
- У листі виробника щодо складових
вартості товару, сума

страхової премії складає 01,00 дол.США за
1 метричну тону. - В рахунку на
транспортно-експедиційне
обслуговування, вартість фрахту
складає -15,00 дол.США за 1 тону та
брокерські комісійнівитрати-2,5%-(вага
1754,3 *48,00 дол.США "2,5% = 1,2 дол.США за 1 тону).
Враховуючи всі наведені, у документах
декларанта, складових - митна вартість
заявленого товару, складає - 55,95 дол.США
за 1 тону. Проведена консультація з
метою обґрунтування вибору методу
визначення митної вартості. Наведена у
повідомленні від 19.04.2013 N19/04-13/11
інформація, щодо наявності у
декларанта інформації, що за ВМД
№500010101/2013/001042 від 19.04.2013, здійснено
митне оформлення ідентичного товару не
містить документального
підтвердження. Методологічно
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості - 2-г -
резервний метод визначення митної
вартості. Розрахунок проведено
відповідно до наданих декларантом
документів.

За результатами розгляду митної
декларації, товаросупровідних та інших
документів винесено Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів
комерційного призначення № 110050003/2013/00002
від 22.04.2013р., згідно якої повідомлено
про відмову у митному оформленні
(випуску) товарів.

Позивачем оформлено Товар, митна
вартість якого визначена за
оскаржуваним рішенням про коригування
митної вартості товарів №11000003/2013/000001/2
від 22.04.2013, за ЕМД №110050003/2013/001035 від
24.04.2013; №110050003/2013/001036 від 25.04.2013 під
гарантійні зобов'язання.

Протягом дії гарантійних зобов'язань
позивач мав право надати додаткові
документи в підтвердження заявленої
митної вартості товару за основним
методом, , Відповідач листом від 08.08.2013
№17-11-2/1843 повідомив про те, що у зв'язку з
ненадходженням від декларанта
Позивача у встановлений
законодавством строк додаткових
документів та інших відомостей у
митниці відсутні законні підстави для
перегляду рішення про коригування
митної вартості товарів №11000003/2013/000001/2
від 22.04.2013 і, відповідно, воно
залишається чинним.

Відповідно ч.1 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно ст.257 Митного кодексу України
декларування товару здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії. Умови та порядок
декларування, перелік відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю та митного оформлення,
визначаються цим Кодексом. Положення
про митні декларації та форми цих
декларацій затверджуються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення таких декларацій та інших
документів, що застосовуються під час
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, - центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Перелік
відомостей, що підлягають внесенню до
митних декларацій, обмежується лише
тими відомостями, які є необхідними для
цілей справляння митних платежів,
формування митної статистики, а також
для забезпечення додержання вимог
цього Кодексу та інших законодавчих
актів. Митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється органами
доходів і зборів на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться встановлені вказаною
статтею відомості.

Тобто, особи, які переміщують товари
через митний кордон України
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно п.15, п.16 Положення про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450, під час здійснення митного
оформлення товарів із застосуванням
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа факт
виконання окремих митних
формальностей підтверджується шляхом
внесення посадовою особою митного
органу, яка виконала таку формальність,
за допомогою автоматизованої системи
митного оформлення відповідної
відмітки до електронної митної
декларації або електронної копії
митної декларації, поданої на
паперовому носії. Митна декларація на
паперовому носії вважається
оформленою за наявності на всіх її
аркушах відбитка особистої номерної
печатки посадової особи митного
органу, яка завершила митне оформлення.

Відповідно ст.51,ст.257 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання митної декларації.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України
встановлені Положенням про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450.

Згідно вимог ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 53 МК України визначає перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, а саме: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Вищенаведений перелік документів є
обов'язковим для надання при митному
оформленні товару.

Частина 3 ст.53 встановлює, якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Разом з тим, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Заявлена митна вартість товару
визначається у відповідності з
ст.ст.58-64 МК України. Статтею 57 Митного
кодексу України (далі - МК) встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:1) основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
визначено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

В силу ч. 2 ст.58 Митного кодексу України
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Так як встановлено судом згідно
матеріалів справи, під час митного
контролю та митного оформлення,
посадовою особою митниці встановлено
розбіжності у номері інвойсу,
зазначеному у декларації країни
відправлення №4157871 від 26.02.2013
(№PRO/0464/2012-13 від 21.02.2013) та заявленому
декларантом до митного оформлення за
ЕМД від 08.04.13 №110050003/2013/000688 (AML/BB/034-А/2012-13
від 28.02.2013); у страховому полісі
зазначено, що страхова премія - за
домовленістю але більше 1%. Вартість
товару, розрахована зі страхової суми,
зазначеної у страховому полісі
(53,75дол.США/т), не відповідає заявленій
до митного оформлення (48дол.США/т); в
документі про вартість фрахту (п. 18)
зазначена ставка демерреджа - 27дол.США
та комісія брокера - 2,5% (п. 20). Вказані
витрати не враховано у розрахунок,
наведений в калькуляції складових ціни
виробника; - відповідно до п. 5.2
зовнішньоекономічного контракту до
прибуття товару в порт призначення
Продавець надає Покупцю документи, в
тому числі, копію інвойсу на фрахт,
калькуляцію виробника, прайс-лист
виробника. До митного оформлення такі
документи не надавались.

Митним органом з урахуванням положень
ст.53 МКУ, декларанту повідомлено про
необхідність надання додаткових
документів для підтвердження митної
вартості за МД №110050003/2013/000688, з
відповідним обґрунтуванням
вищезазначених підстав для запиту
додаткових документів.

Електронними повідомленням №19/04-13/11
від 19.04.2013 (копія міститься в матеріалах
справи) у відповідь на повідомлення
митниці № 9234 від 10.04.2013р. декларантом
було надано: висновок експерта від 11.04.13
№Э-89; калькуляція вартості товару б/н
від 28.02.13; лист продавця про вартість
фрахту та страхування від 28.02.2013р.;
рахунок-проформа (№/0464/2012-13 від 21.02.2013;
прайс-лист б/н від 04.02.13.

Суд критично оцінює документи, які були
надані декларантом митному органу на
підтвердження складових митної
вартості зважаючи на наступне.

Щодо наданого декларантом Позивача
рахунку-проформи №РROFORMA/0464/2012-13 від
21.02.2013, посилання на який міститься в
митній декларації країни відправлення,
за формою та змістом ідентичний
наданому до митного оформлення за ЕМД
від 08.04.13 №110050003/2013/000688 рахунку
№АМL/ВВ/034-А/2012-13 від 28.02.2013 (відмінність
тільки у реквізитах), то суд зазначає що
обґрунтованих пояснень щодо наявності
однакових рахунків з різними
реквізитами (№, дата), наданих при
експорті партії товару, що оцінюється,
в країні відправлення та при ввезенні
цієї партії товару на митну територію
України декларантом не надано, як під
час митного оформлення товару, так і
під час розгляду справи в суді. Крім
цього, згідно рахунку №АМL/ВВ/034-А/2012-13
від 28.02.2013 зазначені умови оплати
(протягом 60 днів від дати коносамента)
не відповідають умовам контракту п.3.1.
(не пізніше 90 календарних днів).

Надані до суду платіжні доручення від
30.04.2013 №136 та від 21.05.2013 №137 не
відповідають даним зазначеним в
рахунку №АМL/ВВ/034-А/2012-13 від 28.02.2013,
оскільки коносамент МUN/UКR/СІС/005
датований 28.02.2013, отже оплата за
вказаним рахунком мала відбутися
29.04.2013.

Листом продавця від 28.02.13 щодо вартості
партії товару 9 000 мт, що поставляється
Позивачу, визначена вартість товару на
умовах СIF порт Південний на рівні
48дол.США/т, яка складається з вартості
на умовах FОВ - 32дол.США/т, вартості
морського фрахту - 15дол.США/т та
страхування - Ідол.США/т. При цьому,
згідно з даними калькуляції вартості
товару від 28.02.2013 рентабельність
(прибутковість складає 1,30 дол.США/т
(4,24%).

Поряд з цим, листом від 08.04.13 відносно
контракту №354 від 27.02.2013 та страхового
полісу №260600/21/12/, виробником -
стороною зовнішньоекономічного
контракту, зазначена страхова вартість
заявленого товару з урахуванням
додаткових витрат - 53,75 дол.США/т.

Отже, сума витрат, понесених
підприємством-імпортером які не
увійшли у ціну товару і, відповідно, не
сплачені Позивачем, складає
53,75-48=5,75дол.США/т, що значно перевищує
показник рентабельності 1,30 дол.США/т.

Суд погоджується з висновком митного
органу, в частині того що
вищезазначене вказує на те, що Позивач
імпортує Товар за ціною, яка є нижче
собівартості на 4,45 дол.США/т (5,75-1,30=4,45
дол.США/т).

Щодо калькуляції виробника по
формуванню вартості товару від 28.02.13,
надісланої декларантом, надана
безпосередньо для Позивача в рамках
обґрунтування вартості бентоніту для
виробництва окатишів, що поставляється
за контрактом від 27.02.13 №354, то вона не
містить інформації знеособленого
характеру.

Відповідно до інформації Інтернет
сайту виробника (wvvw.ashapura.com) компанією
Ashapura Minechem здійснюється видобуток,
обробка та експорт бентоніту і
бокситів широкого спектру.

Наданий до митного оформлення
прайс-лист б/н від 04.02.2013, також містить
звернення безпосередньо до Позивача з
інформацією лише про вартість
активованого бентоніту на умовах
поставки CIF порт Південний на рівні
48дол.США/т, як обумовлено
зовнішньоекономічним контрактом від
27.02.13 №354 між Позивачем та фірмою «Ashapura
Minechem Ltd».

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару. Під «дійсною
вартістю», відповідно до статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року, згода на обов'язковість якої
надана Верховною Радою України,
розуміється ціна, за якою такий або
аналогічний товар продається або
пропонується для продажу при
нормальній ході торгівлі в умовах
повної конкуренції.

Крім зазначеного, під поняттям
„прайс-лист (прейскурант)" розуміється
нормативне виробничо-практичне або
довідкове видання, яке містить
систематизований перелік матеріалів,
виробів, обладнання, виробничих
операцій, товарів, послуг, ін. із
зазначенням ціни та скорочених
характеристик (ГОСТ 7.60-90). Окремі
прайс-листи можуть бути видані на
оптовий та роздрібний продаж. Тобто
прайс-лист містить інформацію про ціни,
за якими товар продається або
пропонується для продажу при
нормальній ході торгівлі в умовах
повної конкуренції.

Наданий експертний висновок
Криворізького представництва
Дніпропетровської ТПП України від 11.04,13
№Э-89, також оцінюється судом критично
з огляду на наступне.

Як вбачається з розділу «Матеріали та
документи», то страховий поліс,
документи про вартість фрахту та лист
від 08.04.13 позивачем для здійснення
вказаного дослідження не надавались, а
отже інформація, яка в них міститься
експертом врахована не була.

Крім того експертом було застосовано
порівняльний підхід (стор.З висновку),
під час якого товар, що оцінюється,
порівнювався з об'єктами порівняння:
товаром №1 - країна походження Іран, за
ціною 30-40 дол.США/мт; товаром №2 - країна
походження Індія, за ціною 40-50
дол.США/мт; товаром №3 - країна
походження Індонезія, за ціною 12-20
дол.США/мт. При цьому ціни вказані на
умовах FOB/.

Відповідно до застережень,
передбачених ч.1 ст.61 МКУ товари не
вважаються ідентичними або подібними
(аналогічними) оцінюваним, якщо вони не
вироблені в тій же країні, що і товари,
які оцінюються. Таким чином, не можна
робити порівняння цін між товарами
різних країн, та використовувати
подібну інформацію для митних цілей.

Експертом враховано (стор.8) те, що ціна
товару у вказаних діапазонах зазначена
для великої партії товару (500т і більше)
- мінімальна, а для дрібної партії (10-20т)
-максимальна. При цьому, експертом при
проведенні експертизи (табл..З)
здійснюється розрахунок поправки на
умови продажу (22%), обґрунтовуючи цей
показник тим, що у випадку придбання
продукції оптом фірма-постачальник
зазвичай надає значні знижки для
імпортера, так звану поправку на умови
продажу.

Однак, примітками до п.2 статті VII
«Оцінка товару для митних цілей»
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
(ГАТТ 1947) визначено, що сумісним зі
статтею VII було б припущення, що «дійсна
вартість» може бути представлена
ціною, зазначеною у рахунку, плюс
будь-які не включені до неї збори за
виправдані витрати, які є звичайними
складовими «дійсної вартості», а також
плюс будь-яка виняткова знижка чи інше
зменшення звичайної конкурентної ціни.

Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.

Доводи позивача щодо не проведення
консультацій митниці з декларантом
судом не приймаються та матеріалами
справи спростовуються, оскільки
наявність електронного листування між
позивачем та відповідачем, свідчить що
митний орган та декларант здійснили
обмін наявною у кожного з них
інформацією.

Щодо неможливості застосування
послідовно інших методів, то судом
враховані, обставини справи та
письмові заперечення відповідача в цій
частині і пояснення надані в судовому
засіданні, згідно яких, в рамках
проведення процедури консультацій
декларантом у повідомленні від 19.04.2013
№19/04-13/11 була наведена інформація, щодо
наявності у декларанта інформації про
митне оформлення ідентичного товару за
МД №500010101/2013/001042 від 19.04.2013, однак
документального підтвердження
декларантом надано не було. Зазначена
декларація оформлена іншою митницею.

Після запиту до Південної митниці
Міндоходів та отримання копії вказаної
декларації при опрацюванні зазначених
даних з'ясовано, що вказаний товар
поставлявся на адресу ПАТ «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» за
тією ж самою декларацією країни
відправлення та рахунком-проформою
від 21.02.2013, які містять зовсім інші дані,
що вказує на ознаки не достовірності
документів. ( копія вказаної декларації
міститься в матеріалах справи та
досліджена в судовому засіданні). Крім
цього, при здійсненні митного
оформлення посадовими особами
звернуто увагу на ідентичні
розбіжності в документах, які виявлені
відповідачем, зокрема страхову суму,
зазначену в страховому полісі.

У зв'язку із неможливістю
застосування основного методу
визначення митної вартості товарів
Відповідачем було послідовно
перейдено до наступного методу
визначення митної вартості.

Так, другорядний метод визначення
митної вартості - 2а) - метод визначення
за ціною договору щодо ідентичних
товарів не можливо було застосувати у
зв'язку з відсутністю інформації про
митне оформлення ідентичних товарів за
ціною договору, тобто однакових за
всіма ознаками з оцінюваними товарами.

Відповідно до ч.2 ст. 60 МКУ під подібними
(аналогічними) розуміються товари, які
хоч і не однакові за всіма ознаками, але
мають схожі характеристики і
складаються зі схожих компонентів,
завдяки чому виконують однакові
функції порівняно з товарами, що
оцінюються, та вважаються комерційно
взаємозамінними.

При цьому, згідно з ч.1, 2 ст. 61 МКУ
передбачено застереження щодо
застосування методів 2а) та 26), зокрема
товари не вважаються ідентичними або
подібними (аналогічними) оцінюваним,
якщо вони не вироблені в тій же країні,
що і товари, які оцінюються. Товари,
виготовлені не виробником оцінюваних
товарів, а іншою особою, беруться до
уваги лише у разі, якщо немає ні
ідентичних, ні подібних (аналогічних)
товарів, виготовлених особою -
виробником товарів, що оцінюються.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості, передбачені ст.62
МКУ та ст.63 МКУ неможливо було
застосувати у зв'язку із відсутністю
об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню та належать до вартості
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів.
Відсутність необхідної інформації та
документів підтверджується
матеріалами справи, виходячи із вимог
ст. 62 МКУ і ст. 63 МКУ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 64 МКУ, у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі.

Отже, відповідачем застосовано
другорядний метод визначення митної
вартості - 2-г - резервний метод з
використанням способу розрахунку
митної вартості на підставі
документів, наданих декларантом
позивача з урахуванням складових
митної вартості товару, передбачених
ч.10 ст.58 МКУ, та прийнято рішення про
коригування митної вартості від 22.04.2013
№110000003/2013/000001/2.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що у митного органу виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, а оскільки позивач не
надав достатньо додаткових документів
для її підтвердження, митний орган,
відповідно до митного законодавства,
провівши процедуру консультацій з
декларантом, правомірно оформив картку
відмови та визначив митну вартість
товару за резервним методом.

Таким чином, з врахуванням норм чинного
законодавства, доказів наявних в
матеріалах справи, пояснень наданих
сторонами в судовому засіданні, суд
приходить до висновку, що
відповідачами правомірність своїх дій
доведена, при винесенні оскаржуваних
рішень про коригування митної
вартості товарів № 110000003/2013/000001/2 від
22.04.2013р. та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення №
110050003/2013/00002 від 22.04.2013р. відповідач-1
діяв в межах повноважень та на підставі
вимог законодавства, у задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Оскільки відповідачем-1 правомірно
відмовлено в митному оформленні та
прийняте законне рішення про
коригування митної вартості, то
підстави для задоволення позовних
вимог до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області, в
частині повернення з Державного
бюджету України сплаченого податку на
додану вартість та суми ввізного мита у
суду також відсутні.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, картки відмови та стягнення
надмірно сплачених коштів, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Н.В. Турлакова