Справа № 826/16348/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Грищенко
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Грищенко Т.М.,

суддів
Мельничука В.П., Мацедонської В.Е.,

при секретарі
Киш С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, апеляційну скаргу Малого
приватного підприємства "Традиція-98" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 листопада 2013 р. у
справі за адміністративним позовом
Малого приватного підприємства
"Традиція-98" до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва ГУ Міністерства доходів і зборів
України про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 листопада 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для зміни
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, приймаючи
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову вказав на те,
що позивачем не надано суду жодних
первинних документів на підтвердження
реальності та товарності
правовідносин з контрагентами.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Оболонському районі міста Києва
Державної податкової служби була
проведена документальна планова
виїзна перевірка МПП «Традиція-98» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «ГМФ», ТОВ «БС «Консалтінг Юкреін»,
ТОВ «Ньюмодуль 2011», ТОВ «Соло-25», ТОВ
«ТК «Смарт» за період 01.07.2011 по 30.06.2012.
Результати перевірки оформлені актом
№ 506/22.2-10/30045559 від 08.05.2013 року.

В ході проведення документальної
позапланової виїзної перевірки та
згідно висновків цього Акта,
відповідачем порушено вимоги
підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134,
підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 149.1 статті 149
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено суму податку
на прибуток підприємства, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету на
суму 816 707,00 грн. та порушення пункту 185.1
статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів
198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2
статті 200 Податкового кодексу України в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет на суму
711302,00 грн.

Відповідачем були використані Акти ДПІ
у Шевченківському районі м. Києва ДПС.

Так, відповідно до акта ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС №
2268/23-04/34486030 від 27.10.2012 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "ГМФ" встановлено, що
укладання ТОВ "ГМФ" правочинів з
контрагентами - постачальниками та
контрагентами - покупцями, не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків. Службовою запискою
податкової надано висновок згідно
якого підприємство за податковою
адресою не знаходиться та копію
пояснення службової особи
підприємства директора та засновника
ТОВ «ГМФ» про непричетність його до
діяльності даного підприємства.

Згідно з актом ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС № 147 /23-04/36412065 від
15.02.2012 «Про результати позапланової
невиїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю ТОВ «БС
«Консалтінг Юкреін» у останнього
наявні ознаки «фіктивності» та
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності.
Крім того, до акту були додані копії
пояснень гр. ОСОБА_2 щодо його
непричетності до діяльності
підприємства та.

Відповідно до акта ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
№598/22-40/37617602 від 18.06.2012 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Ньюмодуль 2011» співробітниками ГВПМ
ДПІ у Шевченківському районі проведено
обстеження місцезнаходження за
юридичною адресою: м. Київ. вул. Ризька,
буд. 73-Б. про що складено акт
незнаходження, а допитаний директор та
засновник ТОВ «Ньюмодуль 2011» ОСОБА_3
зазначив про непричетність до ведення
фінансово-господарської діяльності
підприємства та вказав про те, що
зареєстрував його за грошову
винагороду у зв'язку з чим складено
висновок про фіктивність №660/ДПІ/2610/3
від 06.02.2012.

Актом ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва ДПС № 572/22-40/30399950 від 13.06.2012 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Соло-25" було встановлено, що
згідно баз ДПС підприємство має стан - 9
"Направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням" та
від ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва ДПС отримано службову записку
№909/ДПІ/07-10/3 від 05.06.2012 з висновком щодо
наявності ознак «фіктивності» та
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності
ТОВ "Соло-25". Даний висновок був
зроблений на основі проведеного допиту
засновника та директора ТОВ "Соло-25"
ОСОБА_4, відповідно до якого, він
зазначив про те, що зареєстрував дане
товариство на своє ім'я за грошову
винагороду без мети здійснення
фінансово-господарської діяльності

Відповідно до акта ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
№1196/2240/33751018 від 22.08.2012 року «Про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ "ТК"СМАРТ" згідно листа ДПС у
Закарпатській області № 2802/09 від 17.12.2012
було встановлено, що у провадженні
слідчого відділу ДПС у Закарпатській
області знаходиться кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР 21.11.2012 за
№0000003, відносно ОСОБА_5, 20.01.1981 р.н,
та невстановлених осіб за вчинення
ними фіктивного підприємництва - ТОВ
«Техно» за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205
Кримінального кодексу України,
досудовим слідством в рамках якого
встановлено, що невстановлені особи,
діючи від імені призначеного директора
ТОВ "Техно" з метою безпідставного
формування податкового кредиту
реальною діючим суб'єктам
господарювання, документально
оформили безтоварні операції, зокрема,
з ТОВ "ТК "СМАРТ", від імені якого в
подальшому невстановлені слідством
особи використовуючи схему
документального оформлення фінансових
операцій, безпідставно формували
податковий кредит підприємствам
реального сектору економіки.

Також, Державною податковою інспекцією
у Оболонському районі міста Києва
Державної податкової служби до МПП
«Традиція-98» були направлені запити
щодо надання письмових пояснень з
документальним підтвердженням з
питань взаємовідносин з ТОВ «Соло-25» та
ТОВ "ТК "СМАРТ" у відповідь на які МПП
«Традиція-98» надано письмові
пояснення, однак відповіді були дані не
в повному обсязі, а саме: підприємством
не було надано розрахункових
документів з ГОВ «Соло-25» та ТОВ "ТК
"СМАРТ", а також документів, що
підтверджують відображення даних
операцій в бухгалтерському та
податковому обліку.

Крім того, на запит ДПІ у Оболонському
районі м. Києва ДПС (вих. № 4944/10/22.2-06/3 від
28.02.2013) щодо надання письмових пояснень
з документальним підтвердженням з
питань взаємовідносин з ТОВ «ГМФ», ТОВ
«БС Консалтінг Юкреїн», ТОВ «Ньюмодуль
2011», ТОВ «Соло-25» листом МПП
«Традиція-98» відмовило в наданні
документів.

З вищевикладеного податковий орган
дійшов висновку про встановлення факту
не підтвердження взаємовідносин МПП
«Традиція-98» з контрагентами ТОВ
«ГМФ», ТОВ «БС Консалтінг Юкреін», ТОВ
«Ньюмодуль 2011», ТОВ «Соло-25», ТОВ «ТК
«Смарт» за період за перевіряємий
період, а саме, не підтверджено
наявність поставок товарів (послуг) від
зазначених
підприємств-постачальників.

31.05.2013 на підставі акта № 506/22.2-10/30045559
від 08.05.2013 прийняті податкові
повідомлення - рішення, якими збільшено
суму грошового зобов'язання № за
платежем податок на додану вартість на
суму 889 128,00 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 177 826,00 грн. та № за
платежем податок на прибуток
підприємств на загальну суму 820 094,00 грн.
у тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) на 3 387,00 грн..

Подані позивачем оскарження на
податкові повідомлення-рішення
Міністерством доходів та зборів
України було залишено без задоволення,
а податкові повідомлення - рішення - без
змін

Не погоджуючись з вище вказаними
податковими повідомленнями -
рішеннями, Мале приватне підприємство
"Традиція-98" звернулося до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, вказав на
відсутність підтвердження первинної
документації.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає зокрема у разі здійснення
операцій з придбання товарів та послуг,
які відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього
Кодексу є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
п. 201.10 цієї ж статті є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених норм Податкового
кодексу України вбачається, що
виникнення у платника податків права
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість можливе, за
умови придбання ним товарів та послуг
для використання їх при здійсненні ним
господарської діяльності,
визначальною ознакою якої є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Підставою для виникнення такого права
є виписана контрагентом,
зареєстрованим як платник податку на
додану вартість, податкова накладна,
оформлена відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Разом з тим, колегія суддів вказує на
залежність права платника податку на
нарахування податкового кредиту від
фактичного здійснення господарської
операції з підтвердженням такого
здійснення достовірними первинними
документами.

Також, відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

До складу витрат не включаються
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинним
документом вважається документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією, в свою чергу є
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Господарські операції для визначення
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та валових
витрат для цілей визначення об'єктом
оподаткування податком на прибуток
мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність таких
операцій.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України за №
742/11/13-11 від 02.06.2011 року визначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права
платника податків на формування
податкового кредиту та валових витрат,
судом має бути перевірено чи мали
операції між платником податків та
його контрагентами реальний товарний
характер, можливість здійснення таких
операцій з урахуванням оперативності
проведення операцій та віддаленості
контрагентів один від одного, подальше
використання позивачем придбаної у
зазначених контрагентів продукції, при
цьому, суд має виходити з того, що
наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до закону
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для
відшкодування податку на додану
вартість в подальшому, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції.

Як вбачається з вищевикладеного, судом
першої інстанції вірно зроблено
висновок про те, що позивач не надавши
копій договорів укладених з
зазначеними контрагентами,
відповідної первинної документації, а
також доказів здійснення
перерахування коштів вказаним
контрагентам та використання
отриманих від них товарів (робіт,
послуг) у власній господарській
діяльності та здійснення оплати за
отримані послуги, суд не міг
підтвердити факт реальності фінансово
- господарських відносин з
контрагентами ТОВ «ГМФ», ТОВ «БС
«Консалтінг Юкреін», ТОВ «Ньюмодуль
2011», ТОВ «Соло-25», ТОВ «ТК «Смарт».

Отже, позивачем не було надано суду
жодних доказів та не доведено
підтвердження реальності та
товарності фінансово - господарських
відносин з даними контрагентами.

Крім того посилання апелянта на те, що
Державна податкова інспекція у
Оболонському районі ГУ Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві
станом на момент винесення рішення
була обізнана в тому, що була винесена
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24.05.2012 у справі №
826/5263/13-а, якою було визнано
протиправними дії відповідача та
скасовано наказ № 755 від 10.04.2013 та була
залишена в силі ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.07.2013, не беруться до уваги,
оскільки дана постанова як вбачається
з матеріалів справи та вірно
встановлено судом була прийнята та
набрала законної сили вже після
прийняття податкових повідомлень -
рішень № від 31.05.2013 та № від
31.05.2013.

Таким чином податкові повідомлення -
рішення, якими збільшено суму
грошового зобов'язання № за
платежем податок на додану вартість на
суму 889 128,00 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 177 826,00 грн. та № за
платежем податок на прибуток
підприємств на загальну суму 820 094,00 грн.
у тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) на 3 387,00 грн.,
відповідачем були винесені правомірно,
з огляду на те, що на момент прийняття
податкових повідомлень - рішень №
від 31.05.2013 та № від 31.05.2013 факт
протиправності наказу на підставі
якого було проведено перевірку та дій
відповідача щодо проведення перевірки
за результатами якої складено акт №
506/22.2-10/30045559 від 08.05.2013 на підставі якого
прийняті податкові повідомлення -
рішення встановлено не було.

Посилання позивача на допущені
відповідачем при проведенні перевірки
порушення вимог податкового
законодавства та скасування наказу на
підставі якого було проведено
перевірку не можуть бути належними
підставами для скасування позивачем не
було надано суду належних доказів на
підтвердження правомірності
формування витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування та
податкового кредиту по фінансово -
господарським взаємовідносинам з
контрагентами ТОВ «ГМФ», ТОВ «БС
«Консалтінг Юкреін», ТОВ «Ньюмодуль
2011», ТОВ «Соло-25», ТОВ «ТК «Смарт», а
також те, що вони не мають впливу на
факт допущення позивачем порушення
вимог чинного законодавства.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
позивачем не надано суду жодних
первинних документів на підтвердження
реальності та товарності
правовідносин з контрагентами як і не
було зазначено про причини
неможливості надання відповідних
документів, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав вважати
наявним

Отже, у Малого приватного підприємства
"Традиція-98" відсутні підстави права на
формування витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з контрагентами ТОВ
«ГМФ», ТОВ «БС «Консалтінг Юкреін», ТОВ
«Ньюмодуль 2011», ТОВ «Соло-25», ТОВ «ТК
«Смарт», оскільки позивач жодних
первинних документів на підтвердження
реальності та товарності
правовідносин з контрагентами

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем не було доведено факт
здійснення господарських операцій з
контрагентами.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Традиція-98" - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 листопада 2013 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Т.М.Грищенко

Судді

В.П.Мельничук

В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.