Справа № 803/358/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року Справа № 803/358/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Остапчука
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлення випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3, позивач, підприємець)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування карток відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлення випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00126
від 22.08.2013 року, №205070000/2013/00129 від 27.08.2013
року, № 205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем необґрунтовано та
неправомірно було відмовлено у
прийнятті митних декларацій
№205070000/2013/044805 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/045487 від 27.08.2013 року та
№205070000/2013/046996 від 04.09.2013 року та митному
оформленні трьох партій аналогічного
товару - сало без пісних частин, свиняче
обвалене, без шкіри без спецій, без
теплової кулінарної обробки, без
консервування, без харчових добавок та
приправ, придбаного ОСОБА_3 згідно
контракту №37/2013/ВE від 11.07.2013 року,
укладеного з фірмою «Wesvlees Group nv»
(Вествліс груп нв, Бельгія), та інвойсів
№VKP2/200478 від 19.08.2013 року, №VKP2/200497 від
23.08.2013 року та №VKP2/200520 від 02.09.2013 року.

Підприємцем ОСОБА_3 22.08.2013 року, 27.08.2013
року та 04.09.2013 року для митного
оформлення й митного контролю товарів
та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
було надано відповідачу усі необхідні
документи. В графах 12, 45 вантажно-митних
декларацій (далі - ВМД) №205070000/2013/044805 від
22.08.2013 року, №205070000/2013/045487 від 27.08.2013 року
та №205070000/2013/046996 від 04.09.2013 року
позивачем було вказано митну вартість
із врахуванням витрат на
транспортування у розмірі 173 310,21 грн.
або 16 200,50 євро (тобто 0,72 євро за 1 кг в
першому випадку), 172 990,85 грн. або 16 205,76
євро (0,72 євро за 1 кг в другому випадку)
та 169 993,96 грн. або 16 146,26 євро (0,72 євро за 1
кг в третьому випадку), визначену за
ціною контракту відповідно до наданих
відповідачу документів та в порядку,
передбаченому статтею 58 Митного
кодексу України.

За результатами розгляду 22.08.2013 року,
27.08.2013 року та 04.09.2013 року відповідачем
були оформлені та видані позивачу
картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року відповідно
(далі - картки відмови).

Підставою прийняття зазначених рішень,
як вбачається із змісту відмови, стала
невідповідність заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу
України, отримання рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року. У цих же
картках відмови визначено умову,
виконання якої забезпечує можливість
здійснення митного оформлення -
привести графи 12, 45 ВМД у відповідність
до рішення про визначення митної
вартості №205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року
(далі - рішення). Згідно зазначеного
рішення відповідачем було визначено
митну вартість товару, що надійшов на
адресу позивача згідно контракту
№37/2013/ВE від 11.07.2013 року, укладеного з
фірмою «Wesvlees Group nv» (Вествліс груп нв,
Бельгія), за ціною 1,1354 євро за 1 кг. Таким
чином, різниця між митною вартістю,
визначеною митницею, та митною
вартістю, визначеною декларантом, за
інвойсом №VKP2/200478 від 19.08.2013 року
становить 8308,29 євро на користь першої,
за інвойсом №VKP2/200497 від 23.08.2013 року
становить 8311,32 євро на користь першої
та за інвойсом №VKP2/200520 від 02.09.2013 року
становить 8304,93 євро на користь першої.

Позивач зазначає, що окремого рішення
про коригування митної вартості
інспекторами митного посту «Луцьк» по
кожній поставці товару не приймалося,
процедура консультацій із декларантом
щодо вибору для застосування методів
визначення митної вартості товару не
проводилася.

В результаті таких дій посадових осіб
митниці, з метою запобігання псування
товару та нарахування штрафних санкцій
за можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 22.08.2013 року,
27.08.2013 року та 04.09.2013 року було подано
через свого декларанта для митного
оформлення товару нові ВМД
№205070000/2013/044864, №205070000/2013/045589 та
№205070000/2013/047013 відповідно, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведену у рішенні митниці. Митне
оформлення проводилося за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави.

Також позивач вказує, що картки відмови
№205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року є
протиправними, оскільки при проведенні
митного контролю у графі "Для відміток
митного органу" ДМВ №205070000/2013 від 22.08.2013
року, №205070000/2013 від 27.08.2013 року та
№205070000/2013 від 04.09.2013 року службовими
особами Ягодинської митниці не вчинено
жодних записів, яке це передбачено
пунктами 2.3, 2.6-2.8 Наказу Міністерства
фінансів України №500 "Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення", а саме: не
прийнято одне з рішень, яке це
передбачено частиною третьою статті 54
Митного кодексу України - або про
визнання митної вартості, або про
прийняття письмового рішення про її
коригування відповідно до положень
статті 55 цього Кодексу.

Також, на думку позивача, чинне митне
законодавство України не передбачає
право митного органу відмовляти в
митному оформленні (шляхом прийняття
картки відмови) на підставі рішення про
коригування митної вартості товару, що
не стосується даного митного
оформлення.

На підставі вищевикладеного, просить
суд визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовні заяві та
просив позов задовольнити.

В поданих запереченнях на
адміністративний позов та в судовому
засіданні представник відповідача
позову не визнав з таких підстав. При
здійсненні митного оформлення 22.08.2013
року, 27.08.2013 року та 04.09.2013 року митним
інспектором внаслідок перевірки було
виявлено, що за цим же
зовнішньоекономічним контрактом
№37/2013/ВE від 11.07.2013 року раніше, а саме
22.07.2013 року, було прийнято рішення про
коригування митної вартості
№205000006/000078/1, а тому окремого рішення
про коригування митної вартості
виносити немає необхідності, оскільки
згідно пункту 2.13 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України від 13
липня 2012 року №362, робота посадових
осіб з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків здійснюється шляхом перевірки
наявності прийнятих іншими митними
органами рішень про коригування митної
вартості товарів, що ввозились на
виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
заміняє, що і оцінювані товари.

На підставі вищевикладеного,
представник митниці просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей; у
випадках, визначених цим Кодексом та
Податковим кодексом України, сплатити
митні платежі або забезпечити їх
сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу; у випадках, визначених цим
Кодексом та іншими законами України,
сплатити інші платежі, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи.

Судом встановлено, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту
№37/2013/ВE від 11.07.2013 року, укладеного між
підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та фірмою
«Wesvlees Group nv» (Вествліс груп нв, Бельгія)
(продавець), інвойсів №VKP2/200478 від 19.08.2013
року, №VKP2/200497 від 23.08.2013 року та №VKP2/200520
від 02.09.2013 року позивач 22.08.2013 року,
27.08.2013 року та 04.09.2013 року ввезла на
територію України три партії товару, а
саме:

- 22.08.2013 року згідно поданої ВМД
№205070000/2013/044805 - сало без пісних частин,
свиняче обвалене, без шкіри без спецій,
без теплової кулінарної обробки, без
консервування, без харчових добавок та
приправ, вагою 20000,70 кг за ціною 0,72 євро
за кг на загальну суму 14400,50 євро;

- 27.08.2013 року згідно поданої ВМД
№205070000/2013/045487 - сало без пісних частин,
свиняче обвалене, без шкіри без спецій,
без теплової кулінарної обробки, без
консервування, без харчових добавок та
приправ, вагою 20008 кг за ціною 0,72 євро за
кг на загальну суму 14405,76 євро;

- 04.09.2013 року згідно поданої ВМД
№205070000/2013/046996 - сало без пісних частин,
свиняче обвалене, без шкіри без спецій,
без теплової кулінарної обробки, без
консервування, без харчових добавок та
приправ, вагою 19994,80 кг за ціною 0,72 євро
за кг на загальну суму 14396,26 євро;

Для митного оформлення товару
декларантом 22.08.2013 року були подані на
митний пост «Луцьк» Ягодинської
митниці документи, а саме:

1) контракт №37/2013/ВE від 11.07.2013 року;

2) рахунок-фактура (інвойс) №VKP2/200478 від
19.08.2013 року;

3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/044805 від 22.08.2013 року;

4) декларація митної вартості ДМВ-1
205070000/2013 від 22.08.2013 року;

5) міжнародна товаротранспортна
накладна CMR №64201 від 19.08.2013 року;

6) сертифікат про походження товару
№817.824 92 2013 14000 від 19.08.2013 року;

7) сертифікат якості від 19.08.2013 року;

8) контракт на перевезення товару №7/2013/
РL від 17.01.2013 року);

9) довідка про транспортні витрати від
22.08.2013 року;

10) декларація країни відправлення
№MRN13ВЕE403 від 19.08.2013 року;

Для митного оформлення товару
декларантом 27.08.2013 року були подані на
митний пост «Луцьк» Ягодинської
митниці документи, а саме:

1) контракт №37/2013/ВE від 11.07.2013 року;

2) рахунок-фактура (інвойс) №VKP2/200497 від
23.08.2013 року;

3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/05487 від 27.08.2013 року;

4) декларація митної вартості ДМВ-1
205070000/2013 від 27.08.2013 року;

5) міжнародна товаротранспортна
накладна CMR №91898 від 23.08.2013 року;

6) сертифікат про походження товару
№817.839 92 2013 14341 від 23.08.2013 року;

7) сертифікат якості від 23.08.2013 року;

8) ветеринарне свідоцтво № ВРД-00 904127 від
27.08.2013 року;

9) контракт на перевезення товару №2/2013/
РL від 03.01.2013 року;

10) довідка про транспортні витрати від
27.08.2013 року;

10) декларація країни відправлення
№MRN13ВЕE026 від 23.08.2013 року;

Для митного оформлення товару
декларантом 04.09.2013 року були подані на
митний пост «Луцьк» Ягодинської
митниці документи, а саме:

1) контракт №37/2013/ВE від 11.07.2013 року;

2) рахунок-фактура (інвойс) №VKP2/200520 від
02.09.2013 року;

3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/046996 від 04.09.2013 року;

4) декларація митної вартості ДМВ-1
№205070000/2013 від 04.09.2013 року;

5) міжнародна товаротранспортна
накладна CMR №64310 від 02.09.2013 року;

6) сертифікат про походження товару
№817.860 92 2013 14813 від 02.09.2013 року;

7) сертифікат якості від 02.09.2013 року;

8) ветеринарне свідоцтво № ВРД-00 904421 від
04.09.2013 року;

9) контракт на перевезення товару №7/2013/
РL від 17.01.2013 року;

10) довідка про транспортні витрати від
04.09.2013 року;

10) декларація країни відправлення
№MRN13ВЕE592 від 02.09.2013 року;

В графах 12, 45 ВМД №205070000/2013/044805 від 22.08.2013
року, №205070000/2013/045487 від 27.08.2013 року та
№205070000/2013/046996 від 04.09.2013 року позивачем
було вказано митну вартість із
врахуванням витрат на транспортування
у розмірі 173 310,21 грн. або 16 200,50 євро
(тобто 0,72 євро за 1 кг), 172 990,85 грн. або 16
205,76 євро (0,72 євро за 1 кг) та 169 993,96 грн.
або 16 146,26 євро (0,72 євро за 1 кг),
визначену за ціною контракту
відповідно до наданих відповідачу
документів та в порядку, передбаченому
статтею 58 Митного кодексу України.

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларацій митної вартості (ДМВ) ДМВ
№205070000/2013/ від 22.08.2013 року, №205070000/2013/ від
27.08.2013 року та №205070000/2013/ від 04.09.2013 року
не було внесено жодного запису щодо
необхідності надання декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості.

22.08.2013 року, 27.08.2013 року та 04.09.2013 року
Ягодинською митницею було відмовлено
позивачу у митному оформленні товару у
зв'язку з невідповідністю заповнення
граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК
України, отримання рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року, про що
сформовано відповідні картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00126
від 22.08.2013 року, №205070000/2013/00129 від 27.08.2013
року, № 205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року (а.с.
10, 22, 34). Одночасно у картках відмови
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення
чи пропуску товарів, шляхом приведення
граф ВМД у відповідність до рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року.

При цьому, як вбачається з пояснень
представників сторін, окремого рішення
про коригування митної вартості, яка
визначена декларантом у ДМВ №205070000/2013/
від 22.08.2013 року та №205070000/2013/ від 27.08.2013
року та №205070000/2013/ від 04.09.2013 року та у
графах 12, 45 ВМД №205070000/2013/044805 від 22.08.2013
року, №205070000/2013/045487 від 27.08.2013 року та
№205070000/2013/046996 від 04.09.2013 року
відповідачем не приймалося, а
натомість використано рішення про
коригування митної вартості
№205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року, яке
стосувалося ВМД №205070000/2013/039153 від 22.07.2013
року (а.с.9).

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 22.08.2013 року,
27.08.2013 року та 04.09.2013 року було подано
через свого декларанта для митного
оформлення товару нові ВМД
№205070000/2013/044864, №205070000/2013/045589 та
№205070000/2013/047013 відповідно, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведену у рішенні митниці. Митне
оформлення у цьому випадку проводилось
за другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави.

Відповідно до частини першої статті 256
Митного кодексу України, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 Митного кодексу
України, відповідно до якої, митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Таким чином, відповідно до статті 54
Митного кодексу України контролюючий
орган вправі відмовити в митному
оформлені товарів лише у разі
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Як визначено у частині третій цієї ж
статті, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені положення
Митного кодексу України, суд приходить
до висновку, що за результатами
перевірки правильності визначення
митної вартості товарів, яка
зазначається декларантом під час
здійснення митного оформлення,
контролюючий орган вправі прийняти
одне з наступних рішень:

1) визнати заявлену декларантом митну
вартість;

2) прийняти письмове рішення про
коригування митної вартості в порядку,
визначеному статтею 55 Митного кодексу
України.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень врегульований
Правилами заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року №599 (далі -
Правила).

Зокрема, як визначено у пунктах 2.3, 2.5-2.6
Правил, запис щодо рішення, яке
прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Якщо за результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів посадовою особою
митного органу встановлені визначені
Кодексом підстави для прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів, в основному аркуші
ДМВ учиняється запис «Рішення про
коригування митної вартості товарів
від ____ N ____».

Якщо в митного органу відсутні
зауваження щодо заявленої декларантом
або уповноваженою ним особою митної
вартості, відсутні підстави для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів, то в основному
аркуші ДМВ учиняється запис «митну
вартість визнано».

Таким чином, про прийняте рішення за
результатом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
посадова особа митного органу
повідомляє декларанта шляхом
проставляння одного з записів у графі
«Для відмоток митного органу»
декларації митної вартості:

1) про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів;

2) про прийняття рішення щодо
коригування митної вартості товарів;

3) про визнання митної вартості.

Отже, рішення про коригування митної
вартості носять індивідуальний
характер щодо кожної окремої партії
товарів, які підлягають митному
оформленню, оскільки приймаються за
результатом вивчення поданих
декларантом документів, перевірки
цінової інформації згідно баз даних
митної служби тощо. Також при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів контролюючий орган
здійснює консультації щодо вибору
методу визначення митної вартості в
порядку частини четвертої статті 57
Митного кодексу України, а також
витребовує необхідні документи шляхом
зазначення їх переліку в графі «Для
відміток митного органу» декларації
митної вартості.

Суд вважає, що кожна партія товарів, що
підлягає митному оформленню, носить
індивідуальний характер, а тому митні
органи позбавлені права
використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 Митного
кодексу України, законодавство не
містить.

Всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця не
прийняла жодного з рішень, як це
передбачено частиною третьою статті 53
Митного кодексу України - про визнання
митної вартості товару, або про її
коригування, оскільки ДМВ №205070000/2013 від
22.08.2013 року, №205070000/2013 від 27.08.2013 року та
№205070000/2013 від 04.09.2013 року всупереч
положенням Правил заповнення
декларації митної вартості не містять
жодних відміток митного органу у
відповідній графі.

Представником відповідача у письмових
запереченнях до позову та у судовому
засіданні підтверджено, що окремого
рішення про коригування митної
вартості за результатом митного
оформлення товарів 22.08.2013 року, 27.08.2013
року та 04.09.2013 року не приймалося.

Суд не приймає до уваги посилання
митного органу на рішення про
коригування митної вартості
№205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року, оскільки
це рішення стосується іншої поставки
товару, що відбувалася 22.07.2013 року, а
його використання до інших поставок не
передбачено законодавством.

На думку суду, також є помилковим
посилання представника відповідача на
Методичні рекомендації щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Методичні рекомендації),
які затвердженні наказом Державної
митної служби України від 13 липня 2012
року № 362, з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту пункту 2 Методичних
рекомендацій, посадові особи митного
органу з метою аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюють ряд
процедур, передбачених у відповідних
підпунктах рекомендацій. Зокрема, у
підпункті 2.13 пункту 2 Методичних
рекомендацій передбачено здійснення
перевірки наявності прийнятих іншими
митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Водночас вказані положення Методичних
рекомендацій не звільняють посадових
осіб митного органу від винесення
окремого рішення про коригування
митної вартості. У випадку коли
посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54
Митного кодексу України, тобто
прийняти одне з рішень - про визнання
митної вартості чи про її коригування.

Також суд зазначає, що Методичні
рекомендації є підзаконним
нормативно-правовим актом та носять в
першу чергу рекомендаційний характер,
а, відтак, не можуть підмінювати собою
правила, встановлені законом, а саме
частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України.

На думку суду, помилковим є посилання
митного органу на те, що підприємець
ОСОБА_3 була зобов'язана відобразити
рішення про коригування митної
вартості №205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року
у вантажно-митній декларації (ВМД),
оскільки це рішення стосується іншої
поставки товару, що відбувалася 22.07.2013
року, а його використання до подальших
поставок не передбачено
законодавством.

Як визначено у Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30 травня 2012 року
№651, графа 43 «Метод визначення
вартості» заповнюється таким чином:

- у лівому підрозділі графи
зазначається порядковий номер методу
визначення митної вартості, що
використовувався;

- у разі наявності чинного рішення про
коригування митної вартості товарів у
правому підрозділі графи зазначається
порядковий номер методу визначення
митної вартості, що використовувався
митним органом.

У випадку, якби підприємець визнала
обґрунтованість шостого методу
визначення митної вартості, вона б
заповнила лівий підрозділ графи 43 ВМД,
однак цього не зробила та вказала в
цьому підрозділі саме перший метод.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази того, що між сторонами
проведено процедуру консультацій щодо
вибору методу визначення митної
вартості по кожній поставці товару,
оскільки оскаржувані позивачем картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення винесені
автоматично, у зв'язку з наявністю
рішення про коригування митної
вартості №205000006/2013/000078/1 від 22.07.2013 року
по одному і тому ж контракту, за яким
здійснювались поставки.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем за
результатом контролю митної вартості
товару, поданому позивачем до митного
оформлення 22.08.2013 року, 27.08.2013 року та
04.09.2013 року, всупереч вимогам Митного
кодексу України не прийнято рішення
про коригування митної вартості чи про
її визнання, не витребувано у
декларанта додаткових документів на
підтвердження такої вартості, не
проведено процедури консультації щодо
вибору методів визначення митної
вартості, а тому Ягодинська митниця
протиправно відмовила підприємцю
ОСОБА_3 у митному оформленні товарів
шляхом прийняття карток відмови
№205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем - Ягодинською
митницею Міндоходів як суб'єктом
владних повноважень не доведено
правомірності оскаржуваних карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00126
від 22.08.2013 року, №205070000/2013/00129 від 27.08.2013
року, № 205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року.

Таким чином, оскільки Ягодинською
митницею за результатом контролю
митної вартості товару, поданому
підприємцем ОСОБА_3 до митного
оформлення 22.08.2013 року, 27.08.2013 року та
04.09.2013 року, не прийнято рішення про
коригування митної вартості або про її
визнання, не витребувано у декларанта
додаткових документів на
підтвердження такої вартості, не
проведено процедури консультації щодо
вибору методів визначення митної
вартості, тому суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про визнання
протиправними та скасування карток
відмови №205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України, якщо судове рішення
увалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету
України на користь позивача слід
стягнути судовий збір в розмірі 219,24
грн., сплачений відповідно до
платіжного доручення від 21.02.2014 року №
38.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч. 3, 162, 163,
186 КАС України, на підставі Митного
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205070000/2013/00126 від 22.08.2013 року,
№205070000/2013/00129 від 27.08.2013 року, №
205070000/2013/00136 від 04.09.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 219
(двісті дев'ятнадцять) гривень 24
копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 26 березня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С. Денисюк