Справа № 263/11312/13-а
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/263/10/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складi
головуючого: суддi Кулика С.В., при
секретарi Єременко В.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Марiуполi справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Маріупольської
міської Ради про визнання Вказівки
(попередження) про необхідність
усунення порушень вимог земельного
законодавства протиправною та її
скасування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом до відповідача, в якому
зазначила, що 06.06.2013 року,
співробітниками відповідача, як
суб'єкта владних повноважень було
видано вказівку (попередження) про
необхідність усунення порушень вимог
земельного законодавства зокрема ст.
211-212 ЗК України, в 10 денний строк, в
протилежному випадку, самовільно
зайняту земельну ділянку, яку займає
позивач буде звільнено у
відповідності з діючим законодавством.
Зазначена вказівка була винесена на
підставі акту перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
06.03.2013 року. У вказаному акті зазначено,
що позивач нібито займає та
використовує земельну ділянку із
земель житлової та громадської
забудови, під розміщення сходів до
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
зі сторони вул. Артема площею 0,00077, без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням вимог земельного
законодавства. Позивач вважає,
зазначену вказівку протиправною, і
такою, що підлягає скасуванню. Позивачу
належить на праві власності нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 з окремо
облаштованим входом з вулиці Артема,
що підтверджується відповідним
рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 25.10.2006 року, актом
державної приймальної комісії по
прийняттю в експлуатацію закінченого
будівництвом об"єкта, затвердженого
рішенням виконкому Маріупольської
міської ради від 14.02.2007 року № 49,
технічним паспортом на вказане
нежитлове приміщення. Тобто земельна
ділянка під вказаними сходами не є
самовільно зайнятою. Крім того вважає,
що співробітники відповідача при
проведенні перевірки та складання,
оскаржуваної вказівки порушили вимоги
закону, які виразились зокрема в тому,
що було проведено перевірку у
відсутності позивача, у відсутності
достовірних відомостей про місце
знаходження позивача. В акті зазначено,
місцезнаходження позивача:АДРЕСА_2, в
той час як зареєстрованим місцем
позивача, є АДРЕСА_3. За результатами
проведення перевірки позивачу не було
направлено копію акту перевірки, що є
порушенням вимог Закону. Вважає, що
вказані в акті відомості, що відповідач
займає та використовує земельну
ділянку із земель житлової та
громадської забудови під розміщення
сходів до житлового будинку за
адресою:АДРЕСА_1 без
правовстановлюючих документів не
відповідає дійсності. Вважає, що
працівники відповідача безпідставно
ототожнили поняття самовільне
зайняття земельної ділянки та
використання земельної ділянки без
наявності правовстановлюючих
документів, оскільки це різні за
змістом поняття. При цьому
використання земельної ділянки без
наявності правовстановлюючого
документа не є за своєю сутністю
протиправним та за це не передбачена
відповідальність. Позивач є власницею
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 з
окремо облаштованим входом з вулиці
Артема. Оскільки вона дійсно
користується прибудинковою
територією де розташовані сходи, які
ведуть у її приміщення, вона сплачує
кошти за використання зазначеної
земельної ділянки, відповідно до
довідки Жовтневої ОДПІ в м. Маріуполі.
Вважає, що в діях позивача не мається
будь-яких порушень. Виділення
прибудинкової території у власність
чи користування фізичним особам чинне
законодавство не передбачає, тому у неї
відсутні документи на земельну
ділянку. Позбавлення права на
нежитлове приміщення, з окремо
облаштованим входом у вигляді сходин,
яке підтверджене судовим рішенням та
актом приймання в експлуатацію
затвердженому у встановленому законом
порядку законом також не передбачене.
Займана сходами земельна ділянка не є
самовільно зайнятою, та не
використовується без
правовстановлюючого документа,
відповідну згоду на використання
прибудинкової території позивачу
надало державне житлово-комунальне
підприємство Жовтневого району м.
Маріуполя. Право користування
земельною ділянкою для позивача є
платним. З урахуванням наведеного
просить вказану вказівку
(попередження) від 06.06.2013 року визнати
протиправною та скасувати.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Представник позивача, також позовні
вимоги підтримала та надала пояснення
аналогічні викладеним у позові.
Зазначила, при цьому, що вважає, вказану
оскаржувані «Вказівку» обов'язковою до
виконання оскільки про це зазначено у
тексті самої вказівки. Крім того на
підставі оскаржуваної вказівки
прокурор в інтересах відповідача
звернувся до суду з позовом про
звільнення вказаної земельної ділянки.

Представник відповідача позов не
визвала та пояснила, що відповідно до
вимог закону органи місцевого
самоврядування здійснюють самоврядний
контроль за використанням та охороною
земель. Рішенням Маріупольської
міської ради від 14.04.2009 року, було
затверджено порядок здійснення
самоврядного контролю за
використанням та охороною земель в м.
Маріуполі ( надалі порядок). Вказаним
порядком передбачена компетенція
відділу регулювання земельних
відносин Маріупольської міської ради
при здійсненні самоврядного контролю
за використанням та охороною земель.
Порядком передбачено проведення
зокрема й перевірок земельного
законодавства, оформлення документів
за результатами проведення перевірок.
Зокрема акту перевірки. Крім того
вказаним порядком зазначено, що у
випадку виявлення порушень земельного
законодавства з метою припинення
порушень або усунення його наслідків,
посадова особа, відділу регулювання
земельних відносин Маріупольської
міської ради надає особі, яка здійснила
правопорушення вказівку (попередження)
про необхідність усунення порушень
вимог законодавства. Вважає, що
обов'язковою ознакою дій суб"єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду є ті, що
безпосередньо породжують певні
правові наслідки, для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Вважають, що
складений акт за результатами
перевірки та винесена на підставі акту
перевірку вказівка (попередження)
носить рекомендований, а не
обов'язковий характер.

Як акт проведеної перевірки так і
винесена вказівка (попередження) про
необхідність усунення порушень вимог
земельного законодавства не порушує
та не позбавляє права особи. Тому
вважає, що як акт проведення перевірки
так і вказівка (попередження) не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні статті 17 КАС України, не
зумовлює виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, робота яких
перевірялась, тому їх висновки не
можуть бути предметом спору.
Наголошує, що у позивача відсутнє
право, яке підлягає судовому захисту.
На час розгляду справи, прокурор в
інтересах Маріупольської міської ради
звернувся з позовом до ОСОБА_3, про
звільнення зайнятої земельної ділянки
і оскаржувана вказівка (попередження)
наряду з актом перевірки вимог
земельного законодавства, є одними з
доказів доводів Маріупольської
міської ради по вказаній цивільній
справі.

Суд, вислухавши сторони, дославши
надані по справі докази, встановив
наступне.

06.03.2013 року відділом регулювання
земельних відносин Маріупольської
міської ради, було винесено акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства. З вказаного акту
випливає, що ОСОБА_3 займає та
використовує земельну ділянку із
земель житлової та громадської
забудови, під розміщення сходів до
житлового будинку за адресою :АДРЕСА_1
зі сторони вул. Артема площею 0,00077 без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням вимог земельного
законодавства.

В той же день відділом регулювання
земельних відносин Маріупольської
міської ради, було винесено вказівку
(попередження) на адресу ОСОБА_3, в якій
останній запропоновано усунути
виявлені порушення земельного
законодавства у 10 денний строк. При
цьому зазначено, що дана вказівка є
обов'язковою до виконання. У разі її
невиконання в зазначений термін
самовільно зайнята земельна ділянка
буде звільнена у встановленому діючим
законодавством порядку.

Згідно технічного паспорту від 05.08.2013
року та витягу з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 04.09.2013
року, позивачу належить на праві
власності нежитлове приміщення
АДРЕСА_1 з окремо облаштованим входом
з вулиці Артема. Згідно виписки з
рішення Виконавчого комітету
Маріупольської міської ради №49 від
14.02.2007 року, було затверджено акт
державної приймальної комісії від
31.01.2007 року, про прийняття в
експлуатацію нежитлового приміщення
на АДРЕСА_1. Відповідно до довідки про
земельну ділянку № 118 від 09.01.2007 року та
довідки від 07.10.2013 року, позивач
здійснює сплату за земельну ділянку на
якій розташовані сходи. Згідно даних
Жовтневої ОДПІ Марупольського ГУ
Міндоходів у Донецькій області
заборгованість по земельному податку
за адресою :АДРЕСА_1 у позивача
відсутня.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дії чи бездіяльності.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
акт перевірки в якому зазначений
узагальнений опис встановлених
перевіркою обставин, зокрема і
порушень законодавства, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта, та
відповідно не є актом індивідуальної
дії у розумінні статті 17 КАС України.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. СУд вважає, що
висновки викладені в акті перевірки
не породжують обов'язкових юридичних
наслідків. Водночас судження
працівників Маріупольскої міської
ради зазначені у акті є висновками
тільки Маріупольскої міської ради.
Такі ствердження можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору в основу якого можуть бути
покладені висновки зазначені в акті
перевірки. Оскаржувана вказівка
(попередження) винесена на підставі
акту перевірки і містить інформацію
зазначену в акті. Суд приходить до
висновку, що за своєю сутністю вказана
вказівка (попередження), яку оскаржує
позивач є претензією та не породжує
юридичних наслідків для позивача. Так
не дивлячись на те, що тексті
оскаржуваної вказівки зазначено, що
вона є обов'язковою для виконання, в
самій вказівці не міститься
відповідних наслідків, які можуть
настати у разі її невиконання, а тільки
зазначено, що будуть прийматися заходи
в передбаченому законом порядку. Під
час розгляду позову було встановлено
та визнано сторонами, що Прокурор
Жовтневого району м. Маріуполя в
інтересах Маріупольської міської ради
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з
приводу вказаної земельною ділянки,
яку використовує позивач та на якій
розташовані сходи. При розгляді
вказаної справи судом буде надана
відповідна оцінка акту про порушення
вимог земельного законадавства від
06.06.2013 року.

Таким чином, суд приходить до висновку
, що акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 06.06.2013
року та відповідна вказівка
(попередження), складена на його
підставі не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні
статті 17 КАС України, не зумовлює
виникнення будь-яких прав та
обов'язків для позивача та не можуть
бути предметом спору. Вказаний акт
перевірки від 06.06.2013 року є носієм
доказової інформації про виявлення
контролюючими органами порушень
вимог земельного законодавства, і буде
оцінюватись при розгляді відповідного
позову, а вказівка (попередження) є за
своєю сутністю претензією, та не
породжує у разі її не виконання ніяких
наслідків. При цьому суд враховує, що
позивач оскаржує не дії відповідача
при проведенні перевірки, а саме
вказівку (попередження), яка була
винесена на підставі акту перевірки.

З урахуванням наведеного, керуючись
ст.10, 17 ст.69 - ст.71, ст.158 - ст.163, ст.167 КАС
України, суд, -

П О С
Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Маріупольської міської Ради про
визнання «Вказівки (попередження) про
необхідність усунення порушень вимог
земельного законодавства»
протиправною та її скасування -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
адміністративного суду Донецької
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-дений строк з дня проголошення
рішення, особи які приймали участь у
справі, але не були присутні під час
оголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Повний текст постанови було
виготовлено 24.03.2014 року.

Суддя :

С.В. Кулик