Справа № 2а-10043/12/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 жовтня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до державної податкової
інспекції у Дарницькому районі міста
Києва про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач або ОСОБА_2)
звернулася до суду позовом до
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва (далі -
відповідач або податковий орган) про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
21.05.2010 року №/0.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.06.2012 №К/9991/25207/11 касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково,
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.10.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.04.2011, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
стали висновки суду касаційної
інстанції, що в процесі розгляду справи
Окружним адміністративним судом міста
Києва та Київським апеляційним
адміністративним судом не було
досліджено чи мали місце виникнення
зобов'язань між позивачем та особою, що
передала право вимоги депозиту (вкладу)
за іншими цивільно-правовими
договорами у межах спірних
правовідносин, що має важливе значення
для правильного вирішення справи по
суті; судами також не розглянуто
питання доцільності залучення до
справи у відповідному процесуальному
статусі особи, прав та обов'язків якої
може стосуватись відповідний висновок
суду.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
жовтня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою задовольнити позов повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.12.2009 укладено
договір про відступлення права вимоги
банківського вкладу, у відповідності
до якого позивач набула право вимоги на
депозитний вклад у розмірі 3000000,00 грн.,
що знаходився на рахунку НОМЕР_1 у
відкритому акціонерному товаристві
"ЕРДЕ БАНК" та належав ОСОБА_3 у
відповідності із договором
банківського вкладу від 09.12.2009 №1154/ФЛ.
Вартість відступлення права вимоги за
вказаним договором складає 40000,00 грн.

Позивач отримала кошти в ВАТ "ЕРДЕ БАНК"
в розмірі 3000000,00 грн., що
підтверджується зокрема, декларацією
позивача про доходи, одержані з 1 січня
по 31 грудня 2009 року.

Державною податковою інспекцією в
Дарницькому районі міста Києва
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2010
№/0 щодо ОСОБА_2, про донарахування
податку з доходів фізичних осіб в сумі
148000,00 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення прийняте на
підставі підпункту «е» пункту 4.2.9
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», чинного на час
виникнення спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що у випадку коли право вимоги
депозиту (вкладу) продається за ціною,
яка нижче від основної суми
(номінальної вартості) такого депозиту
(вкладу), то покупець цього майнового
права одержить дохід у відповідності
до підпункту «е» пункту 4.2.9 статті 4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» у вигляді знижки з
реальної суми такого депозиту (вкладу).
Оскільки такі доходи прирівнюються з
метою оподаткування до подарунків, то
відповідно до пункту 14.1 статті 14 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» кошти, майно, майнові чи
немайнові права, вартість робіт,
послуг, подаровані платнику податку,
оподатковуються за правилами,
встановленими цим Законом для
оподаткування спадщини.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з огляд на наступне.

Відповідно до підпункту «е» пункту 4.2.9
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» до складу
загального річного оподатковуваного
доходу включається дохід, отриманий
платником податку від його працедавця
як додаткове благо (за винятками,
передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а
саме у вигляді вартості безоплатно
отриманих товарів (робіт, послуг), а
також суми знижки з ціни (вартості)
товарів (послуг), що перевищує звичайну,
розраховану за правилами визначення
звичайних цін (у розмірі такої знижки),
крім випадків, передбачених пунктом 4.3
цієї статті. Якщо додаткові блага
надаються особою, що не є працедавцем
платника податку, чи особою, яка діє від
імені або за дорученням такого
працедавця, то такі доходи
прирівнюються з метою оподаткування до
подарунків з їх відповідним
оподаткуванням.

Пунктом 1.20.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін. Справедлива ринкова ціна
- це ціна, за якою товари (роботи,
послуги) передаються іншому власнику
за умови, що продавець бажає передати
такі товари (роботи, послуги), а
покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві
сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Таким чином, у відповідності до пункту
1.20.1 вищезазначеного Закону, ціна
вказана в Договорі про відступлення
права вимоги банківського вкладу від
17.12.2009 року була визначена сторонами
договору та є звичайною ціною.
Відповідачем не надано жодних доказів
про те, що вказаний Договір було
укладено за ціною, яка не являється
звичайною.

З урахуванням наведеного, судова
колегія приходить до висновку, що
положення підпункту «е» пункту 4.2.9
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» стосовно
віднесення до загального річного
оподатковуваного доходу суми знижки
ціни (вартості) товарів (послуг), що
перевищує звичайну не поширюється на
спірні правовідносини, оскільки
Договором про відступлення права
вимоги банківського вкладу від 17.12.2009
року знижок взагалі не передбачено, а
встановлено вартість такого
відступлення.

Пунктом 4.3.23 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
передбачено, що до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації): основна
сума депозиту (вкладу), внесеного
платником податку до банку чи
небанківської фінансової установи, яка
повертається такому платнику податку.

Як зазначалось вище, депозитний вклад
ВАТ "ЕРДЕ БАНК" було повернуто позивачу.

Таким чином, в даному випадку відбулося
повернення банком основної суми
депозиту на корить платника податків,
що підпадає під визначення пункту 4.3.23
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Згідно ч.1 ст.514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо ніше не встановлено договором або
законом.

Відтак, до позивача перейшли всі права
ОСОБА_3, які виникли у останнього
відповідно до Договору від 09.12.2009 року.

Щодо вимог визначених в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
26.06.2012 №К/9991/25207/11 колегія суддів
зазначає, що під час апеляційного
розгляду справи не встановлено
виникнення зобов'язань між позивачем
та особою, що передала право вимоги
депозиту (вкладу) за іншими
цивільно-правовими договорами у межах
спірних правовідносин, зазначене також
підтверджується поясненнями позивача
(т. 2 а.с. 4). Доказів, які б спростовували
даний висновок судової колегії,
відповідачем не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено
обґрунтування правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, відтак, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції, та
підтверджені в ході апеляційного
провадження, через що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 жовтня 2012 року
скасувати та ухвалити нову, якою позов
ОСОБА_2 до державної податкової
інспекції у Дарницькому районі міста
Києва про скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.05.2010
№/0- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва від
21.05.2010 №/0.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Епель О.В.

Ісаєнко Ю.А.