Справа № 2024/2а-9382/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/32642/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова про
перерахунок пенсії,

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова про перерахунок
пенсії згідно статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", виходячи з
розрахунку 90% від суми заробітної плати
вказаної у довідці №18-697 та здійснити
відповідні виплати.

Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 08 січня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова щодо обмеження під
час перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Харкова провести перерахунок пенсії
ОСОБА_2 відповідно до статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", виходячи з
розрахунку 90% від суми місячного
заробітку, вказаного у наданій довідці
№18-697 наданій 30.08.2012 Прокуратурою
Харківської області та здійснити
відповідні виплати ОСОБА_2 починаючи з
01.07.2012.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року скасовано постанову Ленінського
районного суду м. Харкова від 08 січня 2013
року та прийнято нове рішення про
відмову в задоволені позову.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 року скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 03.09.1979 по 01.04.2010 ОСОБА_2
працювала в Прокуратурі Харківської
областей на прокурорських посадах. З 12
грудня 2001 року позивач набула право на
пенсію та продовжувала працювати на
посаді прокурора. Встановлено, що
позивач отримувала пенсію за вислугу
років в розмірі 90% від суми заробітної
плати старшого прокурора відділу
Прокуратури Харківської області на
підставі статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру».

30 серпня 2012 року та 16 листопада 2012 року
ОСОБА_2 звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова з заявою про
перерахунок пенсії у зв'язку з
підвищенням розміру заробітної плати,
додавши довідку про заробітну плату
від 30.08.2012 № 18-697.

Листом від 26 листопада 2012 року №207/н-10
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова
повідомлено ОСОБА_2, що їй здійснено
перерахунок пенсії у розмірі 80% від
суми заробітної плати на підставі
Закону України "Про прокуратуру" в
редакції, яка діяла на час набрання
законної сили постановою Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2012 року
№ 505, та з урахуванням пункту 2 розділу 2
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", який
набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що перерахунок пенсії позивачу,
при наявності права на такий
перерахунок, повинен бути обчислений
виходячи з розміру місячного заробітку
за відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за перерахунком, тобто з 80 %
від суми її місячної заробітної плати.

Однак, колегія суддів з такими
висновками суду погодитись не може з
огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", прокурори і
слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії.

За кожен повний рік роботи понад 10
років на цих посадах пенсія
збільшується на 2 відсотки, але не
більше 90 відсотків від суми місячного
(чинного) заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру" розмір
виплат (крім посадових окладів,
надбавок за класні чини, вислугу років),
що включаються в заробіток для
обчислення пенсії, визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини 13 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру"
обчислення (перерахунок) пенсій
проводиться за документами пенсійної
справи та документами, додатково
поданими пенсіонерами, виходячи з
розміру місячного заробітку за
відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Частиною 17 статті 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" передбачено, що
призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більше як
за 12 місяців. Перерахунок пенсії
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

При перерахунку пенсії працівникам
прокуратури має застосовуватися норма,
що визначає розмір пенсії у відсотках,
яка діяла на момент призначення пенсії,
а тому: внесені Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» зміни до статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" щодо розміру
пенсії у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам, є
частини 13, 18 статті 50-1 Закону України
"Про прокуратуру", які змін у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
зазнали. Крім того, вирішуючи питання
про застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
від 17 грудня 2013 року №21-445а13.

Таким чином рішення суду першої
інстанції ухвалено відповідно до
закону і скасоване помилково, а тому
касаційна скарга підлягає задоволенню,
рішення суду апеляційної інстанції
скасуванню, а рішення суду першої
інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року - скасувати.

Постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 08 січня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова про перерахунок
пенсії - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній