Справа № 810/3306/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/3306/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Славутичі Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в місті Славутичі Київської
області про визнання протиправним дії
та скасування вимоги про сплату
недоїмки, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до управління Пенсійного фонду
України у місті Славутичі Київської
області про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій № 203 від 04.04.2013 року;
про зобов'язання припинити нарахування
позивачу єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як особі, що
перебуває на пенсії за віком та обрала
спрощену систему оподаткування.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 16 липня 2013
року адміністративний позов
задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року та постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач зареєстрований фізичною
особою-підприємцем державним
реєстратором Виконавчого комітету
Славутицької міської ради Київської
області.

Відповідно до пенсійного посвідчення
НОМЕР_2, виданого 24.07.2008 року, позивач з
14.12.2007 отримує пенсію за віком.

У квітні 2013 року посадовою особою
відповідача проведено звірку
надходження платежів та виявлено факт
неподання позивачем звіту про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб і суми нарахованого єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також факт
несплати єдиного соціального внеску за
2012 рік.

За результатами звірки управління
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області дійшло
висновку про порушення позивачем вимог
пункту четвертого часини одинадцятої
статті 25 і пункту другого частини
одинадцятої статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (Закон № 2464-VI).

Відповідач прийняв рішення № 203 від
04.04.2013 року про застосування до
позивача штрафних санкцій в сумі 170 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
відповідача, позивач звернувся із
скаргою до Головного управління
Пенсійного фонду України у Київській
області. За результатами розгляду
вказаної скарги Головним управління
Пенсійного фонду України у Київській
області прийнято рішення від 14.05.2013
року № 2836/10 про залишення скарги
позивача без задоволення.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Спірні
правовідносини врегульовані Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон N 1058-IV) та Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до Закону N 1058-IV особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення чоловіками 60 років,
жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону
№ 796-ХІІ встановлено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

У даному випадку положення статті 55
Закону № 796-ХІІ потрібно розуміти в
контексті з положеннями статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що позивачу
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Положеннями вищевказаної статті не
передбачено, що саме особи, яким надано
пенсію за віком на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Таким чином,
спростовуються заперечення
відповідача стосовно того, що
звільнення від сплати єдиного внеску
не стосується тих осіб, які отримують
інші види пенсійних виплат, не
передбачені статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Також слід відмітити, що занижений
граничний вік на виходу на пенсію, які
підпадають під дію Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не є
підставою для висновку про виплату
позивачу пенсії з інших підстав і він є
пенсіонером в розумінні визначення
поняття «пенсіонер», яке наводиться у
статті 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом).

На неправомірність нарахування
позивачу недоїмки зі сплати єдиного
внеску свідчить також норми Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року № 1788-XII.

Так, статтею 2 визначені види державних
пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років; б)
соціальні пенсії (пункт «б» статті 2
втратив чинність у частині призначення
соціальних пенсій згідно із Законом
України від 31.05.2005 № 2603-IV).

Отже, як вбачається із системного
аналізу законодавства України у сфері
пенсійного забезпечення є чотири
різновиди трудових пенсій, в тому числі
і пенсія за віком, яка і включає в себе
пенсію за віком на пільгових умовах.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання відповідача звільнити
позивача від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як особі, що
перебуває на пенсії та отримує пенсію
за віком на пільгових умовах, суд
першої інстанції правильно залишив без
задоволення, оскільки згідно з
вимогами статей 2, 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку адміністративного
судочинства захисту підлягають тільки
порушені права, а не ті, які можуть бути
порушені в майбутньому. Виходячи зі
змісту статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом у конкретній справі вирішується
спір, предмет якого існує на час
розгляду справи. Отже, зобов'язання,
встановлені в резолютивній частині
рішення суду, не можуть поширюватись на
майбутнє. Таким чином, неможливо
зобов'язати відповідача на майбутнє
вчиняти певні дії, оскільки відсутні
факти порушення пенсійних прав
позивача в майбутньому.

У зв'язку з вищевикладеним, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що відповідач неправомірно та
безпідставно звужує коло осіб, які
звільняються від сплати єдиного
внеску, а тому колегія суддів
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу
відповідача - залишити без задоволення,
а постанову суду першої інстанції - без
змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Славутичі Київської області - залишити
без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.