Справа № 667/11327/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/11327/13-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Прохоренко В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 20.01.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
грошового утримання.

В своєму позову вона просила визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
щодо відмови у перерахунку їй розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці на підставі довідки
апеляційного суду Херсонського
області № 151 від 22.07.2013 року про
заробітну плату працюючого судді за
відповідною посадою, зобов'язати УПФ
України в м. Херсоні здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на підставі довідки апеляційного суду
Херсонської області № 151 від 22.07.2013 року
про заробітну плату працюючого судді
за відповідною посадою у розмірі 90%
заробітку судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання,
починаючи з 01.06.2013 року, виплачуючи таке
грошове утримання щомісячно до
наступної зміни такого утримання,
зобов'язати УПФ України в м.
Херсоні виплатити на користь позивача
недоплачене грошове утримання судді у
відставці за період з 01.06.2013 року по
день винесення рішення суду з
утриманням вже виплачених сум за
вказаний період, допустити негайне
виконання постанови суду в повному
обсязі на підставі п.1 ч.2 ст. 256 КАС
України.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 20.01.2014 року позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні щодо відмови у
перерахунку їй розміру довічного
грошового утримання судді у відставці
на підставі довідки апеляційного суду
Херсонського області № 151 від
22.07.2013 року про заробітну плату
працюючого судді за відповідною
посадою. Зобов'язано УПФ України в м.
Херсоні здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці на
підставі довідки апеляційного суду
Херсонської області № 151 від
22.07.2013 року про заробітну плату
працюючого судді за відповідною
посадою у розмірі 90% заробітку судді
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, починаючи з 01.06.2013 року,
виплачуючи таке грошове утримання
щомісячно до наступної зміни такого
утримання. Зобов'язано УПФ України в м.
Херсоні виплатити на користь позивача
недоплачене грошове утримання судді у
відставці за період з 01.06.2013 року по
день винесення рішення включно з
утриманням вже виплачених сум за
вказаний період. Стягнуто з Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
судовий збір в розмірі 68, 82 грн. на
користь позивача.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена з
посади судді апеляційного суду
Херсонської області постановою
Верховної Ради України від 18.03.2004 року
у зв'язку із виходом у відставку.

З 01.01.2007 року позивачка отримує довічне
грошове утримання судді у відставці у
розмірі 90% заробітної плати, обчисленої
не від розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, а розрахованої станом на момент
виходу позивача у відставку.

В серпні 2013 року позивачка звернулася
до відповідача із заявою про
перерахунок призначеного йому
довічного грошового утримання судді у
відставці на підставі довідки
апеляційного суду Херсонської області
від 22.07.2013 року № 151, однак відповідачем
було прийнято рішення від 12.08.2013 року
про відмову у перерахунку пенсії, яке
було прийняте без урахування
вищезазначеного Рішення
Конституційного Суду України.

Вирішуючи справу по суті суд першої
інстанції вірно дійшов висновку
стосовно наявності підстав для
задоволення позову ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»
роз'яснено, що гарантії незалежності і
недоторканості суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів визначено
Конституцією та законами України.
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя виключно судами;
особливий порядок призначення,
обрання, притягнення до
відповідальності та звільнення суддів;
особливий порядок фінансування та
організаційного забезпечення судів;
належне матеріальне та соціальне
забезпечення суддів. Тобто, належне
матеріальне забезпечення суддів, в
тому числі суддів у відставці, є однією
із гарантій незалежності і
недоторканості суддів.

Крім цього, рішенням Конституційного
Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року
(справа щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що не відповідають Конституції
(є неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи від
08.07.2011 року №3668.

При цьому в рішенні зазначено, що
визначений Законом №2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон № 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Стосовно обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»
Конституційний Суд зазначив, що в
Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007
Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що‚
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70
Закону України «Про Конституційний Суд
України» у разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку. У рішенні
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 року вказано такий порядок
виконання цього Рішення:

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України, не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Відповідно до пп.3,4,5 Рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від -3.06.2013 року положення Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Виходячи з вищезазначеного, судова
колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 має
право на перерахунок довічного
грошового утримання судді, який має
бути здійснений, виходячи з розміру
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
залишити без задоволення, а постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 20.01.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.