Справа № 210/8072/13-а
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/8072/13-а
Провадження № 2-а/210/43/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

"26" березня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Вікторович Н.Ю.

при секретарі - Гульковій О.І.

за участю: представника відповідача -
Жидкової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
районного суду в м. Кривому Розі справу
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Дзержинському районі м. Кривого Рогу
про визнання нечинним рішення щодо
нарахування та виплату пенсії
громадянину України, який проживає за
межами України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищенаведеним позовом, посилаючись на
те, що він, ОСОБА_3, народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг,
Дніпропетровської обл., Україна.
Трудова діяльність почалася з вересня
1966 року (з моменту початку навчання в
Криворізькому гірничорудному
інституті) та тривала до жовтня 1992 року.
З листопада 1973 він працював на руднику
(Рудоуправління Новокриворізького
гірничо-збагачувального комбінату,
тобто пільговий трудовий стаж складає
15 років, а загальний трудовий стаж
складає 26 років.До репатріації до
держави Ізраїль проживав в Україні за
адресою: АДРЕСА_1. Пенсійного віку досяг
в Державі Ізраїль у 2004 році (у віці 55
років у зв'язку з тим, що 15 років
працював на руднику за пільговим
трудовим стажем). В разі, якщо не
враховується пільговий трудовий стаж,
то пенсійного віку досяг у 2009 році (60
років). З грудня 1992 року він постійно
проживає в Державі Ізраїль, перебуває
на консульському обліку в
Консульському відділі Посольства
України в Державі Ізраїль. Згідно з
чинним законодавством України це надає
йому право брати участь у виборах
Президента та Верховної Ради України,
яким він користується на підставі
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання". Зокрема, частина 2 ст. 2
цього Закону визначає, що реєстрація
проживання чи місце перебування особи
не може перешкоджати реалізації або
обмеженню її прав і свобод,
передбачених Конституцією та законами
України.

В серпні 2013 році він звернувся до
Управління Пенсійного Фонду України в
Дзержинському районі м. Кривий Ріг,
Дніпропетровської обл., (за його
останнім місцем проживання та
реєстрації в Україні) із заявою про
початок нарахування та виплати
належної мені пенсії, яку він має
отримувати як громадянин України, але в
даний час проживає за її межами, і весь
свій трудовий стаж набув на території
України.

Від Управління Пенсійного Фонду
України в Дзержинському районі м.
Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.,
куди було надіслано всі необхідні
документи, він отримав відповідь від
21/08/2013 року за номером 2113/05-33, не по суті
заяви про порушення його
конституційних прав, а відписку, яка
грубо порушує його конституційні
права, в тому числі як громадянина
України, про що свідчить його паспорт
гр. України та відмітка в паспорті про
прийняття на консульський облік.

Зміст позовних вимог, на користь
позитивного вирішення його справи, та
зобов'язання відповідача виконати не
вчинену їм дію: Конституція України
(стаття 22, частина перша, частина друга
статті 24, частина третя статті 25,
частина перша статті 46) закріплює право
громадян на соціальний захист,
включаючи і право громадян на
забезпечення їх у старості, гарантує
реалізацію рівних конституційних прав
без будь-яких винятків та обмежень за
політичними, етнічними та іншими
ознаками, в тому числі за місцем
проживання. Зокрема, Основний Закон
(частина третя статті 25) гарантує
піклування та захист своїм громадянам,
які перебувають за її межами.

Частина 1 ст. 7 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає, що пенсійне
право "здійснюється за принципами
рівноправності застрахованих осіб
щодо отримання пенсійних виплат та
виконання обов'язків стосовно сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

Згідно із частиною 3 ст.2 Протоколу №
4 Міжнародної Конвенції про захист прав
і свобод людини "кожна людина має право
на вільне пересування і свободу вибору
місця проживання, а також має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну". Без утиску і нехтування її
прав. Конвенція підписана Україною 11
вересня 1997 року.

Частина 2 ст. 2 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання" наголошує, що
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи, або її відсутність,
не може бути перепоною для реалізації
прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Стаття 22 Конституції України
проголошує: "При прийнятті або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу вже існуючих
прав і свобод".

На розбіжність між зазначеними
положеннями Конституції і певними

нормативно-правовими актами звернув
увагу Конституційний Суд України.

Своїм .рішенням від 7 жовтня за №25
- рп/2009 та у справі №1-32/2009 за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положення пункту 2 частини першої

статті 49, другого речення статті 51
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" Конституційний Суд
України вирішив: визнати такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України "Про
загальнообов' язкове державне пенсійне
страхування" від 09 липня 2003 року №1058-4.

Тобто, виходячи із зазначеного, кожен
громадянин має право на вибір місця
свого проживання із збереженням
конституційних прав у повному обсязі.
Зокрема, йдеться про захист прав
громадян похилого віку. Для переважної
більшості з них пенсія є єдиним
джерелом існування, і вони не можуть
невизначений строк чекати, доки
Пенсійний фонд завершить роботу з
підготовки нормативно-правових актів,
спрямованих на виконання рішення
Конституційного Суду України.

Таким чином, починаючи з 7 жовтня 2009
року у нього не існує перешкод для
нарахування та одержання пенсії за
віком і трудовим стажем.

Ухилення відповідача від виконання
дії (тобто нарахування та сплати
належної йому пенсії) та бездіяльність
відповідача (тобто посилання
заступника начальника Управління
Пенсійного Фонду України в
Дзержинському районі м. Кривий Ріг,
Дніпропетровської обл., О.І. Філонової,
на те, що відсутній механізм реалізації
рішення Конституційного Суду України
та/чи що первинне призначення пенсій
передбачено лише громадянам України, а
не колишнім громадянам та/чи
відсутність міжнародного договору між
Україною та Ізраїлем, є відомчою
відпискою. Це призводить до подальшого
зволікання у вирішенні його справи і до
грубого порушення його конституційних
прав як громадянина України, про що
свідчить його паспорт гр. України та
відмітка в паспорті про прийняття на
консульський облік.

Частина 2 ст.8 Конституції стверджує,
що Конституція України має найвищу
юридичну силу. Обмеження
конституційного права на отримання
пенсії не може бути встановлено
будь-яким листом, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Також, звертає увагу суду на ухвалу
Вищого Адміністративного Суду України
від 20 червня 2013 року за справою №
К/800/3406/13, якою встановлено що
відсутність механізму та/чи відмова з
підстав не проживання в Україні та/чи
відсутність міжнародного договору
відносно пенсійного забезпечення між
Україною та Ізраїлем, не може бути
підставою для ухилення та порушення
конституційних прав громадянина.

Таким чином, ще раз підтверджується
право громадянина, що виїхав на
постійне місце мешкання в іншу державу,
на отримання пенсії від пенсійного
фонду за місцем останнього місця
проживання (реєстрації) заявника.

Просить зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України в
Дзержинському районі м. Кривий Ріг,
Дніпропетровської обл., виконати не
вчинену їм дію, тобто нарахувати
належну йому пенсію за віком та
трудовим стажем, визнати не чинним
рішення відповідача та визнати
неправомірною бездіяльність та
відповідь Управління Пенсійного Фонду
України в Дзержинському районі м.
Кривий Ріг, Дніпропетровської обл., про
відмову у нарахуванні і сплаті мені
пенсії, зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України в
Дзержинському районі м. Кривий Ріг,
Дніпропетровської обл., почати
нарахування та сплату належної йому
пенсії за віком та трудовим стажем або
на інших підставах, визначених
пенсійним законодавством України, без
обмежень, з дня звернення із заявою до
органів пенсійного забезпечення, тобто
з серпня 2013 року.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином.
Суд вважає за можливе розглянути
справу без його участі.

Представник відповідача Жидкова Н.М. в
судовому засіданні заперечила проти
позову та пояснила, що Управління, як
орган державної влади діяло лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачено Конституцією та
законами України, що полягають в
наступному.

Пенсійне забезпечення громадян
вирішується в рамках законів та
урядових постанов, які приймаються на
загальнодержавному рівні -Верховною
радою України та Кабінетом Міністрів
України.

На даний час пенсія в Україні
нараховується за Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 8 вищезазначеного
закону право на отримання пенсії мають
громадяни України, які застраховані
згідно із цим Законом та досягли
встановленого Законом пенсійного віку.
Іноземці та особи без громадянства
мають право на отримання пенсійних
виплат за умови перебування в Україні.

Пунктом 2 частини першої статті 49
Закону передбачено припинення виплати
пенсії на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Саттею 51 Закону передбачено виплату
пенсії під час перебування за кордоном
в тому разі, якщо це передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України

Ст. 80 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та Постановою № 22-1 від 25
листопада 2005 року затверджено порядок
подання та оформлення документів для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до вищезазначеного порядку
пенсіонер для призначення пенсії
повинен звернутися до Пенсійного фонду
з заявою про призначення пенсії
особисто або через представника , за
місцем проживання ( реєстрації). Зразок
заяви про призначення пенсії має
встановлений зразок відповідно до
порядку подання документів для
призначення пенсії. До заяви про
призначення пенсії за віком додаються
такі документи : 1) документи про
трудовий стаж; 2) документи про
заробіток особи; 3) документи про місце
проживання заявника та інші документи.

Після надходження всіх необхідних для
призначення пенсії документів орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення. Дане
рішення орган що призначає пенсію
направляє заявникові.

В враховуючи вищезазначене УПФУ в
Дзержинському районі вважає, що
провадження по даній справі підлягає
закриттю з наступних причин, а саме
позивач не звертався до управління з
заявою про призначення пенсії та не
надавав усіх необхідних документів.
Прохання позивача щодо визнання
рішення не чинним є безпідставним так
як рішення про відмову в призначенні
пенсії управлінням не приймалося.

Позивачем на адресу управління було
надано лист «Про початок нарахування
та виплати пенсії», на дане звернення
управлінням було надано правове
роз'яснення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно досліджені у судовому
засіданні докази, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна
особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року. Даний Закон визначає
принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Частина 1 ст. 7 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає, що пенсійне
право "здійснюється за принципами
рівноправності застрахованих осіб
щодо отримання пенсійних виплат та
виконання обов'язків стосовно сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

Так, ОСОБА_3 08 серпня 2013 року звернувся
із заявою до УПФУ України в
Дзержинському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
призначення пенсії за нормами
пенсійного законодавства України,
оскільки його трудова діяльність
почалася з вересня 1966 року (з моменту
початку навчання в Криворізькому
гірничорудному інституті) та тривала
до жовтня 1992 року. З листопада 1973 він
працював на руднику (Рудоуправління
Новокриворізького
гірничо-збагачувального комбінату,
тобто пільговий трудовий стаж складає
15 років, а загальний трудовий стаж
складає 26 років. До репатріації до
держави Ізраїль проживав в Україні за
адресою: АДРЕСА_1. Пенсійного віку досяг
в Державі Ізраїль у 2004 році (у віці 55
років у зв'язку з тим, що 15 років
працював на руднику за пільговим
трудовим стажем) (а.с.9-16).

Листом УПФУ України в Дзержинському
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області за № 2113/05-33
від 21 серпня 2013 року щодо пенсійного
забезпечення позивачу роз'яснено, що
пунктом 2 частини першої статті 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено припинення
виплати пенсії на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України. Саттею 51 Закону передбачено
виплату пенсії під час перебування за
кордоном в тому разі , якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України. Саме ці
норми статтей 49, 51 Закону, щодо
припинення виплати пенсій пенсіонерам
на час постійного проживання за
кордоном у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір з питань пенсійного
забезпечення, визнані
неконституційними. Рішенням
Конституційного суду України від 07
жовтня 2009 року. Отже, у разі проживання
пенсіонера за кордоном ( в випадку
ОСОБА_3) виплата вже призначеної пенсії
відповідно до пенсійного
законодавства України не припиняється
незалежно від факту укладення
Україною та Ізраїлем міжнародного
договору з питань пенсійного
забезпечення. При цьому первинне
призначення пенсій згідно з пенсійним
законодавством України не передбачено
лише громадянам України. Колишнім
громадянам України таке право
пенсійним законодавством України не
передбачено (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» право на
отримання пенсій та соціальних послуг
із солідарної системи мають: громадяни
України, які застраховані згідно із цим
Законом та досягли встановленого цим
Законом пенсійного віку (та при
наявності страхового стажу не менше 15
років); іноземці та особи без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах (при
умові наявності паспорта або довідки
уповноважених органів з місця
проживання (реєстрації), у тому числі,
органи місцевого самоврядування.

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що заява про
призначення пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу ПФУ в порядку
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

В свою чергу, керуючись п.1 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1
заява про призначення пенсії подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію, за місцем
проживання (реєстрації) пенсіонера.

Відповідно до вищезазначеного порядку
пенсіонер для призначення пенсії
повинен звернутися до Пенсійного фонду
з заявою про призначення пенсії
особисто або через представника , за
місцем проживання ( реєстрації). Зразок
заяви про призначення пенсії має
встановлений зразок відповідно до
порядку подання документів для
призначення пенсії. До заяви про
призначення пенсії за віком додаються
такі документи : 1) документи про
трудовий стаж; 2) документи про
заробіток особи; 3) документи про місце
проживання заявника та інші документи.

Після надходження всіх необхідних для
призначення пенсії документів орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення. Дане
рішення орган що призначає пенсію
направляє заявникові.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України на суб'єкта владних
повноважень покладено обов'язок щодо
доказування правомірності вчинених
ним дій та прийнятих рішень в разі, якщо
він заперечує проти задоволення
позову.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_3 не звертався із
заявою до УПФУ в Дзержинському районі
м. Кривого Рогу про призначення йому
пенсії за віком в установленому
законом порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-,
тому вказане питання не було предметом
розгляду, у зв'язку з чим, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.8, 49, 51 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» 6, 71, 72, 99,100, 128,160-162,167 КАС
України, суд

П о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
Фонду України в Дзержинському районі
м. Кривого Рогу про визнання не чинним
рішення щодо нарахування та виплату
пенсії громадянину України, який
проживає за межами України відмовити
повністю.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя:
Н. Ю. Вікторович