Справа № 802/4590/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4590/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Мусіровського
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 03
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області до Вендичанської селищної ради
Могилів-Подільського району
Вінницької області про зобов'язання
вчинити дії щодо забезпечення
надходження до місцевого бюджету
коштів за оренду земельних ділянок в
сумі 18454,0 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернвся в суд з
адміністративним позовом, в якому
просив зобов'язати Вендичанську
селищну раду забезпечити надходження
до місцевого бюджету коштів за оренду
земельних ділянок в сумі 18454,00 грн у
зв'язку із порушенням орендарями
строків їх сплати.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
03.02.2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції у справі, позивач подав
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанцій та задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі та просив щодо її
задоволення. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт посилалася
на порушення з боку суду першої
інстанції норм матеріального права та
не врахування всіх обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення справи.

Від відповідача на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи без
участі відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги наявними в
матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання п. 6.3.6.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи ДФІ у
Вінницькій області на ІI квартал 2013
року та згідно з направленнями на
проведення ревізії від 29.03.2013 року № 44 у
період з 01.04.2013 року по 14.05.2013 року
позивачем проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.03.2011 року по
01.04.2013 року,

За результатами зазначеної ревізії
зафіксовані порушення, які відображено
в акті ревізії № 05-16/07 від 18.05.2013 року.

В подальшому, позивачем на адресу
відповідача направлено лист-вимогу за
№ 05-19/482 від 24.05.2013 року та зобов'язано
забезпечити надходження до місцевого
бюджету коштів за оренду земельних
ділянок.

Позивач зазначає, що відповідачем в
добровільному порядку повністю не
усунено порушення, зафіксовані в акті
ревізії та викладені в п.3 листа - вимоги
№ 05-19/482 від 24.05.2013 року, що і слугувало
підставою для звернення з відповідним
адміністративним позовом до суду.

Підставою для формування листа - вимоги
став встановлений у ході ревізії факт
несплати орендарями орендної плати за
використання земельних ділянок згідно
з укладеними договорами, зокрема
орендарем ТОВ "Хадера" в сумі 18454,00 грн.

Так, згідно договору оренди землі від
28.08.2012 року орендар ТОВ "Хадера"
прийняло в строкове платне
користування (оренду) земельну ділянку
площею 12,0 га в смт Вендичани по вул.
50-річчя Жовтня - для будівництва та
експлуатації сонячної електричної
станції. Проте орендної плати з грудня
2012 року товариством не сплачується.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
прийшов до висновку про необхідність
відмови в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі і апеляційний суд
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК
України, п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України
плата за землю є загальнодержавним
податком, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Згідно з п. 288.2. ст. 288 ПК України
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, а згідно із пунктом
288.3 цієї статті об'єктом оподаткування
є земельна ділянка, надана в оренду.

Статтею 19-1 ПК України передбачено, що
функції з контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів покладаються
на органи державної податкової служби,
а в силу вимог ст. 20 ПК України цим ж
органам надано право звертатися до
суду з позовами щодо стягнення з
платників податків податкового боргу.

При цьому, ст. 41 ПК України визначено
перелік органів, що здійснюють
контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів, до яких
віднесено: органи державної податкової
служби - щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, а також стосовно
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладається на органи державної
податкової служби; митні органи - щодо
мита, акцизного податку, податку на
додану вартість, інших податків, які
відповідно до податкового
законодавства справляються у разі
ввезення (пересилання) товарів і
предметів на митну територію України
або територію вільної митної зони або
вивезення (пересилання) товарів і
предметів з митної території України
або території вільної митної зони.

Враховуючи зазначене, інші державні
органи не мають права проводити
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати
податків, у тому числі на запит
правоохоронних органів.

Органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

Разом з тим, п. 3 Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року N 499/2011
визначено, що основними завданнями
Держфінінспекції України є реалізація
державної політики у сфері державного
фінансового контролю, а також внесення
пропозицій щодо її формування.

В силу п. 4 вказаного Положення
Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань здійснює
державний фінансовий контроль за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошті бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів;
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, аналогічне
закріплено і в п. 4 Положення про
державні фінансові інспекції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України 03.10.2011 р. № 1236.

Слід зазначити, що згідно податкового
законодавства селищна рада не наділена
повноваженнями щодо контролю та
стягнення плати за землю, в тому числі
орендної плати.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем в порушення частини 2 статті
71 КАС України не було надано достатньо
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про правомірність заявлених
позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, враховуючи, що
суд першої інстанції правильно
встановив всі обставини справи та
дійшов правильного висновку про
необгрунтованість позовних вимог
позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
21 березня 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.