Справа № 806/7908/13-а
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Житомир справа № 806/7908/13-a

категорія 5.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,
суддів: Липи В.А., Нагірняка М.Ф.,

за участі секретаря Талько А.М.,

за участі представника позивача Лебідь
О.П.,

за участі представника відповідача
Ковальчук П.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" до
Житомирської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
звернулось до суду з позовом, у якому
просило, з урахуванням клопотання про
збільшення позовних вимог, визнати
протиправними та скасувати рішення
Житомирської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
101060000/2013/300034/1 від 21 січня 2013 р., №
101060000/2013/300062/2 від 29 січня 2013 р. та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 101060000/2013/00045
від 21 січня 2013 р. та № 101060000/2013/00078 від 29
січня 2013 р. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що відповідачем
безпідставно не застосовано митну
вартість товару за ціною договору щодо
імпортованих товарів, чим порушено
норми статті 57 Митного кодексу України
про послідовне застосування методів
визначення митної вартості товарів.
Вказав, що у митного органу були в
наявності всі документи, необхідні для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, а тому твердження
відповідача з приводу недостатності та
неналежності таких документів є
необґрунтованими та безпідставними.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях та
зазначив про правомірність прийняття
Житомирською митницею Міндоходів
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості та карток відмови, з
підстав неподання позивачем
(декларантом) додаткових документів в
підтвердження заявленої митної
вартості товарів. Також, у судовому
засіданні представник відповідача
наголошував на тому, що позивачем
пропущено строк звернення до суду.
Однак, усною ухвалою в судовому
засіданні 04 лютого 2014 р. судом
поновлено пропущений строк звернення
до суду.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що 20 жовтня 2009 р. між ТОВ
"Укрполіскорм" Україна (Покупець) та
компанією "Evonik Degussa GmbH" Німеччина
(Постачальник) укладено договір
купівлі-продажу № 20102009/1 (далі -
Контракт), відповідно до якого
Постачальник продає, а Покупець купує
DL-Метіонін кормовий (DL-Methionine feed grade) далі
- Товар.

Пунктом 1.3 даного Контракту визначено,
що на кожну поставку Товару Контракт
повинен доповнюватись Специфікацією,
яка визначає кількість та вартість
Товару.

Згідно пункту 2.3 Контракту, Товар
постачається вантажними автомобілями
в 25-ти кілограмових мішках на умовах FCA-
Весселінг, FCA- Cловенська Лупка, FCA-
Вараждин або CIP- Київ, Україна, (INCOTERMS 2000).

Відповідно до розділу 4 Контракту, "ціна
і платежі", валютою договору і валютою
платежу є Євро. Ціна повинна бути
узгоджена Продавцем та Покупцем окремо
на кожну поставку Товару. Додатково до
ціни додається податок (наприклад -
податок на додану вартість), якщо
застосовується. Загальна сума договору
складає 8 000 000 (вісім мільйонів євро).
Платіж: передоплата 100% (не пізніше 10
днів перед запланованою поставкою).
Форма оплати - прямий банківський
переказ. При переказі вищезазначеної
суми необхідно вказати номер
комерційного рахунку-фактури
Постачальника.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами 1, 2 статті 52 Митного
кодексу України, заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу
України визначено перелік документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, а саме: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Позивачем, з метою митного оформлення
товарів, до Житомирської митниці були
подані митні декларації № 101060000/2013/000801
від 21 січня 2013 р. та № 101060000/2013/001362 від 29
січня 2013 р., в яких задекларовано товар:
DL-Methionine feed grade 99% (DL - мітіонін). Митна
вартість товарів встановлювалась
позивачем в митних деклараціях за
основним методом визначення митної
вартості за ціною договору (контракту),
щодо товарів які імпортуються.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару відповідно до методу
визначення митної вартості позивачем
були надані документи за переліком
передбаченим частиною 2 статті 53
Митного кодексу України, а саме:

- по МД № 101060000/2013/000801 від 21 січня 2013 р.:
контракт від 20.10.2009 р. № 20102009/1 з
додатковими угодами № 1-9 (а.с. 21-34),
специфікація № 60 від 14.01.2013 р. (а.с. 36),
інвойс № 72229332 від 14.01.2013 р. (а.с. 37), CMR від
14.01.2013 р. (а.с. 39), експортна митна
декларація країни відправлення №
13DЕ23Е2 від 14.01.2013 р. (а.с. 41-42),
сертифікат походження № А258004 від 11.01.2013
р. (а.с. 40).

- по МД № 101060000/2013/001362 від 29 січня 2013 р.:
контракт від 20.10.2009 р. № 20102009/1 з
додатковими угодами № 1-9 (а.с. 21-34),
специфікація № 61 від 22.01.2013 р. (а.с. 49),
інвойс № 72231199 від 22.01.2013 р. (а.с. 40-51), CMR
від 22.01.2013 р. (а.с. 52), експортна митна
декларація країни відправлення №
13DЕ87Е2 від 22.01.2013 р. (а.с. 54-55),
сертифікат походження № А258004 від 11.01.2013
р. (а.с. 53).

21 січня 2013 р. Житомирською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 101060000/2013/300034/1
(а.с. 19), в якому митний орган самостійно
визначив митну вартість товару за
другорядним методом її визначення (2б),
на підставі чого товариству видана
картка відмови в митному оформленні
(випуску) товарів 101060000/2013/00045 від 21
січня 2013 р. (а.с. 20).

Підставою для прийняття даного рішення
став висновок відповідача про те, що
митна вартість товару не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), оскільки
документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ
містять розбіжності, неподання
декларантом додаткових документів на
письмову вимогу митного органу
відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару, висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціям. Митна вартість визначена
за методом 2б на підставі наявної у
митного органу інформації щодо
числових значень митної вартості
подібних товарів (ВМД № 101060000/12/023370 від
20.12.2012 р.). Джерело інформації Митний
кодекс України, інформація щодо
товарів, митне оформлення яких
здійснено. Процедура консультацій між
митним органом та декларантом
проведена.

29 січня 2013 р. Житомирською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 101060000/2013/300062/2
(а.с. 47), в якому митний орган самостійно
визначив митну вартість товару за
другорядним методом її визначення (2б),
на підставі чого товариству видана
картка відмови в митному оформленні
(випуску) товарів 101060000/2013/00078 від 29
січня 2013 р. (а.с. 48).

Підставою для прийняття даного рішення
став висновок відповідача про те, що
митна вартість товару не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), оскільки
документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ
містять розбіжності, неподання
декларантом додаткових документів на
письмову вимогу митного органу
відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару, висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціям. Митна вартість визначена
за методом 2б на підставі наявної у
митного органу інформації щодо
числових значень митної вартості
подібних товарів (ВМД № 101060000/12/023370 від
20.12.2012 р.). Джерело інформації Митний
кодекс України, інформація щодо
товарів, митне оформлення яких
здійснено. Процедура консультацій між
митним органом та декларантом
проведена.

Крім наданих до декларацій документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до частини
3 статті 53 Митного кодексу України
прайс-лист продукції заводів Евонік
Дегусса ГмбХ і Евоник Фермас с.р.о на 2013
рік (а.с. 35).

Не погодившись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторони її завищення, декларантом
відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України, здійснено
випуск товарів у вільний обіг зі
сплатою митних платежів згідно з
заявленою митною вартістю та під
гарантійні зобов'язання.

Висновки Житомирської митниці,
викладені у оскаржуваних рішеннях не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, так як не відповідають
обставинам справи і не ґрунтуються на
вимогах митного законодавства з огляду
на таке.

Відповідно до частини 1 статті 54
Митного кодексу України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу
України визначено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 55 Митного
кодексу України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Частиною 8 статті 55 Митного кодексу
визначено, що протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 58
Митного кодексу України, метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Аналіз наведених норм, дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від основного до резервного)
визначення митної вартості.

Аналогічна позиція у даній справі
викладена у постанові Верховного Суду
України від 14.11.2011р. №21-213а11.

Згідно положень частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53
Митного кодексу України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Виходячи із змісту зазначених норм,
митний орган має право витребувати
додаткові документи лише у випадку
виявлення обставин, що свідчать про
розбіжності, наявні ознаки підробки
поданих на підтвердження митної
вартості документів або такі документи
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів і не
має права витребувати інших
документів.

У ході судового розгляду встановлено,
що подані позивачем документи для
митного оформлення товару чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які
підтверджували митну вартість товару
за ціною договору згідно з вимогами
частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу
України.

А відтак, колегія суддів вважає, що у
митного органу не було обґрунтованих
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Як свідчать матеріали справи, у запитах
відповідача щодо надання позивачем
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів відсутні посилання на
обставини, передбачені частиною 3
статті 53 Митного кодексу України,
зокрема, у зв'язку з чим необхідно
надати висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. Крім того, у запитах не
вказано на жодні розбіжності або
ознаки підробки в наданих декларантом
(позивачем) документах при
підтвердженні митної вартості.

Також, зі змісту оскаржуваних рішень
про коригування митної вартості
товарів вбачається, що єдиною
підставою для прийняття таких рішень,
було невизнання відповідачем
заявленої позивачем митної вартості, а
також неможливості на думку
відповідача використання основного
методу визначення митної вартості.

Проте, як свідчать матеріали справи,
жодних пояснень стосовно того, які саме
вмотивовані причини та/або сумніви
були у митниці вимагати додаткові
документи у позивача, відповідачем
надано не було.

Суд критично оцінює доводи
представника відповідача про те, що
митна вартість товару визначена
товариством, значною мірою
відрізнялася від вартості товару на
схожий (аналогічний) товар, яка
містяться у Єдиній автоматизованій
інформаційній системі Державної
митної служби України, на підставі чого
відповідачем зроблено висновок, що
товариством було занижено митну
вартість товару, в наслідок чого, було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару та видано
картки відмови в митному оформленні
товару.

Суд не погоджується з вказаними
доводами відповідача, з огляду на
наступне.

Зазначена система відповідно до
приписів Митного кодексу України
носить інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена статтею
55 Митного кодексу України і не
викладена в ст. VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) та в Угоді
про застосування ст. VII ГАТТ (1994 року).

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

В ході розгляду справи встановлено, що
під час проведення митного контролю,
одночасно з поданням митних
декларацій, для підтвердження
заявленої митної вартості товарів
митному органу було надано всі
необхідні документи, які підтверджують
ціну товару.

Встановлено, що 09 квітня 2014 р.
Товариство звернулось до Житомирської
митниці з листом за вих. № 13-04-19:1 про
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів та в
підтвердження до заявленої митної
вартості додав наступні документи:
цінову експертизу ДП
"Держзовнішінформ" Міністерства
економіки України від 05.04.2013 р. № 11/323
(а.с. 69-70); підтвердження замовлень
компанії Evonik Industries AG від 02.01.2013 р. (а.с.
59-62); прибуткові накладні № ПН-0000008
від 21.01.2013 р. і ПН 0000016 від 29.01.2013 р.
(а.с. 63, 64), видаткові накладні, податкові
накладні витяги з податкової
звітності, платіжні доручення № 9 від
05.02.2013 р. та № 14 від 27.02.2013 р. (а.с. 71, 72).

За результатами розгляду поданих
позивачем додаткових документів,
митним органом листом від 15 квітня 2013 р.
за вих № 20/4/20-30/2857 відмовлено у
визначенні заявленої позивачем митної
вартості товарів за ціною
господарської операції та залишено без
змін оскаржувані рішення (а.с. 73-78).

Зазначені відповідачем розбіжності у
листі від 15 квітня 2013 р. за вих. №
20/4/20-30/2857 не впливають на числові
значення складових митної вартості
товарів і не позбавляють Товариства
права на застосування методу
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, з
врахуванням того, що позивачем
використані відомості, які повністю
підтверджені документально.

Таким, чином, на думку колегії суддів, у
відповідача були в наявності всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Статтею 60 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну
вартість береться прийнята митним
органом вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені
в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58
цього Кодексу, включаються у вартість
операції, здійснюється коригування для
врахування значної різниці у таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними подібними
(аналогічними) товарами, що зумовлено
різницею у відстанях і способах
транспортування.

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, для визначення
митної вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Так, розділом 2 Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених Наказом
Міністерства фінансів України N 598 від 24
травня 2012 р. та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 01 червня
2012 р. за N 883/21195, у графі "33" зазначаються
причини, через які митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), у тому числі:
неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу); невірно
проведений розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом. У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі. Посилання на використання
цінової бази Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби у
Рішенні допускається тільки при
визначенні митної вартості відповідно
до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з
обов'язковим зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо.

В порушення вимог статті 55 Митного
кодексу України та розділу 2 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, відповідач у
рішеннях про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2013/300034/1 від 21
січня 2013 р., № 101060000/2013/300062/2 від 29 січня
2013р. належним чином не обґрунтував
причини їх винесення, не вказав, які
саме розбіжності містяться у поданих
до митного оформлення документах, не
зазначив за яких підстав не застосував
метод 2а при коригуванні заявленої
митної вартості, і які підстави
слугували для визначення митної
вартості товарів за методом 2б.

Доводи митного органу про те, що митна
вартість визначена за методом 2б на
підставі наявної інформації щодо
числових значень митної вартості
подібних товарів за МД № 101060000/12/023370 від
20.12.2012 р. суперечить положенням статті 60
Митного кодексу України, оскільки
митна вартість товарів у даній митній
декларації визначена не за ціною
договору, а за ціною, визначеною
рішенням митного органу про
коригування митної вартості.

Слід відзначити, що відповідачем не
було надано до суду жодних допустимих
доказів в обґрунтування скоригованої
митної вартості товару, яка перевищує
митну вартість, визначену позивачем,
відповідно до основного методу.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 101060000/2013/300034/1 від 21 січня 2013
р., № 101060000/2013/300062/2 від 29 січня 2013 р. та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 101060000/2013/00045
від 21 січня 2013 р. та № 101060000/2013/00078 від 29
січня 2013 р.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" 146,16 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Р.М.Шимонович

Судді
В.А. Липа,

М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 11
березня 2014 р.