Справа № П/805/55/14
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чекменьов Г.А.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
справа №П/805/55/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді - доповідача Ястребової
Л.В., суддів: Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю.,

секретар Полторацька С.С.,

за участі представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача Іванової
К.Г., Доренської Н.І., Толстої Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, що
діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
р. у справі № П/805/55/14 за позовом ОСОБА_6
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 14.08.2013 року, -

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_7, що діє в інтересах ОСОБА_6
звернулася до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 14.08.2013 року, яким застосовано
до ОСОБА_6 штрафну (фінансову) санкцію
(штраф) в сумі 32625,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Представником позивача подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Під час апеляційного розгляду
представники відповідача заперечували
проти доводів апеляційної скарги,
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та під час апеляційного розгляду,
ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа
- підприємець відповідно до виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серії ААВ № 810770 (а.с. 99), здійснює
діяльність на умовах сплати єдиного
податку (а.с.100).

Посадовцями Головного управління
Міндоходів у Донецькій області 11.07.2013
була проведена фактична перевірка
господарського об'єкту - магазин
«Мегаспорт», а саме: відділ «NIKE» та
відділ «Мегаспорт» за адресою: АДРЕСА_1,
господарську діяльність в якому
здійснює ФОП ОСОБА_6 За результатами
перевірки складений акт перевірки від
22.07.2013 р. № 0007/05/99/22/НОМЕР_2 (а.с.104-107).

В ході проведення перевірки було
встановлено порушення п.2.6 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України №637 від
15.12.2004 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р.
за №40/10320, в частині неоприбуткування
готівкових коштів у касі в сумі 6525,0 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 14.08.2013 року, яким застосовано до
Позивача штрафну (фінансову) санкцію
(штраф) в сумі 32625,00 грн., яке направлено
на адресу позивача 15.08.2013 р. (а.с.101-103).

Підставою для застосування фінансової
санкції є висновок перевірки про
неоприбуткування позивачем готівкових
коштів за 11.07.2013 року на загальну суму
6225,85 грн., а саме готівкові кошти
отримані від продажу товарів під час
проведення перевірки у відділах «NIKE»
магазину «Мегаспорт» у сумі 899 грн. та
відділу «Мегаспорт» магазину
«Мегаспорт» в сумі 5636,85 грн. з огляду на
відсутність відповідного запису у
книзі обліку доходів ФОП ОСОБА_6

Відповідно доводів позивача, книга
обліку та доходів ФОП ОСОБА_6 містить
лише відомості про фактично отримані
доходи за зберігання товарів за
договором відповідального зберігання
№ 26 від 01.01.2013 року, укладеним з ТОВ «МС
52».

На підтвердження вказаних обставин
позивачем було надано договір
відповідального зберігання № 26 від
01.01.2013 року, укладений з Товариством з
обмеженою відповідальністю "МС 52" (а.с.32)
з додатковою угодою від 14.01.2013 року
(а.с.108). Згідно з п. 1.1. вказаного
договору Депонент (ТОВ "МС 52") передає, а
Зберігач (позивач) приймає
товарно-матеріальні цінності для
відповідального зберігання та
організації експозиції. Пунктом 4.1
даного договору передбачено, що
винагорода Зберігача за даним
договором визначається згідно актів
виконаних робіт по мірі виконання
таких робіт та послуг.

Також надано договір доручення № 1854
від 28.05.2012 року (а.с.30-31), укладений з
Громадською організацію «Спілка
споживачів «Мегаспорт», з додатковою
угодою від 30.01.2013 р. (а.с.137). Згідно з п. 1.1.
вказаного договору довіритель доручає
повіреному здійснити наступні
юридичні дії: організувати всі роботи і
операції, пов'язані з організацією
повноцінного функціонування
експозиційної точки мережі Мегаспорт;
експозиція продукції для спорту та
відпочинку в експозиційних точках
Мегаспорт; організація всіх супутніх
процесів, пов'язаних з експозицією
продукції для найбільш повного та
якісного представлення такої
продукції перед споживачами згідно
стандартів та умов обслуговування
кінцевого споживача та інші. Пунктом 4.1
даного договору передбачено, що
вартість виконаних робіт та наданих
послуг визначається на договірній
основі та довіреність від 01.06.2013 р., за
якою ТОВ "МС 52" уповноважує фізичну
особу ОСОБА_6 приймати від кінцевих
споживачів залогові кошти, передавати
залогові кошти на банківські рахунки
ТОВ "МС 52".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договором відповідального зберігання
передбачено, що зберігач має право
передати майно третім особам. Також за
домовленістю сторін, усі отримані в
результаті передачі майна третім
особам грошові кошти інкасуються на
визначені депонентом (довірителем)
банківські рахунки. В межах виконання
договорів, усі отриманні грошові кошти
ФОП ОСОБА_6 інкасуються на чітко
визначені банківські рахунки. Щоденно
грошові кошти з експозиційної точки
забираються співробітниками
банківської установи, що
підтверджується відповідними копіями
супровідних відомостей до сумки з
готівковою виручкою,

Виконання вищевказаних договорів з
боку позивача підтверджено звітом про
передачу товарно-матеріальних
цінностей (а.с.46-98), копіями супровідних
відомостей до сумки з грошовою
виручкою (а.с.110-112), актами
здачі-прийняття виконаних робіт
(а.с.114-136), переліками залогових цін на
товарно-матеріальні цінності та актами
їх інвентаризації (а.с.138-229).

Тобто відсутній факт реалізації товару
.з посиланням на п. 14.1.202 ст. 14 ПК України.

Відповідно до п. 14.1.202 ст. 14 Податкового
кодексу України продаж (реалізація)
товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими господарськими,
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за плату або компенсацію
незалежно від строків її надання, а
також операції з безоплатного надання
товарів. Не вважаються продажем
товарів операції з надання товарів у
межах договорів комісії (консигнації),
поруки, схову (відповідального
зберігання), доручення, довірчого
управління, оперативного лізингу
(оренди), інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають
передачі прав власності на такі товари;

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно проаналізувавши
діяльність позивача дійшов висновку
про безпідставність доводів щодо
відсутності з його боку факту
реалізації товарів.

Наданими з боку позивача документами
підтверджено, що він фактично
отримував товари за узгодженим
сторонами переліком із зазначенням їх
певної вартості за договором
відповідального зберігання. При цьому,
передача товару на цій стадії
господарських відносин не носить ознак
продажу товару, оскільки позивач не
набував права власності на такий товар,
що саме і передбачено другим реченням
п. 14.1.202 ст. 14 ПК України.

Як встановлено судом першої інстанції
та під час апеляційного розгляду,
відповідно договору відповідального
зберігання зберігач має право передати
майно третім особам, усі отримані в
результаті передачі майна третім
особам грошові кошти інкасуються на
визначені депонентом (довірителем)
банківські рахунки.

На підставі довіреності від 01.06.2013 р.
ТОВ "МС 52" уповноважило фізичну особу
ОСОБА_6 приймати від кінцевих
споживачів залогові кошти та
передавати залогові кошти на
банківські рахунки ТОВ "МС 52".

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
саме оплатна передача товарів до
кінцевих споживачів обумовлює перехід
права власності на вказаний товар, і за
своєю правовою суттю є продажем
(реалізацією) товарів в розумінні як п.
14.1.202 ст. 14 ПК України, так і ст. 655 ЦК
України. При цьому факт реалізації
товару, який не знаходився у власності
позивача, не спростовує висновку про
його продаж, оскільки законом
передбачена можливість такого продажу
особою, яка не є власником, зокрема, за
договорами доручення або комісії.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Згідно зі ст. 1011 ЦК України за договором
комісії одна сторона (комісіонер)
зобов'язується за дорученням другої
сторони (комітента) за плату вчинити
один або кілька правочинів від свого
імені, але за рахунок комітента.
Відповідно до ч. 3 ст. 1012 ЦК України
істотними умовами договору комісії, за
якими комісіонер зобов'язується
продати або купити майно, є умови про це
майно та його ціну.

Згідно доводів відповідача, товар, який
знаходився у відділі «Мегаспорт» та
який було куплено в рамках контрольної
розрахункової операції у відділі «NIKE»,
був з цінниками та маркуванням ФОП
ОСОБА_6, що стороною позивача не
спростовано.

Тому, фактичний зміст правовідносин
між позивачем та власником товару - ТОВ
"МС 52", відповідає ознакам договору
комісії, за яким позивач здійснював
реалізацію товару, належного
Товариству "МС 52", за дорученням та
ціною визначеною комітентом, незалежно
від назви укладених вказаними особами
договорів.

Факт такої реалізації повністю
підтверджений в ході проведеної
перевірки, якою встановлено, що при
проведенні контрольної розрахункової
операції у господарському об'єкті за
адресою: АДРЕСА_1 був придбаний товар, а
саме кросівки «NIKE» 1 шт. за ціною 699,00
грн. та рюкзак 1 шт. за ціною 190,00 грн. з
цінниками та маркуванням на товарах
ФОП ОСОБА_6

За таких обставин, колегія суддів
зазначає, що відповідач дійшов
правильного висновку про порушення з
боку позивача норм Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України 15.12.2004 № 637,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320,
яке згідно з його преамбулою,
розроблено відповідно до статті 33
Закону України "Про Національний банк
України", визначає порядок ведення
касових операцій у національній валюті
України підприємствами (підприємцями).

Відповідно до п. 2.6. вказаного Положення
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Недотримання вимог вказаного
Положення тягне відповідальність,
передбачену п. 1 Указу Президента
України від 12 червня 1995 року N 436/95 "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки", яким встановлено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу:

за перевищення встановлених лімітів
залишку готівки в касах - у двократному
розмірі сум виявленої понадлімітної
готівки за кожний день;

за неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Вказані нормативні акти на час
виникнення спірних відносин та
розгляду справи є діючими, не
суперечать нормам Податкового кодексу
та іншим законам України, через що
оскаржені
адміністративно-господарські санкції
підлягають застосуванню до позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій. Невиконання будь-якої з цих
дій є порушенням порядку
оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність (абзац
третій пункту 1 Указу № 436/95).

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що підприємець, який
застосовує спрощену систему
оподаткування, одержавши готівкові
кошти від покупця, повинен видати
розрахунковий документ установленої
форми, яким може бути розрахункова
квитанція за типовою формою РК-1,
затвердженою наказом ГНАУ від 01.12.2000 р.
№ 614, або товарний чек, або касовий чек
із застосовуванням реєстратора
розрахункових операцій, не переводячи
його у фіскальний режим відповідно до
ч. 4 ст. 13 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

При цьому такий підприємець
зобов'язаний забезпечити облік
отриманих готівкових коштів
відповідно до Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, незалежно від того, чи
відносяться отримані готівкові кошти
до складу доходу такого підприємця.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При розгляді справи колегією суддів
встановлено, що відповідач діяв
правомірно, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, оскаржене рішення
прийнято відповідно до обставин,
встановлених в результаті перевірки
позивача.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

Повний текст ухвали складений 27
березня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.
195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в
інтересах ОСОБА_6 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
р. у справі № П/805/55/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
р. у справі № П/805/55/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складення її в повному обсязі.

Колегія суддів:
Л.В.
Ястребова

Д.В. Ляшенко

С.Ю.Чумак