Справа № 820/505/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р.Справа № 820/505/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Запари Е.В.

представника позивача Москаленко Я.М.

представника відповідача Дьоміної О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
05.02.2014р. по справі № 820/505/14

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05.02.2014р.
позов задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №807000003/2013/001684/2 від
23.08.2013 року.

Скасовано картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807100000/2013/01090 від 23.08.2013 р.

В апеляційній скарзі відповідач,
Харківська митниця Міндоходів,
зазначає, що оскаржувана постанова
прийнята без повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи, в
порушення норм матеріального та
процесуального права, є
необґрунтованою та підлягає
скасуванню.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПрАТ "Новий стиль" під час здійснення
зовнішньоекономічної імпортної
операції в межах укладеного з
резидентом КНР компанією CFC SHANGHAI Co LTD
контракту №011109-CFC від 01.11.2009р. подав до
Харківської митниці Міндоходів
вантажну митну декларацію ІМ № 40
807100000/2013/040636 на товар, в якій визначив
митну вартість товару за основним
методом у розмірі 261944,39 грн.

Харківська митниця Міндоходів,
здійснюючи контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
було застосовано резервний метод
визначення митної вартості товарів, у
зв"язку з чим прийнято рішення
№807000003/2013/001684/2 від 23.08.2013 р." Про
коригування митної вартості товарів",
яким ПрАТ "Новий стиль" скориговано
митну вартість товару.

Також, Харківською митницею Міндоходів
прийнято рішення у формі картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807100000/2013/01090
від 23.08.2013 р.

Зі змісту вказаних рішень судом
встановлено, що юридичною підставою
для прийняття спірних рішень суб'єкт
владних повноважень обрав положення
ст.ст.55, 57, 64 Митного кодексу України, а
фактичною підставою слугувало
судження суб'єкта владних повноважень
щодо не підтвердження у повній мірі
документально використаних
декларантом відомостей, а також не
надання декларантом додаткових
документів, передбачених п.3 ст.53 МК
України а саме: не надана декларантом
(відсутня) інформація щодо угод на
ідентичні товари; не надана
декларантом (відсутня) інформація щодо
угод на подібні товари; не надана
декларантом (відсутня у розпорядженні
митного органу) інформація щодо
ідентичних чи подібних товарів, які
продаються на митній території України
у незмінному стані, відсутні дані щодо
витрат на виплату комісійних
винагород, звичайних надбавок на
прибуток та загальних витрат у зв"язку
з продажем на митній території України,
відсутні дані щодо витрат понесених в
Україні на навантаження,
вивантаження,транспортування,
страхування; не надана декларантом
інформація та документи, які мали вплив
на процес формування ціни товару:- на
матеріал та витрат, понесених
виробником в зв"язку з виробництвом
товарів, витрат на завантаження,
вивантаження, страхування,
транспортування до місця перетинання
митного кордону України, прибутку, що
одержує експортер у результаті
поставки в Україну.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
митний орган не довів правомірності
прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується з цим
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України (тут і
далі в редакції, чинній на момент
спірних правовідносин) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ч. 2, 3 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни
відправлення;

висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 6, 7 ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
зокрема, у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі зокрема:

невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Згідно ч. 2-8 ст. 57 МК України основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом, вартість товару
імпортованого за митною декларацією
ІМ № 40 807100000/2013/040636 позивачем
визначено за першим методом.

Для митного оформлення товару позивач
разом з декларацією надало
відповідачу:

Контракт з фірмою CFC SHANGHAI CO, LTD (Китай) №
011109- CFC від 01.11.2009 p., угоди до нього та
Специфікацію № 43 від 01.07.2013 р. до
Контракту;

Інвойс № 13CFC05-29&05-55 від 01.07.2013 р. до
Контракту.

• Міжнародну товарно-транспортну
накладну CMR 477341 від 14.08.2013р., коносамент
від ЛІЗ p.. які підтверджують факт
перевезення товару та інші документи,
що підтверджують вартість

(договір перевезення № 120447 від 05.03.2012 p.,
калькуляція транспортних витрат та
рахунок- Jfe LS-3762105 від 15.08.2013 p., довідка
про транспорті доходи № 24/22/13 від 15.08.2013
p.).

Крім того, на підставі ч. 6 статті 53 МК
України Позивач надав до митниці
додаткові документи, а

• сертифікат походження товару (№
13С3100В1268/00099 від 01.07.2013р.);

• пакувальний лист б/н від 01.07.2013
р.;

• лист про відсутність
взаємозалежності між позивачем та
постачальником;

• лнсг про не проведення
страхування;

• прайс-лист виробника товарів
від 01.02.2013 p.;

• експертний висновок щодо товару
№ 20/12/2012/01 від 20.12.2012 р.

Колегія суддів зазначає, що надані
позивачем документи є належними і
достатніми для декларування митної
вартості на підставі першого методу.

Відповідачем не доведено
суперечливості у числових значеннях
складових митної вартості товару чи
відомостей щодо ціни, невідповідності
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару,
наявності будь-яких застережень з
приводу застосування першого методу до
визначення ціни товару, поданого на
митне оформлення.

При коригуванні митної вартості
імпортованого позивачем товару, митний
орган в порушення ст. 57 МК України не
розглянув можливості визначення
митної вартості шляхом застосування
інших методів визначення вартості
товару за відповідним переліком та
черговістю (крім резервного).

Як до суду першої , так і до суду
апеляційної інстанції митним органом
не обґрунтовано необхідності
застосування резервного методу
визначення вартості товару.

Судом встановлено, що єдиною підставою
для неприйняття митної декларації
позивача та застосування резервного
методу є цінова інформація
спеціалізованої бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України на подібний
товар за країною походження та
виробництва товару та діапазоном цін, з
посиланням на спрацювання модуля АСАУР
ціни.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про неправильну оцінку
вказаних доказів судом першої
інстанції. Колегія суддів відхиляє
вказані доводи та вважає оцінку суду
першої інстанції правильною.

Так, дані Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України є належним доказом по справі,
проте оцінюється судом нарівні з
іншими доказами та не мають переваги
над ними, крім того відповідно до ст. 53,
54 МК України митне оформлення,
визначення вартості (методу визначення
вартості) товару здійснюється на
підставі цифрових показників митної
декларації шляхом їх порівняння з
даними інших первинних документів.

Відповідачем не надано доказів
виникнення обґрунтованих сумнівів
щодо достовірності поданих позивачем
відомостей про вартість товару. З
наданих відомостей спеціалізованої
бази даних Єдиної АІС не вбачається, що
саме ці відомості відповідач
використав при прийнятті
оскаржуваного рішення, а також
відомості з бази не містять конкретних
параметрів по яким можна встановити
ідентичність чи подібність як самого
товару, так і умов його постачання.

Судом встановлено, що іноземний
контрагент позивача є виробником
імпортованого товару, митним органом
при здійснені митних процедур
зазначене не під сумнів не поставлено.

Отже , за відсутності ознак
пов'язаності імпортера з іноземним
контрагентом, та ознак, які б
показували на явну незвичайність умов
або суттєву відмінність від звичайних
умов господарської операції з поставки
відносно ціни придбання, відсутні
підстави для визначення митної
вартості за шостим методом.

Окрім того, митницею при винесенні
спірних рішень застосована однакова
митна вартість одиниці імпортованої
продукції на рівні 4,60 дол. США за
кілограм до всього товару, хоча згідно
з зовнішньоекономічним контрактом та
інвойсом номенклатура поставки має
суттєві відмінності по позиціям товару
в залежності від характеристик. При
цьому, кількість товару за
переліченими контрактами вимірюється
не в кілограмах, а в одиницях продукції.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення вимог адміністративного
позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05.02.2014р. по
справі № 820/505/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 26.03.2014 р.