Справа № 804/754/14
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р. Справа № 804/754/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВрони О. В. за участю
секретаря с/зМаксименко Е.М.
представника позивача Панченко
А.В. представника відповідача
Войтенко К.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Оазіс» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Оазіс» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з позовними
вимогами визнати неправомірними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
12.12.2013 р. та № від 12.12.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
результаті проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Оазіс» з питань
підтвердження господарських відносин
з платником податків ПП «Трес» за
період жовтень 2011 року-жовтень 2012 року,
відповідачем були винесені
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення з якими позивач не
погоджується та вважає їх такими, що
були прийняті із порушенням
законодавства на підставі
необгрунтованих висновків, що
містяться в акті перевірки. У зв'язку з
чим зазначені податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
виклавши письмово свої заперечення та
пояснив, що податкові
повідомлення-рішення були винесені
правомірно на підставі обґрунтованих
висновків, викладених в акті перевірки.
Тому прийняті податкові
повідомлення-рішення повністю
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази, суд вважає, що адміністративний
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у період з 13.11.2013
р. по 18.11.2013 р. Дніпропетровською ОДПІ
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Оазіс» з
питань підтвердження господарських
відносин з платником податків ПП
«Трес» за період жовтень 2011
року-жовтень 2012 року, за результатами
якої складено акт №257/22 01/30878290 від 19.11.2013
р.

При проведенні перевірки відповідачем
були використано інформацію
комп'ютерних баз даних та
автоматизованих інформаційних систем
державної податкової служби: АС АБПР
про отримання інформації платників
ПДВ; АС «Податковий блок»; електронні
Реєстри податкових накладних; акт
Лівобережної МДПІ від 26.02.2013 №
873/22-5/32896987 про неможливість звірки ПП
«ТРЕС», щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ „Старт Д" за лютий-жовтень
2012 року, ТОВ „Ангстрем Континенталь" за
травень 2012 року, ТОВ „Феріт Д"" за
березень, липень-листопад 2012 року, ТОВ
«ВК Віконні системи» за
жовтень-листопад 2011 року,
січень-березень 2012 року,
травень-серпень 2012 року. Також, були
досліджені договір купівлі-продажу №
15-1 від 10.01.2012, податкові накладні,
видаткові накладні, платіжні
доручення, журнал ордер 631, сертифікати
відповідності, витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Перевіркою було встановлено, що 10 січня
2012 року ТОВ «Оазіс» з ТОВ «Трес» було
укладено договір купівлі-продажу № 15-1.
Відповідно до умов договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупця належний йому товар. Покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його вартість на умовах
даного договору. Товаром є матеріальні
цінності у кількості та асортименті,
які погоджені сторонами та вказаними у
специфікаціях (рахунках-фактурах), які
є невід'ємною частиною договору. До
перевірки не надано специфікації
(рахунки-фактури).

До перевірки були надані сертифікати
відповідності UA 1.003.0077025-11, виданий на
електровентилятори відцентрові т.м.
ВЕНТС, ДОМОВЕНТ моделей, UA 1.003.0077024-11,
виданий на електровентилятори
побутові т.м. ВЕНТС, ДОМОВЕНТ, UA
1.003.0079872-11, виданий на
електровентилятори побутові т.м. ВЕНТС,
ДОМОВЕНТ та UA 1.003.0077023-11, виданий на
електровентилятори осьові т.м. ВЕНТС,
ДОМОВЕНT моделей, видані ПрАТ
«Вентиляційні системи».

Вищевказані сертифікати відповідності
не мають відношення до продукції,
придбаної ТОВ «Оазіс» у «ТОВ «Трес».

Відповідно до листа ТОВ «Оазіс» від
27.08.2013, продукція яка була придбана ТОВ
«Оазіс» у ТОВ «Трес» за договором
купівлі-продажу № 15-1 від 10.01.2012,
використана для виконання робіт з
вентиляції та кондиціюванню в
магазинах «АТБ-маркет». Документів, на
підтвердження використання товару для
виконання робіт з вентиляції та
кондиціюванню в магазинах
«АТБ-маркет», товариством надано не
було.

До перевірки також не були надані
документи, які б свідчили про
транспортування та доставку товару,
журнал реєстрації довіреностей ТОВ
«Оазіс».

При перевірці був досліджений акт
Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська
№875/22-5/32896987 від 26.02.2013, яким було
встановлено відсутність фактичного
постачання товарів ТОВ «В.Є.В.» з ПП
«Трес». Відділом податкової міліції
Лівобережної ОДПІ надано висновок,
щодо якого підприємство за вказаною
адресою не знаходиться, встановлено
неможливість фактичного здійснення ПП
«Трес» господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операції
купівлі-продажу, не надання первинних
документів щодо здійснення
господарської діяльності.

В ході перевірки позивача встановлено
неможливість фактичного здійснення ПП
«Трес» господарських операцій,
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
трудових ресурсів, основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, недодержання ст. 203, 207, 215, 216 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей момент вчинення
право чинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків.

За даним перевірки встановлено
оприбуткування ТОВ «Оазіс» матеріалів
для виконання ремонтних робіт по
вентиляції та кондиціонуванню
приміщень за період - жовтень 2011р.-
жовтень 2012р. від ПП «Трес» від
невстановленої особи на загальну суму
105 533,09 грн.

За результатами перевірки були
встановлені наступні порушення ТОВ
«Оазіс»: п.п. 135.5.11. 135.5.14 п. 135.5 ст.135, п. 137.4
ст. 137 Податковою кодексу України,
внаслідок чого ТОВ «Оазіс» занижено
податок на додану вартість в сумі 17589,00
грн. та п.п. 138.1.1 п. 138.1 статті 138, п.п. 139.1.1.
п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, внаслідок чого ТОВ «Оазіс»
занижено податок на прибуток на
загальну суму 41191,00 грн.

На підставі акту перевірки
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів
були винесені податкові повідомлення -
рішення: № від 12.12.2013 р. про
донарахування ТОВ «Оазіс» податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на загальну сум 26383,50 грн., у
тому числі 17589,0 грн. - за основним
платежем та 8794,05 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями; № від
12.12.2013 р. яким ТОВ «Оазіс» збільшено
податкові зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
61786,50 грн., в тому числі на 41191,0 грн., за
основним платежем та накладено штрафні
санкції у розмірі 20595,05 грн.

Вирішуючи спір суд вважає, що висновки
відповідача та прийняті податкові
повідомлення-рішення є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають нормам законодавства з
огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14
Податкового Кодексу України доходи -
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі у
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

У відповідності до ст.134 Податкового
Кодексу України, об'єктом
оподаткування є: прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього
Кодексу, на собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та суму інших витрат звітного
податкового періоду, визначених згідно
зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з
урахуванням правил, встановлених
статтею 152 цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового
Кодексу України встановлено, що не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
в якій зазначаються обов'язкові
реквізити визначенні даною статтею.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів, послуг.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлює, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Стаття 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлює, що
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання;назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що 10
січня 2012 року між ТОВ «Оазіс» (покупець)
та ТОВ «Трес» (продавець) було укладено
договір купівлі-продажу № 15/1
відповідно до умов договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупця належний йому товар. Покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його вартість на умовах
даного договору. Товаром є матеріальні
цінності які в подальшому використані
для виконання робіт з вентиляції та
кондиціюванню пиміщень.

З наданих суду доказів вбачається, що
на виконання вказаного договору
сторонами були складені податкові
накладні, видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, платіжні
доручення, журнал ордер по 631 рахунку,
сертифікати відповідності та інші
документи.

Розрахунки між сторонами договору на
час складання акту перевірки проведені
у повному обсязі, а суми ПДВ за
податковими накладними, виписаними ПП
«Трес» на виконання вказаного
договору, включено до податкового
кредиту відповідного періоду, та
відображено у реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
додатку № 5 до податкової декларації.

Фактичність виконання вказаних
договору та рух активів
підтверджується наданими позивачем
первинними документами. Придбаний
позивачем товар було використано у
своїй господарській діяльності.

Щодо транспортування товару, то
відповідно до умов договору продавець
зобов'язаний повністю передати товар
покупцю не пізніше строку, вказаною в
рахунку - фактурі з моменту оплати
покупцем по даному рахунку -фактурі.
Товар відвантажується на умовах FCA -
склад постачальника.

На підтвердження перевезення товарів
позивачем надано суду
товарно-транспортні накладні, копії
документів на автомобілі, які
здійснювали перевезення товарів.

З вищевикладеного вбачається, що
позивач правомірно, на підставі даних
бухгалтерського обліку, відобразив
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податку на прибуток і правомірно на
підставі отриманих податкових
накладних в деклараціях з ПДВ
відобразив податковий кредит на суму
ПДВ, перерахованого на рахунок
постачальника.

Посилання відповідача на акт перевірки
контрагента позивача наданого іншою
податковою інспекцією, не має правових
наслідків для позивача, оскільки в
судовому засіданні позивачем доведено
обґрунтованість віднесення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість та віднесених сум до
складу витрат, які не визнала податкова
інспекція, оскільки покупець не несе
відповідальність як за несплату
податків постачальниками, так і за
можливу недостовірність відомостей
про них, включених до Єдиного
державного реєстру, за умови
необізнаності покупця щодо такої.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому
не дотримувався у своїй діяльності
законодавчих норм це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
нарахування позивачу додаткових
платежів у разі якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
віднесення сплачених сум до витрат та
податкового кредиту і має всі
необхідні для цього документальні
підтвердження.

Податковим кодексом України визначено
єдину підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку належно оформленої
податкової накладної. Отже, єдиними
факторами, які можуть впливати на
формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної та
наявність господарської операції.

Таким чином, відповідачем
необгрунтовано було зроблено висновок,
про порушення позивачем норм Законів
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», «Про податок на додану
вартість» та Податкового Кодексу
України, у зв'язку з чим протиправно
нараховано ТОВ «Оазіс» грошові
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств та податку на додану
вартість.

З урахуванням викладеного, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Оазіс» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
12.12.2013 р. та № від 12.12.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Оазіс» судовий збір
в розмірі 176,34 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки визначених ст.186 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
складено 24 лютого 2014 року.

Суддя О.В. Врона