Справа № 623/670/14-а
Суддя: Зелінський В. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/670/14-а
Номер провадження 2-а/623/69/2014
УХВАЛА

іменем України

27 березня 2014 року Ізюмський
міськрайонний суд в Харківській
області

в складі головуючого - судді:
Зелінського В.Г.

при секретарі:
Телешевській
В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізюмі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області (далі
Управління) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Просить суд визнати неправомірними дії
Управління щодо не нарахування та
виплати щорічної разової грошової
допомоги за 2013 рік, як інваліду війни
IІІ групи в розмірі, передбаченому ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату щорічної
разової грошової допомоги за 2013 рік
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року №
1058-IV « Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», як інваліду
війни IІІ групи у розмірі,
передбаченому ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції, що діє
з 22 травня 2008 року, а саме семи
мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням виплачених коштів.
Представник позивача надав суду
письмову заяву про розгляд справи без
участі позивача та його представника.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення, в яких вказав, що
діяв в межах і в спосіб, передбачений
законодавством і Конституцією України.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач має статус потерпілого від
наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1) і
інваліда IІІ групи, що підтверджується
ксерокопіями посвідчень серія А № 012110,
вкладкою до посвідчення громадянина,
який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи № 028247,
посвідченням серії Б № 467488. (а.с.5-6).

Із відповіді Управління від 23.09.2013 року
№ 5978 вбачається, що позивачу у квітні
2013 року була щорічна разова допомога до
5 Травня в квітні 2013 року. (а.с.8).

Відповідно до ст. 95 Конституції України
бюджетна система України будується на
засадах справедливого і
неупередженого розподілу суспільного
багатства між громадянами і
територіальними громадами; виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються будь - які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків;
держава прагне до збалансованості
бюджету України.

Метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(Рішення Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп 2007 у справі про
соціальні гарантії).

Державний бюджет України
затверджується щорічно Верховною
Радою України на період з 1 січня по 31
грудня, а за особливих обставин - на
інший період (стаття 96 Конституції
України).

У Рішенні від 27 листопада 2008 року №
26-рп/2008 Конституційний Суд України
вказав, що положення частини третьої
статті 95 Конституції України щодо
прагнення держави до збалансованості
бюджету України у системному зв'язку з
положеннями частини другої цієї
статті, статті 46 Конституції України
треба розуміти як намагання держави
при визначенні законом про Державний
бюджет України доходів і видатків та
прийнятті законів, інших
нормативно-правових актів, які можуть
вплинути на доходну та видаткову
частини бюджету, дотримуватися
рівномірного співвідношення між ними.

З огляду на зазначене Конституційний
Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011 визнав принцип
збалансованості бюджету як один із
визначальних поряд з принципами
справедливості та пропорційності
(розмірності) у діяльності органів
державної влади, зокрема, в процесі
підготовки, прийняття та виконання
державного бюджету на поточний рік.

Отже, Верховна Рада України, ухваливши
ці закони та визначивши Кабінет
Міністрів України державним органом,
який повинен забезпечувати реалізацію
встановлених законами України
соціальних прав громадян, надала право
Кабінету Міністрів України визначати
порядок та розміри соціальних виплат
виходячи з наявних фінансових
можливостей бюджету, що за висновком
Конституційного Суду України,
викладеному в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011, узгоджується з
функціями Уряду, визначеними у статті
116 Конституції України.

Таким чином, розміри соціальних виплат
залежать від соціально - економічних
можливостей держави та повинні
надаватися в порядку й розмірах,
передбачених відповідними
нормативними актами - законами України
«Про Державний бюджет» і постановами
Кабінету Міністрів України № 256, № 879.

На залежність розмірів соціальних
виплат і соціальних послуг від
фінансових можливостей держави вказав
Конституційний Суд України й у своїх
рішеннях від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001
та від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008.

Отже, системний аналіз зазначених
правових норм дає підстави для
висновку про правомірність дій
відповідача при наданні одноразової
грошової допомоги до 5 Травня за 2013 рік.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який , якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватись інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які , якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
( в редакції чинній на момент розгляду
справи) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів, не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляє ухвалу.

Позивач отримав щорічну разову
допомогу до 5 Травня в квітні 2013 року і
мав реальну можливість звернутись до
суду за захистом порушених, як він
вважає прав в межах строку позовної
давності встановлених законом.

Інших доказів в обґрунтування
поважності причин пропуску
процесуального строку звернення до
суду позивачем в судовому засіданні не
надано.

Звернення позивача до відповідача в
вересні 2013 року не може бути підставою
для поновлення строку звернення до
адміністративного суду.

Керуючись пунктом 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради в Харківській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Адміністративного апеляційного суду
Харківської області через Ізюмський
міськрайонний суд протягом 5 днів з дня
її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя:
В. Г. Зелінський