Справа № 9101/116171/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" січня 2014 р. справа № 0870/4040/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Пасічникі А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 19.06.2012 р.

у справі № 0870/4040/12

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач-1),
ОСОБА_2 (далі - позивач-2)

до Шевченківського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції (далі -
відповідач)

про визнання протиправними дій та
скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом
про визнання неправомірними дій
державного виконавця Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Іваниці Ю.О. та просив
скасувати постанови державного
виконавця Шевченківського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Іваниці Ю.О. від 22.06.2011 р. про
стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1
та ОСОБА_2; постанови від 22.12.2011 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови про стягнення
виконавчого збору в сумі 16065,91 грн. з
ОСОБА_2, постанови від 22.12.2011 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови про стягнення
виконавчого збору в сумі 16065,91 грн. з
ОСОБА_1, постанови від 22.12.2011 р. про
накладення арешту на автомобілі, які
належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2; зобов'язати
державного виконавця Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Іваниці Ю.О. зняти арешт з
автомобіля "Chevrolet Evanda", реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2005 року випуску,
автомобіля "Таврія", реєстраційний
номер НОМЕР_2, які належать ОСОБА_2, та
автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний
номер НОМЕР_3, 1989 року випуску, який
належить ОСОБА_1

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними та скасовано постанови
Шевченківського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції: про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 22.06.2011 ВП № 27164591 та ВП № 27164551, про
відкриття виконавчого провадження від
22.12.2011 ВП № 31802258 та ВП № 31795058 та про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 22.12.2011
ВП № 31795058 та ВП № 31802258. В іншій частині
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
наголошує на тому, що діяв правомірно у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

У судовому засідання позивачі - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та їхній представник - ОСОБА_4
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги та просили залишити
постанову суду першої інстанції без
змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про місце, дату і
час розгляду справи, був повідомлений
належним чином.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що 07.06.2011 на адресу
виконавчої служби надійшли виконавчі
листи № 2-4736/2010, видані 09.12.2010
Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя про стягнення з позивачів
солідарно на користь ПАТ «Банк «Форум»
суми боргу у розмірі 160 659,14 грн.

13.06.2011 державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень №№ ВП 27164591 та ВП 27164551 по
виконанню виконавчих листів
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя. В постановах було надано
строк для самостійного виконання
боржниками рішення суду до 20.06.2011.

Шевченківським відділом ДВС ЗМУЮ
постанови про відкриття виконавчого
провадження були направлені сторонам
простою кореспонденцією 23.01.2011 (а.с. 60).

22.06.2011 у зв'язку з невиконанням
позивачами у встановлений державним
виконавцем строк рішення суду,
відповідачем були винесені постанови
по виконавчим провадженням ВП № 27164591
та ВП № 27164551 про стягнення з позивача-1
та позивача-2 виконавчого збору в сумі
16065,91 грн. з кожного.

16.12.2011 від стягувача надійшло
повідомлення про сплату боргу за
виконавчими документами в повному
обсязі.

22.12.2012 державним виконавцем
Шевченківського відділу ДВС
Запорізького МУЮ винесені постанови
про закінчення виконавчих проваджень
по виконанню виконавчих листів №
2-4736/2010, виданих 09.12.2010 Шевченківським
районним судом м. Запоріжжя. Виконавчі
провадження щодо стягнення
виконавчого збору у розмірі 16 065,91 грн.
виділені в окреме провадження.

22.12.2011 державним виконавцем
Шевченківського відділу ДВС
Запорізького МУЮ відкрито виконавчі
провадження з виконання постанов про
стягнення виконавчого збору в сумі 16
065,91 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ВП № 31802258 та
ВП № 31795058.

Того ж дня, державним виконавцем
Шевченківського відділу ДВС
Запорізького МУЮ в межах виконання
постанови ВДВС про стягнення
виконавчого збору, винесені постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 22.12.2011
ВП № 31795058 та ВП №31802258.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
боржниками не були отримані постанови
про відкриття виконавчого провадження,
а тому вони були позбавлені можливості
виконати судові рішення у
добровільному порядку у встановлений
строк, що, в свою чергу, позбавляло
права відповідача починати примусове
виконання.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі -
Закон №606), державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 25 цього Закону,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно частини 1 статті 31 Закону №606,
копії постанов державного виконавця
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
(відповідно до статті 47 цього Закону)
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 13.06.2011 року всупереч
вимогам чинного законодавства
направлені боржникам лише 23.06.2011 р.
простою кореспонденцією, а також у
відповідача не було документального
підтвердження про отримання
боржниками сказаних постанов для
добровільного виконання рішення суду,
що вказує на неправомірність винесення
відповідачем постанов про стягнення
виконавчого збору з позивачів та
постанов про накладення арешту на
автомобілі.

Також судом першої інстанції
встановлено, що ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 25.04.2012 р. визнано
неправомірною бездіяльність
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Іваниці Ю.О. в частині не
направлення боржникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1
в передбаченому законом порядку
постанов від 13.06.2011 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 27.09.2010 про
стягнення заборгованості на користь
ПАТ «Банк «Форум». Дана ухвала
Апеляційним судом Запорізької області
залишена без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт порушення з боку
відповідача вимог ст. ст. 25 та 31 Закону
№ 606-XIV вже встановлений та в силу ст. 72
КАС України не підлягає доведенню.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суду
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несправедливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідач не
довів суду правомірність своїх дій,
тому суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку щодо задоволення
позовних вимог в цій частині.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального права, тому постанову
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 19.06.2012 р. у
справі № 0870/4040/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун