Справа № 827/476/14
Суддя: Кириленко О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Справа
№827/476/1416 год. 51 хв.

місто Севастополь

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

судді Кириленко О.О.,

секретар судового засідання Самойлова
М.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Нахімовської
районної державної адміністрації
міста Севастополя про визнання
розпорядження таким, що втратило силу в
частині, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя з адміністративним
позовом до Нахімовської районної
державної адміністрації міста
Севастополя про визнання
розпорядження таким, що втратило силу в
частині. А саме просить: визнати
розпорядження Нахімовської районної
державної адміністрації міста
Севастополя від 11 листопада 1997 року №
1735 "Про передачу у приватну власність
присадибних земельних ділянок
громадянам, раніше наданих для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
будівель" таким, що втратило силу в
частині передачі у приватну власність
земельної ділянки площею 0,0552 га по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Позов обґрунтовано тим, що під час
приватизації земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
позивач дізналась про те, що
приватизація даної земельної ділянки
неможлива у зв'язку з тим, що дана
земельна ділянка передана у приватну
власність ОСОБА_3 (покійному чоловіку
позивача).

Заслухавши думку позивача, встановивши
обставини справи, дослідивши докази,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
Нахімовської районної державної
адміністрації міста Севастополя від 11
листопада 1997 року № 1735 "Про передачу у
приватну власність присадибних
земельних ділянок громадянам, раніше
наданих для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських будівель" ОСОБА_3
передано у приватну власність
присадибну земельну ділянку площею 0,
0552 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2
розпорядження № 1735 - зобов'язано
громадян після реєстрації даного
розпорядження надати до Нахімовської
райдержадміністрації в двохмісячний
строк паспорта або документи що його
замінюють для внесення відповідної
відмітки про безоплатну передачу
присадибних земельних ділянок у
приватну власність. У чотирьохмісячний
строк виконати через відповідні
землевпорядні організації технічні
звіти з відновлення в натурі (на
місцевості) меж земельних ділянок, що
узгоджені у встановленому порядку, у
тому числі й з суміжними
землекористувачами, для отримання
державних актів на право приватної
власності на землю.

Однак, ОСОБА_3 своєчасно державний акт
на дану земельну ділянку не оформив та
з моменту видачі розпорядження ніяких
дій по його оформленню не здійснив.

Таким чином, ОСОБА_3 втратив своє право
на отримання у приватну власність
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, передану йому
розпорядженням Нахімовської районної
державної адміністрації міста
Севастополя від 11 листопада 1997 року №
1735.

Також, судом встановлено, що свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 16
липня 2002 року державним нотаріусом
Другої Севастопольської державної
нотаріальної контори посвідчено, що
спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його
дружина ОСОБА_1.

Відповідно до статті 40 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть
набувати у власність земельні ділянки
для зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

Згідно з частиною першою статті 121 ЗК
України громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких розмірах
- для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара.

На підставі частини першої статті 118 ЗК
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 116 ЗК України набуття права на
землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться, поряд з іншим, у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗУ України (що
діяв під час прийняття розпорядження)
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Право власності або
право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Як вже було зазначено,
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку ОСОБА_3 отримано не
було.

Таким чином, на даний час позивач
фактично позбавлена можливості
отримати у приватну власність вказану
земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі задоволення позову суд
може прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Розпорядження № 1735 було прийнято
відповідно до норм чинного
законодавства на момент його
прийняття, не порушувало прав позивача,
але у зв'язку з тим що,
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку ОСОБА_3 отримано не
було, втратило силу в частині надання
останньому у приватну власність
земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з викладеним та з тих підстав,
що позивач позбавлена іншим способом
реалізувати право на отримання
земельної ділянки, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати розпорядження Нахімовської
районної державної адміністрації
міста Севастополя від 11 листопада 1997
року № 1735 в частині передачі у приватну
власність присадибних земельних
ділянок громадянам України, раніше
наданих для будівництва та
обслуговування житлових будинків і
господарських будівель ОСОБА_3 таким,
що втратило силу.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73 (сімдесят три) гривень 08
копійок.

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку встановленими частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя(підпис) О.О. Кириленко

Постанову складено у повному обсязі

17 березня 2014 року

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Кириленко