Справа № 2а-1821/11/0970
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа
№ 80113/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та осіб:прокурора - Турко І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Живиця Плюс» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2011 року у справі за позовом
Долинського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Івано-Франківській області
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Живиця Плюс» про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2011 року Долинський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з адміністративним позовом в інтересах
держави в особі Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Живиця Плюс, в якому
просив стягнути з розрахункових
рахунків відповідача за податковим
боргом в розмірі 51396,51 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2011 року позов задоволено
повністю. Постановлено стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Живиця Плюс» в дохід
державного бюджету України
заборгованість в сумі 51369,51 грн. з
рахунків товариства з обмеженою
відповідальністю «Живиця Плюс» у
банках, обслуговуючих такого платника
податків.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на незаконність
оскаржуваної постанови і те, що така
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить таку скасувати та прийняти
нову, якою в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Живиця Плюс»
зареєстроване як суб'єкт господарської
діяльності та як платник податків,
взяте на податковий облік в Долинській
об'єднаній державній податковій
інспекції.

За відповідачем рахується податковий
борг на суму 51396,51 грн., що виник за
період з 01.02.2011 року по 11.05.2011 року по
податку на доходи фізичних осіб в
результаті несплати податкових
зобовязань задекларованих
відповідачем в податкових
деклараціях.

В силу норми пп. 16.1.4. ст. 16 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків зобовязаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків. Згідно п.129.1.1.
Кодексу після закінчення встановлених
цим Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

У відповідності до п. 59.1 ст. 59 Кодексу у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на виконання вимог ст. 6
Закону України «Про порядок погашення
зобовязань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
відповідачу було вручено першу
податкову вимогу №1/466 від 24.11.2010 року та
другу податкову вимогу №2/483 від 24.12.2010
року. Податкові вимоги отримані
головним бухгалтером товариства з
обмеженою відповідальністю "Живиця
Плюс", що засвідчується відповідними
підписами на корінцях, однак,
відповідач не виконав вимоги ст. 9
Закону України «Про систему
оподаткування»та не сплатив узгоджену
суму податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14 ст. 14
Податкового кодексу України, за
змістом вимог якої податковий борг -
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
сума узгоджених податкових зобов'язань
в загальному розмірі 51396,51 грн. є
податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковими
деклараціями, довідкою про суми
податкового боргу платника податків з
01.02.2011 року по 11.05.2011 року №820, а також
першою та другою податковими вимогами
від 24.11.2010 року та від 24.12.2010 року, які
містяться в матеріалах справи. Доказів
сплати відповідачем вказаної
заборгованості в ході розгляду справи
судом першої інстанції відповідачем не
надано. Відтак відповідач зобов'язаний
погасити суму податкового боргу.

Суд погоджується із доводами позивача
про те, що фактичне стягнення
податкового боргу необхідно здійснити
за положеннямиПодаткового кодексу
України, який вступив у дію із 01.01.2011
року. Вирішуючи питання про
необхідність застосування положень
пункту 95.3. статті 95 Податкового
кодексу України у повному їх змісті у
даних спірних відносинах суд зазначає,
що позовні вимоги про стягнення із
відповідача наявного у нього
податкового боргу за правилами
вказаної статті Кодексу підлягають
задоволенню, виходячи із наступних
правових позицій.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Живиця
Плюс» залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2011 року у справі № 2а-1821/11/0970 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 25.03.2014