Справа № 805/3018/14
Суддя: Старосуд І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р.
Справа № 805/3018/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Старосуд І.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
місті Селидове Донецької області до
Державного підприємства
«Селидіввугілля» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 2 за
період з січня по лютий 2014 року у
розмірі 4 730,81 гривень, що утворилась по
відокремленому підрозділу «Автобаза»,
-

В С Т А Н
О В И В:

06.03.2014 управління Пенсійного фонду
України в місті Селидове Донецької
області звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державного підприємства
«Селидіввугілля» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 2 за
період з січня по лютий 2014 року у
розмірі 4 730,81 гривень, що утворилась по
відокремленому підрозділу «Автобаза».

Позов вмотивовано тим, що відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 100 відсотків відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком.

Відповідачу у відповідності до
Інструкції № 21-1 надсилалися
повідомлення про фактичний розрахунок
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, але витрати
відшкодовані не були.

Оскільки, відповідач заборгованість не
сплатив, позивач просить стягнути з
нього суму заборгованості за списком №
2 за період з січня по лютий 2014 року у
розмірі 4 730,81 гривень.

Представник позивача Козлова О.Л.
позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом шляхом надсилання
рекомендованим листом з повідомленням
судової повістки за його юридичною
адресою. 25.03.2014 через відділ
діловодства та документообігу
представник відповідача надав заяву
про визнання позовних вимог про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2 за період з січня по лютий
2014 року у розмірі 4 730,81 гривень, що
утворилась по відокремленому
підрозділу «Автобаза» у повному обсязі
(арк. справи 20).

Відповідно до частини 1 статті 136
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Частиною 3 статті 156 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що судове рішення у
зв'язку з визнанням адміністративного
позову ухвалюється за правилами,
встановленими статті 112 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 112 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зокрема, у разі повного
визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову. Крім того, суд не приймає
визнання адміністративного позову і
продовжує розгляд адміністративної
справи, якщо ці дії відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином, суд приймає визнання
представником відповідача
адміністративного позову, оскільки дії
відповідача не суперечать закону і не
порушують чиї-небудь права, свободи або
інтереси.

За таких обставин та враховуючи
приписи частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач - управління Пенсійного фонду
України в місті Селидове Донецької
області є органом виконавчої влади,
який в межах даних правовідносин
здійснює повноваження, покладені на
нього пунктом 12 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положенням про Пенсійний
фонд України, затвердженим Указом
Президента України від 06.04.2011 № 384/2011.

Відповідно до статті 12 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у період до перетворення
Пенсійного фонду України в
неприбуткову самоврядну організацію
він функціонує як центральний орган
виконавчої влади на підставі норм
цього Закону (крім норм, зазначених в
абзаці шостому пункту 1 цього розділу)
та Положення про Пенсійний фонд
України, яке затверджує Президент
України. Бюджет Пенсійного фонду
України в зазначений період затверджує
Кабінет Міністрів України.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань: організовує, координує та
контролює роботу головних управлінь
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управлінь у районах,
містах, районах у містах, а також
управлінь у містах та районах (далі за
текстом - територіальні органи) щодо:
зокрема, забезпечення додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення і законодавства про збір
та ведення обліку єдиного внеску; інших
платежів, призначенням (перерахунком) і
виплатою пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та іншими виплатами, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України.

Відповідач - Державне підприємство
«Селидіввугілля» (,
адреса: 85400, Донецька область, місто
Селидове, вулиця Карла Маркса, будинок
№ 41) зареєстроване Селидівською
міської радою Донецької області в
якості юридичної особи 06.06.2005, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
Серії А00 № 192565 (арк. справи 5), витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (арк.
справи 4), довідкою Головного
управління статистики у Донецькій
області № 7-22-655 (арк. справи 6).
Відповідач знаходиться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Селидове Донецької області, що
підтверджується карткою
страхувальника (арк. справи 24 - 25).

Підприємство «Автобаза» є
відокремленим підрозділом Державного
підприємства «Селидіввугілля» без
права юридичної особи, що
підтверджується довідкою Головного
управління статистики у Донецькій
області № 7-22-622 (арк. справи 7).

Судом встановлено, що у відокремленому
підрозділі «Автобаза» Державного
підприємства «Селидіввугілля»
працювали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були
зайняті на роботах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, відповідно до пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ
(далі за текстом - Закон № 1788- ХІІ), і
яким призначено пенсію на пільгових
умовах за списком № 2. Вказані
обставини підтверджуються
розпорядженням про призначення пенсії
(арк. справи 17, 18).

Відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення відповідно до пунктів 1 та
2 статті 1 Закону України від 26.06.1997 №
400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
за текстом - Закон № 400/97-ВР).

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), об'єктом оподаткування
є також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону № 1788-XII до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статті 12 цього Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Цей порядок компенсації витрат
Пенсійного фонду України не змінився у
зв'язку з набранням Законом України від
9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі за текстом - Закон №
1058-IV) чинності з 01.01.2004.

У відповідності з пунктом 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-IV
встановлено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
зазначеного пункту підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності Законом № 1058-IV,
у розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1 затверджено «Інструкцію про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 за № 64/8663 (надалі -
Інструкція від 19.12.2003 року № 21-1) набрала
чинності 27 січня 2004 року.

Вказана Інструкція від 19.12.2003 року № 21-1
визначає процедуру реєстрації та
обліку платників внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, обчислення і сплати
страхових внесків та інших платежів до
бюджету Пенсійного фонду України
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності і
господарювання та фізичними особами,
нарахування і сплати фінансових
санкцій та пені, подання
страхувальниками звітності
управлінням Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Пункт 6 Інструкції від 19.12.2003 року № 21-1
регулює питання відшкодування
підприємствами витрат Пенсійного
фонду України на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Згідно з п. п. 6.1.
п. 6 Інструкції від 19.12.2003 року № 21-1 ці
розміри становлять для платників,
зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1
цієї Інструкції (крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6
Інструкції від 19.12.2003 року № 21-1, розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно з підпунктом 6.8 пункту 6
Інструкції від 19.12.2003 року № 21-1,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до підпункту 6.10. пункту 6
Інструкції від 19.12.2003 року № 21-1,
відшкодування сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Відповідач у порушення зазначених
вимог законодавства фактичні витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
позивачу у встановлені строки не
відшкодовував, в результаті чого має
заборгованість за списком № 2 за період
з січня по лютий 2014 року у розмірі 4 730,81
гривень, що підтверджується,
розрахунком фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій (арк. справи
13).

Крім того, між управління Пенсійного
фонду України в місті Селидове
Донецької області та Державним
підприємством «Селидіввугілля»
підписаний акт звірки розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з січня по
лютий 2014 року на суму 4 730,81 гривень (арк.
справи 8).

Враховуючи, що у результаті несплати
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах за період з січня по
лютий 2014 року, відповідач має
заборгованість у розмірі 4 730,81 гривень,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги слід задовольнити у повному
обсязі та стягнути з відповідача
зазначену суму на користь управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області.

Оскільки, спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області до
Державного підприємства
«Селидіввугілля» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 2 за
період з січня по лютий 2014 року у
розмірі 4 730,81 гривень, що утворилась по
відокремленому підрозділу «Автобаза» -
задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Селидіввугілля» (, р/р
0817 в філії відділення
Промінвестбанку в місті Селидове, МФО
334312, адреса: 85400, Донецька область, місто
Селидове, вулиця Карла Маркса, будинок
№ 41) на користь управління Пенсійного
фонду України в місті Селидове
Донецької області (, р/р
44 у відкритому акціонерному
товаристві «Державний ощадний банк
України», МФО 335106, адреса: 85400, Донецька
область, вулиця Павла Морозова, будинок
№ 6) заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 2 за
період з січня по лютий 2014 року у
розмірі 4 730 (чотири тисячі сімсот
тридцять) гривень 81копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Старосуд І.М.