Справа № 9101/27401/2012
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 рокусправа № 2а-0870/7007/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного агентства автомобільних
доріг України (Укравтодор) на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року у справі № 2а-0870/7007/11 за
адміністративним позовом Державного
агентства автомобільних доріг України
(Укравтодор) до Комунального
підприємства «Бердянське бюро
технічної інвентаризації», треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Дочірнє підприємство
«Запорізький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» про визнання дій
незаконними, скасування реєстрації
прав власності, -

В С Т А Н О В И В:

Державна служба автомобільних доріг
України (Укравтодор), правонаступником
якого є Державне агентство
автомобільних доріг України
(Укравтодор), звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати незаконними дії
Бердянського комунального
підприємства з технічної
інвентаризації щодо проведення
реєстрації права власності за гр.
ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, а також
скасувати реєстрацію права власності
на чотирьохкімнатну квартиру, що
розташована за адресою АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 (частка 3/8) та ОСОБА_4 (частка 3/8). В
обґрунтування позову зазначалось про
те, що 14.07.2011 року до позивача надійшло
звернення гр. ОСОБА_2, в якому останній
повідомив про те, що у 2008 року
приватизація вказаної квартири ОСОБА_4
була проведена з грубим порушенням
норм діючого законодавства. По-перше,
право власності на будинок вже було
зареєстровано за Державною службою
автомобільних доріг України; по-друге,
реєстрацію права власності на квартиру
за ОСОБА_3 проведено без дозволу
власника; по-третє, реєстрація права
власності за ОСОБА_3 проведено на
чотирьохкімнатну квартиру всупереч
того, що одна із кімнат на момент
реєстрації належала гр. ОСОБА_1

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
листопада 2011 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржену постанову та
задовольнити позовні вимоги. Апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
неправильно застосовані норми
процесуального права, неповно
встановлені обставини, що мають
значення для справи, а також недоведені
обставини, які суд визнав
встановленими.

До суду апелянт та відповідач
належним чином повідомлені про день
місце і час розгляду апеляційної
скарги, доказом чого є розписка
представника апелянта від 01.10.2013 року
та повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення відповідачу - 22.10.2013 року,
до суду не прибули, про причини
неприбуття не повідомили.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшло
клопотання про розгляд апеляційної
скарги без його участі.

Судова повістка, направлена на
адресу третьої особи ОСОБА_4
повернулась за закінченням терміну
зберігання, що відповідно до частини 11
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України вважається
належним повідомленням.

Від третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2
надійшло клопотання про розгляд справи
без їх участі та з проханням про
задоволення апеляційної скарги і
скасування постанови суду першої
інстанції.

Дочірнє підприємство
«Запорізький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» також належним чином
повідомлено про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, до не
прибуло, про причини неприбуття не
повідомило.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. Якщо суд
апеляційної інстанції визнав
обов'язковою участь у судовому
засіданні осіб, які беруть участь у
справі, а вони не прибули, суд
апеляційної інстанції може відкласти
апеляційний розгляд справи.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної
скарги відкладався, у тому числі, і за
клопотанням апелянта, а про причини
неявки у призначений судом день 28 січня
2014 року апелянт не повідомив, підстави
для повторного відкладення судового
засідання у зв'язку з неявкою апелянта
відсутні.

Справа розглянута у відповідності до
приписів частини 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за якими у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскарженого
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про їх необґрунтованість та
безпідставність, оскільки, реєстрація
права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відбулась на трикімнатну квартиру на
підставі дозволу власника будинку -
Державної служби автомобільних доріг
України (Укравтодор), а реєстрація
права власності на нерухоме майно за
ОСОБА_2 відбулась раніше, ніж
реєстрація права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім того,
реєстрація прав власності на нерухоме
майно відбулась за документами, які
були чинними, і на момент розгляду
судом цього позову доказів їх
скасування чи визнання недійсними не
надано. Також, позивач, обґрунтовуючи
пред'явлений позов, послався на норми
матеріального права в редакції, яка
була прийнята вже після здійсненої
реєстрації прав власності, і до спірних
правовідносин застосовуватися не
можуть.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
за наслідками дослідження матеріалів
інвентаризаційної (реєстраційної)
справи на житловий будинок АДРЕСА_1,
згідно Акту від 07.02.1950 року судового
виконавця народного суду 2-ї дільниці м.
Осипенко (м. Бердянськ) будівля по
АДРЕСА_5 за результатами прилюдних
торгів на дану будівлю, яка раніше
належала позичальнику та засудженому
ОСОБА_5, продана
Дорожньо-експлуатаційній дільниці №
685.В Ордері № 9 організації
Дорожньо-експлуатаційної дільниці № 685
від 15.01.1972 зазначено наступне: «На право
вселення гр. ОСОБА_3 з сім'єю у складі
чотири чоловіка на площу 45 кв.м. кімнат
у кількості 3 в будинку АДРЕСА_5».
Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно Серії ЯЯЯ
№630985 від 08.02.2007 домоволодіння (опис
об'єкта: житловий будинок «А», сарай
«Б», льох «И», вбиральня «В» та споруди:
хвіртка №5, ворота №4, паркан №6, зливна
яма №7, басейн «Ж», замощення №1) за
адресою: АДРЕСА_1 перебуває у
загальнодержавній власності.
Власником є Держава Україна в особі
Державної служби автомобільних доріг
України (балансоутримувач - філія
«Бердянська дорожньо-експлуатаційна
дільниця»). Підставою для видачі даного
Свідоцтва було рішення виконавчого
комітету Бердянської міської ради від
01.02.2007 за №40.

Згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно Серії САВ №908499 від
25.01.2008 житловий будинок (опис об'єкта: в
користуванні: квартира №2 з житлового
будинка «А» - кімната №2-2=12.5кв.м., кухня
№2-1=8.3кв.м.; в загальному користуванні:
вбиральня «В», хвіртка №5, ворота №4,
паркан №6, замощення №1) за адресою:
АДРЕСА_1 перебуває у приватній спільній
частковій власності у розмірі частки 1/4
у ОСОБА_2.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно Серії САВ
№736004 від 22.04.2008 житловий будинок (опис
об'єкта: в користуванні: квартира
АДРЕСА_1 з житлового будинка «А» -
коридор №1-1=5.5кв.м., кухня №1-2=7.5кв.м.,
коридор №1-3=3.3кв.м., кімната №1-4=13.0кв.м.,
кімната №1-5=9.4кв.м., кімната №1-6=16.8кв.м.,
сарай «Б», підвал «И», басейн «Ж»,
зливна яма №7; в загальному
користуванні: вбиральня «В», хвіртка
№5, ворота №4, паркан №6, замощення №1)
за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у
приватній спільній частковій
власності у розмірах частки 3/8 у ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

У листі «Про приватизацію житла»
Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України» від
19.02.2008 за №16/202 за підписом виконуючого
обов'язки директора, на адресу
начальника філії «Бердянська ДЕД»
зазначено наступне: « Розглянувши
клопотання адміністрації та
профспілкового комітету філії
«Бердянська ДЕД» від 19.08.2008 року № 77
Дочірнє підприємство «Запорізький
облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні
дороги України» надає дозвіл на
приватизацію квартири АДРЕСА_1 його
мешканцями - сім'ї колишнього
працівника Бердянського райавтодору
ОСОБА_3, на теперішній час - пенсіонер.
Склад сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_4.

У листі Державної служби автомобільних
доріг України (Укравтодор) від 09.02.2008 за
№1/14.1-6-К/5 на адресу ОСОБА_3 зазначено
наступне: «Державна служба
автомобільних доріг не заперечує проти
приватизації Вами в установленому
законодавством порядку квартири
АДРЕСА_1, в якій Ви мешкаєте разом з
сім'єю». Лист підписаний головою
Державної служби автомобільних доріг
України (Укравтодор).

Зазначений доказ свідчить про те, що
ОСОБА_3 отримав дозвіл власника
домоволодіння - Державної служби
автомобільних доріг України
(Укравтодор) на приватизацію квартири
АДРЕСА_1.

Листом № 3500/3/10.1-6-3933/09 від 12.10.2012 року
Державне агентство автомобільних
доріг України (Укравтодор) надало свою
згоду на передачу у приватну власність
та зняття з балансу відомчих житлових
будинків будинку АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.175).

Матеріали справи містять також докази
того, що реєстрація права власності на
нерухоме майно за ОСОБА_2 відбулась
25.01.2008 року, а за ОСОБА_3 - 22.04.2008 року,
тобто пізніше у часі.

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_1
стверджують про те, що приватизація
ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 відбулась з
порушеннями законодавства. На їх думку,
внаслідок протиправних дій ОСОБА_3
відбулось захоплення частини
приміщення їх квартири, внаслідок чого
зменшилась її загальна площа.

Колегія суддів з цього приводу вважає
за необхідне зазначити, що предметом
судового розгляду адміністративного
суду були дії відповідача -
Бердянського комунального
підприємства з технічної
інвентаризації щодо реєстрації за
ОСОБА_3 права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Здійснюючи перевірку цих дій, суд
першої інстанції встановив, що
реєстрація прав власності відбулась на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого Державною службою
автомобільних доріг України серії САВ
№ 73600 , яке у свою чергу було видано на
підставі розпорядження Державної
служби автомобільних доріг України
відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного фонду» (т.1
а.с.18).

Зазначаючи на незаконність проведеної
ОСОБА_3 приватизації квартири,
позивачем та третіми особами ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 не надано жодних доказів на
підтвердження цієї обставини. Крім
того, перевірка правильності
приватизації державного майна не
належить до компетенції
адміністративного суду і має
здійснюватись компетентним судом на
підставі заяви особи, права якої
порушені.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано погодився з
доводами відповідача, який у своїх
письмових запереченнях на
адміністративний позов зазначив про
те, що реєстрація права власності на
нерухоме майно за ОСОБА_3 була
здійснена у відповідності до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно № 7/5, якими передбачено,
що реєстрація права власності
проводиться на підставі, у тому числі,
свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді. Таким
органом приватизації у даному випадку
виступила Державна служба
автомобільних доріг України, про що
зазначено у відповідних свідоцтвах.
Відповідач також звертав увагу суду на
тому, що реєстрація прав власності на
нерухоме майно за ОСОБА_2 була
здійснена у тому ж порядку, що і за
ОСОБА_3, проте позивач питання про
скасування такої реєстрації не
ініціював.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що за приписами
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Апелянт вказав як на підставу
скасування оскарженої постанови
порушення ч. 4, ч.5 статті 11, ст. 49, ст. 69,
ст. 76 та ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, за приписами частин 4 та 5 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин по справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи. Суд повинен
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції 08.09.2011 року постановив
ухвалу про витребування доказів - копії
інвентаризаційної (реєстраційної)
справи на житловий будинок АДРЕСА_1.
Також судом були залучені до
матеріалів справи усі письмові докази,
які надавались сторонами та третіми
особами.

Стаття 49 Кодексу адміністративного
судочинства України містить перелік
прав та обов'язків осіб, які беруть
участь у справі. Апелянт, вказавши на
порушення судом вказаної
процесуальної норми, не зазначив, які
його права, як позивача у справі, були
порушені судом першої інстанції та чим
це підтверджується.

Статтею 69 цього ж Кодексу визначено
поняття доказів в адміністративному
судочинстві. В апеляційній скарзі не
зазначено, в чому відбулось порушення
судом цієї норми. Також не містить
апеляційна скарга будь-яких
підтверджень допущених судом порушень
статті 76 Кодексу («Пояснення сторін,
третіх осіб та їхніх представників») та
статті 138 («Дослідження доказів»).

Слід зазначити, що апеляційна скарга
фактично відтворює зміст
адміністративного позову та не
містить жодних конкретних обставин
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, які призвели до ухвалення
незаконного рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З урахуванням того, що доводи
апелянта не спростовують висновків
суду першої інстанції, викладених в
оскарженій ухвалі, апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної служби
автомобільних доріг України
(Укравтодор) - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року у справі № 2а-0870/7007/11 - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко