Справа № 817/4529/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2014 р.
Справа № 817/4529/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "23" січня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області про зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Рівненського МВ УМВС
України в Рівненській області про
зобов'язання виплатити індексацію та
інші компенсаційні виплати позивачу за
своєчасно не отримані кошти по оплаті
праці за надурочну роботу та у
святкові, вихідні дні здійснених в 2013 р.
за період з 05.03.2008р.-29.01.2009р. та
зобов'язання при нарахуванні та
виплатах індексації та інших
компенсаційних виплат по виплаченим
мінімальних державних гарантіях в
оплаті праці ОСОБА_3 здійснених з
листопада 2013 року за 05.03.2008р.-29.01.2009р.
сплачувати податки та внески з доходу
ОСОБА_3 передбачені законом для
юридичних осіб.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року позов задоволено частково.

Зобов'язано Рівненський міський відділ
Управління МВС України в Рівненській
області виплатити ОСОБА_3 суми
індексації грошових доходів за
своєчасно не отримані кошти по оплаті
праці за надурочну роботу та у
святкові, вихідні дні за період з 05.03.2008
року по 29.01.2009 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення. В
апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

18 березня 2014 року від Рівненського
міського відділу Управління МВС
України в Рівненській області надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності їх представника.

Позивач не скористався своїм правом на
участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направив, хоча про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких підстав, з урахуванням
приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197
КАС України розгляд апеляційної скарги
здійснюється судової колегією в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 18.11.2009 року
у справі №2а-2894/09 за позовом ОСОБА_3 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області та
Рівненського МВ УМВС про зобов'язання
вчинення певних дій (а.с.41-44), що набрала
законної сили, зобов'язано Рівненський
міський відділ УМВС України в
Рівненській області провести ОСОБА_3
нарахування та виплати за службу в
надурочний час, святкові та вихідні
дні, відповідно до постанови КМ України
"Про порядок компенсації особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за службу
понад установлений законодавством час,
а також у дні щотижневого відпочинку та
святкові дні" від 14.09.1991 року №191, Закону
України "Про міліцію", наказу УМВС
України в Рівненській області "Про
заходи щодо вдосконалення системи
комплексного використання сил та
засобів в охороні громадського
порядку" від 27.10.2008 року №480, наказу МВС
України "Про впорядкування структури
та умов грошового забезпечення" від
31.12.2007 року № 499, за період з 5 березня
2008 року до дня звільнення позивача зі
служби -29 січня 2009 року.

Листом від 05.12.2013р. за № 50/С-924
відповідач позивачу надав розрахунок
коштів за надурочну роботу та роботу у
вихідні та святкові дні за період з
05.03.2008р. по 29.01.2009р. (а.с.3, 55-56).

Вважаючи, що виплачені кошти за
надурочну роботу та роботу у вихідні та
святкові дні мали бути
проіндексованими, позивач звернувся до
суду за захистом порушеного права.

Правові, економічні та організаційні
основи підтримання купівельної
спроможності населення України в
умовах зростання цін з метою
дотримання встановлених Конституцією
України гарантій щодо забезпечення
достатнього життєвого рівня населення
України визначає Закон України "Про
індексацію грошових доходів населення"
( далі - Закон).

Відповідно до ст. 2 названого Закону,
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру:

- пенсії;

- стипендії;

- оплата праці (грошове забезпечення);

- суми виплат, що здійснюються
відповідно до законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

- суми відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також суми, що
виплачуються особам, які мають право на
відшкодування шкоди в разі втрати
годувальника.

Соціальні виплати, що мають цільовий і
разовий характер (допомога при
народженні дитини, допомога на
поховання, матеріальна допомога,
одноразова допомога при виході на
пенсію тощо), а також допомога у зв'язку
з вагітністю і пологами індексації не
підлягають. Підтримка купівельної
спроможності провадиться шляхом
підвищення розміру зазначених виплат.

З метою реалізації вказаного закону
Кабінетом Міністрів України
постановою від 17.03.2003 року №1078
затверджений Порядок проведення
індексації грошових доходів населення,
яким визначені правила обчислення
індексу споживчих цін для проведення
індексації та сум індексації грошових
доходів населення (далі - Порядок).

Згідно пункту 1-1 Порядку підвищення
грошових доходів громадян у зв'язку з
індексацією здійснюється з першого
числа місяця, що настає за місяцем, в
якому офіційно опубліковано індекс
споживчих цін. Індекс споживчих цін
обчислюється Держкомстатом і не
пізніше 10 числа місяця, що настає за
звітним, публікується в офіційних
періодичних виданнях.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції зі
статистики заробітної плати
затвердженої наказом Держкомстату
України 13.01.2004р. №5 зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 р. за №114/8713 (далі - Інструкція) для
оцінки розміру заробітної плати
найманих працівників застосовується
показник фонду оплати праці.

До фонду оплати праці включаються
нарахування найманим працівникам у
грошовій та натуральній формі (оцінені
в грошовому вираженні) за
відпрацьований та невідпрацьований
час, який підлягає оплаті, або за
виконану роботу незалежно від джерела
фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з: фонду
основної заробітної плати; фонду
додаткової заробітної плати; інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції, фонд
додаткової заробітної плати включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій. До складу фонду
додаткової заробітної плати входять,
зокрема, суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників (п. 2.2.7).

З огляду на положення Закону України
"Про індексацію грошових доходів
населення", Порядку та Інструкції,
нарахування та виплати за службу в
надурочний час, святкові та вихідні дні
є складовою оплати праці (грошового
забезпечення) ОСОБА_3, що підлягали
індексації.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції прийшов правильного
висновку про задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання
Рівненський міський відділ Управління
МВС України в Рівненській області
виплатити ОСОБА_3 суми індексації
грошових доходів за своєчасно не
отримані кошти по оплаті праці за
надурочну роботу та у святкові, вихідні
дні за період з 05.03.2008 року по 29.01.2009
року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог позивача в частині
зобов'язання відповідача виплатити
інші компенсаційні виплати позивачу за
своєчасно не отримані кошти по оплаті
праці за надурочну роботу та у
святкові, вихідні дні здійснених в 2013 р.
за період з 05.03.2008р.-29.01.2009р.

Так, з позовної заяви та матеріалів
справи убачається, що ця позовна вимога
не обгрунтована належними та
допустимими доказами.

Твердження позивача в апеляційній
скарзі про те, що суд першої інстанції
мав вийти за межі позовних вимог при
розгляді питання про виплату інших
компенсаційних вимог є помилковим.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Це означає, що принцип диспозитивності
покладає на суд обов'язок вирішувати
лише ті питання, за вирішенням яких
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Згідно з ч.2 ст.162 КАС України суд може
прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Речення друге ч.2 ст.162 КАС України у
поєднанні із ч.2 ст.11 КАС України
дозволяє суду вийти за межі позову та
покласти на суб'єкта владних
повноважень - відповідача такий
обов'язок (застосувати такий спосіб
захисту), який не випливає зі змісту
спірного матеріального
правовідношення, однак є необхідним
для поновлення права позивача.

При цьому при обранні способу захисту
суд має зважити, чи може бути він
реалізований практично та чи вийде він
за межі предмету і обсягу заявлених
вимог.

З урахуванням наведеного колегія
суддів уважає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача виплатити позивачу інші
компенсаційні виплати, оскільки ці
позовні вимоги позивачем належним
чином не обгрунтовані, а вихід за межі
позовних вимог є неможливий, тому що
при цьому суд вийшов би за межі
предмету і обсягу заявлених вимог.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання при нарахуванні та
виплатах індексації та інших
компенсаційних виплат по виплаченим
мінімальних державних гарантіях в
оплаті праці ОСОБА_3 здійснених з
листопада 2013 року за 05.03.2008р.-29.01.2009р.
сплачувати податки та внески з доходу
ОСОБА_3 передбачені законом для
юридичних осіб слід зазначити таке.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, а також в
інших сферах, у тому числі, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Отже, обов'язок по сплаті податків та
зборів визначений відповідачу
приписами Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сферу
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Предметом судової діяльності є
правовий спір, що виник до відкриття
провадження щодо нього в суді.
Відповідно, відносини, що на момент
розгляду справи в суді ще не виникли, до
судової юрисдикції не належать і суд не
має правових підстав ухвалювати
рішення щодо таких відносин.

Тому суд першої інстанції правомірно
відмовив у задоволенні позову в
частині зобов'язання відповідача при
нарахуванні та виплатах індексації та
інших компенсаційних виплат по
виплаченим мінімальних державних
гарантіях в оплаті праці ОСОБА_3
здійснених з листопада 2013 року за
05.03.2008р.-29.01.2009р. сплачувати податки та
внески з доходу ОСОБА_3 передбачені
законом для юридичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні заяви
позивача про виклик в судове засідання
спеціаліста та залучення до справи в
якості третьої особи на стороні
позивача МВС України або прокуратуру
м.Рівне, суд першої інстанції діяв в
межах наданих йому процесуальних
повноважень та врахував характер
правовідносин та обставини справи.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "23" січня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,
33000

3- відповідачу/відповідачам:
Рівненський МВ УМВС України в
Рівненській області вул.Пушкіна, 4,
м.Рівне, 33028

- ,