Справа № 808/1081/14
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року , о 12-20 годині,Справа №
808/1081/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш
О.В.,

за участю секретаря
Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом
комунального підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, зазначивши в заяві, що 31.10.2013
Запорізькою обласною радою було
прийняте рішення № 57 про припинення
комунального підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної Ради (далі - КП «ОНКК) шляхом
ліквідації. Відповідно до
розпорядження голови обласної ради №
259-св від 04.11.2013, на підприємстві було
створено ліквідаційну комісію, головою
якої призначено Алуфа О.В.

Оголошення з інформацією про
припинення КП «ОНКК» із визначенням
порядку та строків на подання
кредиторських вимог було опубліковане
у Бюлетені державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № 263(30) від 08.11.2013.

13.11.2013 позивач звернувся до Жовтневого
ВДВС з листом, в якому просив надати
інформацію про відкриті виконавчі
провадження у відношенні КП «ОНКК».
16.01.2014 відповідач повідомив про
наявність у ВДВС зведеного виконавчого
провадження № 39437284/6 з примусового
стягнення коштів з КП «ОНКК» на користь
фізичних осіб, УПФУ у Жовтневому районі
м.Запоріжжя, ДПІ Жовтневому районі
м.Запоріжжя та Концерну «МТМ».

З метою проведення подальших дій з
ліквідації підприємства позивач
звернувся до Жовтневого ВДВС з листом,
у якому просив надіслати на адресу
ліквідаційної комісії виконавчий
документ, на підставі якого відкрите
вищезазначене виконавче провадження,
для вирішення питання про подальший
порядок виконання рішення у
встановленому законодавством порядку.
Після надходження виконавчого
документа ліквідаційній комісії
позивач просив зняти арешт з майна КП
«ОНКК» шляхом винесення відповідної
постанови державного виконавця.

24.01.2014 відповідач повідомив про відмову
у задоволенні заяви КП «ОНКК»,
посилаючись на відсутність законних
підстав для зняття арешту з майна
боржника.

Разом з прийняттям рішення про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець повинен вирішити
і питання про зняття арештів,
накладених на майно боржника, а також
про скасування інших вжитих державним
виконавцем заходів примусового
виконання рішення, про що зазначається
в постанові про закінчення виконавчого
провадження.

На підставі викладеного позивач
просить 1). визнати протиправною
бездіяльність Жовтневого ВДВС з
приводу невинесення постанови про
закінчення зведеного виконавчого
провадження № 39437284/6 за виконавчими
документами про стягнення
заборгованості з комунального
підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського КП «ОНКК»; 2).зобов'язати
Жовтневий ВДВС винести постанову про
зняття арешту з усього рухомого та
нерухомого майна та з банківських
рахунків КП «ОНКК»;3). зобов'язати
Жовтневий ВДВС надіслати
ліквідаційній комісії виконавчі
документи, що знаходяться у зведеному
виконавчому провадженні № 39437284/6 та,
при надходженні, нові виконавчі
документи, боржником за якими є КП
«ОНКК» для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку; 4).
зобов'язати Жовтневий ВДВС винести
постанову про закінчення зведеного
виконавчого провадження № 39437284/6 з
примусового стягнення з КП «ОНКК».

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримує і просить
його задовольнити з підстав,
зазначених в позові.

Відповідач позов не визнає, просить
відмовити в його задоволенні,
зазначивши в запереченнях, що в
провадженні Жовтневого ВДВС перебуває
зведене виконавче провадження № 39437284/6
з примусового стягнення з КП «ОНКК» на
користь ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя, фізичної особи та
Жовтневого ВДВС суми боргу у розмірі 144
205 гривень. Державним виконавцем
винесені постанови про арешт коштів та
майна боржника й про оголошення
заборони на його відчуження.
Відповідні постанови надіслані до
органів, що ведуть реєстри прав
власності, банківським установам та
боржнику (до відома).

На адресу Жовтневого ВДВС надходило
звернення голови ліквідаційної
комісії Алуфа О.В від 16.01.2014, в якому
останній просив - в порядку ч.ч. 2, 3 ст. 67
Закону України «Про виконавче
провадження» - надіслати йому
виконавчі документи, на підставі яких
відкриті виконавчі провадження, та
зняти арешти, накладені в рамках
виконання зведеного виконавчого
провадження.

На цей лист державний виконавц надав
відповідь, яка вмотивована тим, що
законодавцем при внесенні змін до
Закону України «Про виконавче
провадження» залишена колізія в даному
Законі в частині винесення постанови
про завершення виконавчого
провадження та зняття арештів у зв'язку
з передачею виконавчих документів
ліквідаційній комісії.

У своїй позовній заяві голова
ліквідаційної комісії посилається на
п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» як на підставу
для винесення державним виконавцем
постанови про закінчення виконавчого
провадження. Але вказаний пункт (в
діючій редакції Закону України «Про
виконавче провадження») викладено в
наступній редакції: «визнання боржника
банкрутом».

Тобто, колізія полягає в тому, що у
випадку складання обставин,
передбачених ст. 67 Закону України «Про
виконавче провадження», у державного
виконавця відсутні обставини, на
підставі яких державний виконавець
може винести або постанову про
повернення виконавчого документа, або
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Відповідач просить відмовити в
задоволенні позову в частині визнання
протиправної бездіяльності Жовтневого
ВДВС з приводу невинесення постав про
закінчення виконавчого провадження за
виконавчими документами про стягнення
з КП «ОНКК». Стосовно інших позовних
вимог просить прийняти рішення
відповідно до вимог діючого
законодавства.

У судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях,
позов не визнає.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази та надавши їм оцінку, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з огляду на таке:

судом встановлено, що 08.08.2013 постановою
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Хохлова К.К. накладено арешт на все
майно, що належить позивачу в межах
суми боргу у розмірі 250 801,18 гривень,
виконавчого збору - 25 080,11 гривень та
витрат на проведення виконавчих дій - 300
гривень. Даним рішенням заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить КП «ОНКК» (а.с.27).

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС Хохлова К.К. від 09.08.2013
накладено арешт на кошти позивача у
межах суми 120 082,26 гривень (а.с. 28).

08.08.2013 в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна було зареєстровано
публічне обтяження Жовтневого ВДВС на
рухоме майно боржника - КП «ОНКК» (а.с.
29).

Судом встановлено, що рішенням
Запорізької обласної ради №57 від 31.10.2013
КП «ОНКК» припинено шляхом ліквідації,
а розпорядженням №259-св від 04.11.2013 щодо
організації виконання рішення №57
встановлено склад ліквідаційної
комісії, головою якої призначено Алуфа
О.В.

13.11.2013 позивач звернувся до Жовтневого
ВДВС з проханням надати інформацію про
відкриті виконавчі провадження у
відношенні нього - лист №02/13 (а.с. 13). У
відповіді №951/6 від 16.01.2013 відповідач
зазначив перелік виконавчих
документів (а.с. 14).

16.01.2014 позивач звернувся до Жовтневого
ВДВС з проханням зняти арешт з його
майна шляхом винесення відповідної
постанови після надходження
виконавчого документа ліквідаційній
комісії - лист 01/16 (а.с. 15).

24.01.2014 відповідач відмовив у
задоволенні вказаної заяви, оскільки
відсутні підстави для зняття арешту з
майна позивача - лист №2549/6 (а.с. 16).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 (в редакції Закону N 721-VII від
16.01.2014, який набрав чинності 22.01.2014 та
діяв на час відмови у задоволенні заяви
№01/16 від 16.01.2014, далі - Закон №606),
«державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 вказаного
Закону, «державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №606,
«державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме:

закінчення виконавчого провадження -
згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа
стягувачу - згідно із статтею 47 цього
Закону;

повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадовій особі),
який його видав, - згідно із статтею 48
цього Закону».

Згідно з п.п. 3, 7 ч. 1 ст. 49 Закону №606,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва або у разі визнання
боржника банкрутом.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 49 Закону №606,
«у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8,
9, 11-13 частини першої цієї статті,
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Постанова про закінчення виконавчого
провадження у разі офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
виноситься державним виконавцем не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. При цьому
виконавчий документ надсилається до
господарського суду, який прийняв
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури».

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 67 вказаного Закону,
«у разі ліквідації боржника - юридичної
особи виконавчий документ
надсилається ліквідаційній комісії
(ліквідатору) для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
надходження виконавчого документа до
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
арешт з майна боржника знімається за
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

У разі якщо виконавчий документ
надіслано ліквідаційній комісії
(ліквідатору), виконавче провадження
підлягає закінченню в порядку,
встановленому цим Законом».

Відповідно до ч. 7 ст. 59 Господарського
кодексу України (у редакції Закону №
663-VII від 24.10.2013, який набрав чинності
01.01.2014 та діяв на час відмови у
задоволенні заяви №01/16 від 16.01.2014),
суб'єкт господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його діяльності. Такий
запис вноситься лише після
затвердження ліквідаційного балансу
відповідно до вимог цього Кодексу та
подання головою ліквідаційної комісії
або уповноваженою ним особою
документів для проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
або припинення діяльності фізичною
особою-підприємцем у порядку,
визначеному Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців".

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від
15.05.2003, (у редакції Закону N 441-VII від
05.09.2013, який набрав чинності 01.01.2014 та
діяв на час відмови у задоволенні заяви
№01/16 від 16.01.2014), юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державних органів, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
№ 2343-XII від 14.05.1992 (у редакції Закону №
406-VII від 04.07.2013, який набрав чинності
11.08.2013 та діяв на час відмови у
задоволенні заяви №01/16 від 16.01.2014),
«банкрутство - визнана господарським
судом неспроможність боржника
відновити свою платоспроможність за
допомогою процедур санації та мирової
угоди і погасити встановлені у порядку,
визначеному цим Законом, грошові
вимоги кредиторів не інакше як через
застосування ліквідаційної
процедури».

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 7 вказаного Закону,
до боржника застосовуються такі судові
процедури банкрутства: розпорядження
майном боржника; мирова угода; санація
(відновлення платоспроможності)
боржника; ліквідація банкрута.

Спрощений порядок застосовується під
час ліквідації банкрута без
застосування процедур розпорядження
майном та санації.

Судом встановлено, що 05.11.2013 до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців внесено
запис, що КП «ОНКК» знаходиться в стані
припинення за рішенням засновників.
Проте відсутній запис про визнання
останнього банкрутом.

Таким чином, станом на час звернення
позивача до Жовтневого ВДВС з заявою
№01/16 від 16.01.2014 та станом на час подання
даного позову, КП «ОНКК» не є
ліквідованим чи припиненим.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що в силу приписів
вищезазначених норм у відповідача
відсутні правові підстави для
закінчення виконавчого провадження у
зв'язку із прийняттям засновником КП
«ОНКК» рішення про ліквідацію
останнього та створенням
ліквідаційної комісії. Такої підстави
для закінчення виконавчого
провадження, як прийняття засновником
(власником) боржника рішення про
ліквідацію боржника та створення
засновником (власником) боржника
ліквідаційної комісії, Законом №606 не
передбачено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 50 Закону №606,
«у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

У разі закінчення виконавчого
провадження внаслідок офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
виконавчі документи можуть бути
повторно пред'явлені до виконання у
визначені статтею 22 цього Закону
строки, якщо у зв'язку із припиненням
провадження у справі про банкрутство
вимоги, підтверджені такими
документами, не були задоволені
повністю або частково та не вважаються
погашеними (списаними, прощеними)
відповідно до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"».

Оскільки у державного виконавця були
відсутні підстави для закінчення
виконавчого провадження у зв'язку із
прийняттям засновником КП «ОНКК»
рішення про ліквідацію останнього та
створенням ліквідаційної комісії, тому
також були відсутні і підстави для
зняття арешту з майна, рахунків
позивача.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача щодо зобов'язання органу ВДВС
надіслати виконавчий документ
ліквідаційній комісії КП «ОНКК», як
похідна вимога від попередньої - на
підставі ч.ч. 2, 3 ст. 67 Закону №606.

Зазначені норми є взаємопов'язаними.
Зокрема, ч.3 ст. 67 Закону №606 встановлює,
що наслідком надсилання виконавчого
наказу ліквідаційній комісії згідно з
ч. 2 цієї статті є закінчення
виконавчого провадження у
встановленому законом порядку. Проте,
в силу приписів ст.49 Закону № 606,
прийняття засновником (власником)
боржника рішення про ліквідацію
боржника та створення у зв'язку із цим
ліквідаційної комісії не є підставою
для закінчення виконавчого
провадження. Відповідно до
викладеного, а також до ч.ч. 2, 4 ст. 49
Закону №606, не передбачено надсилання
органом ВДВС до ліквідаційній комісії
боржника виконавчого документа у разі
закінчення виконавчого провадження.

Суд дійшов висновку про відсутність у
відповідача правових підстав для
надсилання всіх виконавчих документів
до ліквідаційної комісії КП «ОНКК» у
зв'язку із перебуванням останнього у
процесі ліквідації за рішенням
засновника (власника).

Статтею 11 Закону №606 визначено
вичерпний перелік прав та обов'язків
державних виконавців. Таким чином,
позивач, звертаючись до суду з вимогою
зобов'язати Жовтневий ВДВС винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження з примусового стягнення з
КП «ОНКК», фактично просить суд
виконати обов'язки державного
виконавця. Тому позов в частині
зазначеної вимоги не підлягає
задоволенню.

Згідно з ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач діяв в межах
своїх повноважень та у спосіб,
передбачений законом, а тому позовні
вимоги не обґрунтовані та є такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові комунального підприємства
«Обласний навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про визнання незаконною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд через
Запорізький окружний адміністративний
суд у десятиденний строк з дня
отримання постанови у повному обсязі
шляхом подання апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, що її подає, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
О.В. Матяш