Справа № 2-а-1927/2011
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1927/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Чала А.П.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) на постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 19 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Головного управління соціального
захисту населення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
визнання дій протиправними і
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся
до Святошинського районного суду міста
Києва з адміністративним позовом до
Головного управління соціального
захисту населення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
- відповідач) про визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови у безоплатному знятті з обліку
автомобіля «Таврія», держномер НОМЕР_1
та зобов'язання відповідача безоплатно
зняти з обліку Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) автомобіль «Таврія»,
держномер НОМЕР_1 та видати дозвіл на
перереєстрацію автомобіля в органах
ДАІ РУ ГУ МВС України в місті Києві.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 19 липня 2011 року
адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Святошинського районного
суду міста Києва від 19 липня 2011 року та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 16 червня 2006 року відділом
соціального захисту населення
Київської міської державної
адміністрації ОСОБА_4, який має статус
інваліда ІІ групи та являється батьком
позивача, було видано автомобіль
«Таврія», 2006 року випуску, держномер
НОМЕР_1 на умовах сплати 7 % його
вартості та з наданням права
користування даним автомобілем членам
сім'ї інваліда

В особливих примітках свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
міститься запис про заборону
відчуження, продаж, дарування, передачу
іншим власникам автомобіля «Таврія»,
2006 року випуску, держномер НОМЕР_1 без
дозволу Управління соціального
захисту населення до 23 листопада 2016
року.

25 листопада 2006 року ОСОБА_4 видав
довіреність на ім'я ОСОБА_3, якою
уповноважив останнього користуватися
автомобілем «Таврія», держномер НОМЕР_1
протягом трьох років.

22 грудня 2006 року батько позивача
ОСОБА_4 помер.

У 2009 році ОСОБА_4, яка є матерю
позивача, звернулася до відповідача із
заявою про переоформлення автомобіля
«Таврія», 2006 року випуску, держномер
НОМЕР_1.

Листом Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 12 серпня 2009 року №
06-Г 18 ОП ОСОБА_4 було відмовлено у
наданні дозволу на переоформлення
спірного автомобіля.

08 квітня 2010 року позивач
звернувся до відповідача з
аналогічними вимогами.

07 травня 2010 року за результатами
розгляду зазначеного звернення ОСОБА_3
Головним управлінням соціального
захисту населення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
позивачу було відмовлено у наданні
дозволу на переоформлення автомобіля
«Таврія», 2006 року випуску, держномер
НОМЕР_1.

Спірні правовідносини
регулюються Конституцією України,
Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
- Закон № 2171), Постановами Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» від 08 вересня 1997 року та
від 22 грудня 2006 року № 999.

Так, відповідно до частини 2
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 38 Закону № 2171
регламентовано, що після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
виданий безоплатно чи на пільгових
умовах, у тому числі визнаний
гуманітарною допомогою, за бажанням
членів сім'ї може бути переданий у їх
власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Згідно до пункту 37 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями» від 08 вересня
1997 року № 999, яка була чинною на момент
видачі автомобіля ОСОБА_4, після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.
Перереєстрація автомобіля на ім'я
одного з членів сім'ї інваліда. Який на
час смерті інваліда проживав разом з
ним, проводиться Державтоінспекцією з
дозволу органу соціального захисту
населення, де інвалід перебував на
обліку як власник транспорту.

Пунктом 16 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» від 22 грудня 2006 року № 999,
яка була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин, регламентовано,
що після смерті інваліда автомобіль,
яким він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда проживав та
був зареєстрований за місцем
постійного проживання і реєстрації
інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого
від 5 до 10 років, залишається безоплатно
члену сім'ї, який на час смерті інваліда
проживав та був зареєстрований за
місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда і
середньомісячний сукупний дохід сім'ї
якого за шість місяців, що передують
дню смерті інваліда, не перевищує
прожиткового мінімуму для сім'ї.
Середньомісячний сукупний дохід
визначається відповідно до Методики
обчислення сукупного доходу сім'ї для
всіх видів соціальної допомоги,
затвердженої Мінпраці.

Автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років (крім випадку,
зазначеного в абзаці другому цього
пункту), після смерті інваліда
залишається у користуванні його сім'ї,
якщо в ній є інвалід, який: мав підстави
для забезпечення автомобілем на час
смерті інваліда або протягом не більше
6 місяців з дня його смерті; проживав і
був зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його постійного
проживання і реєстрації; не має іншого
автомобіля, у тому числі отриманого
через головне управління соціального
захисту або управління виконавчої
дирекції.

Отже, з викладених правових
положень вбачається, що виникнення
правової підстави для здійснення
переоформлення автомобіля, виданого
інваліду на пільгових умовах органами
соціального захисту населення, на ім'я
члена сім'ї такого інваліда після його
смерті пов'язано з наявністю
сукупності наступних умов: 1) звернення
заінтересованої особи із відповідною
заявою до територіального органу
соціального захисту населення; 2)
встановлення факту проживання цієї
особи разом із інвалідом, який був
власником такого автомобіля; 3)
наявність родинних зв'язків між особою,
яка звертається із заявою про
переоформлення автомобіля та
інвалідом, якому він був виданий на
пільгових умовах.

Разом з тим, дослідивши обставини
справи, колегія суддів встановила, що
позивач є батьком померлого інваліда,
якому 16 червня 2006 року відповідачем
було видано автомобіль «Таврія», 2006
року випуску, держномер НОМЕР_1 на
умовах сплати 7 % його вартості. При
цьому, з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 проживав разом із батьком.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що у даному випадку
відповідач, відмовляючи у задоволенні
заяви ОСОБА_3 щодо здійснення
переоформлення спірного автомобіля,
діяв у порушення вимог частини 2 статті
19 Конституції України, оскільки у
даному випадку наявні достатні правові
підстави для видачі дозволу на
здійснення безоплатного зняття з
обліку позивачем автомобіля «Таврія»,
держномер НОМЕР_1.

Доводи апелянта щодо порушення
ОСОБА_3 порядку звернення із вимогами
про здійснення переоформлення
спірного автомобіля, зокрема, пропуску
строку звернення, є необґрунтованими,
оскільки, позивачем, як при зверненні
із заявою про переоформлення
автомобіля до відповідача, так і при
поданні адміністративного позову до
суду першої інстанції, було доведено
наявність умов, необхідних для
виникнення права особи на зняття з
обліку автомобіля, виданого інваліду
на пільгових умовах.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно наявності правових
підстав для визнання протиправними дій
Головного управління соціального
захисту населення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) щодо
відмови у безоплатному знятті з обліку
автомобіля «Таврія», держномер НОМЕР_1
та зобов'язання відповідача безоплатно
зняти з обліку Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) автомобіль «Таврія»,
держномер НОМЕР_1 та видати дозвіл на
перереєстрацію автомобіля в органах
ДАІ РУ ГУ МВС України в місті Києві.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог
статті 159 КАС України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Головного управління соціального
захисту населення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) -
залишити без задоволення, а постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 19 липня 2011 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління соціального захисту
населення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
залишити без задоволення, а постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 19 липня 2011 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.