Справа № 821/1104/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1104/13-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до голови
Державної податкової служби у
Херсонській області Страшного
Анатолія Андрійовича, Державної
податкової служби у Херсонській
області про захист порушених прав,-

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до голови Державної
податкової служби у Херсонській
області Страшного Анатолія
Андрійовича, Державної податкової
служби у Херсонській області, в якому
просила захистити порушені права,
визначені ст.57 Конституції України, ст.5
Закону України «Про інформацію», ст.19
Господарського кодексу України шляхом
скасування наказу від 31.01.2013 р. № 39 про
проведення фактичних перевірок.

В обґрунтування вимог позивач
зазначив, що податковим органом
порушені її право на інформацію, право
знати свої права та обов'язки, на
невтручання у господарську діяльність.
Зазначає, що 01.03.2013 р. отримала наказ від
31.01.2013 р. № 39 про проведення фактичних
перевірок. Згідно цього наказу,
підставою для її проведення визначено
пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Однак
підстави, визначені пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК
України відсутні, так як не визначено
жодного посилання на отримання
інформації про можливі порушення ФОП
ОСОБА_1 законодавства, не визначено
орган, яким така інформація була
надана. Крім того, наказ
розповсюджується на невизначене коло
осіб (платників податків), а за
наявності визначеної у наказі підстави
для проведення фактичної перевірки
(пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України) він має бути
оформлений на конкретну особу,
перевірка якої організовується
податковим органом. Тобто, наказ на
проведення перевірки є незаконним, так
як не містить законних підстав для
проведення фактичної перевірки.
Проведення перевірки без належних
правових підстав є незаконним
втручанням у господарську діяльність.
Крім того, оскаржуваний наказ не
містить підпису посадової особи
відповідача скріпленого печаткою.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року у задоволенні позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням позивач подала
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

Справа розглянута апеляційним судом в
порядку письмового провадження в
зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

31.01.2013 р. головою Державної податкової
служби у Херсонській області Страшним
А.А. винесено наказ № 39 «Про проведення
фактичних перевірок». До переліку
платників податків, які підлягають
відпрацюванню, шляхом проведення
фактичних перевірок, включено ФОП
ОСОБА_1, підстава - пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК
України.

Відмовляючи у задоволенні позову ФОП
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується
апеляційний суд.

Положеннями пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України
передбачено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України
органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК
України визначено, що фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
органом державної податкової служби
щодо дотримання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК
України фактична перевірка може
проводитися на підставі рішення
керівника органу податкової служби,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Як встановлено судом першої інстанції,
ФОП ОСОБА_1 здійснює реалізацію
тютюнових виробів відповідно до
ліцензії НОМЕР_1 від 10.11.2012 р. Тобто
позивач здійснює діяльність у сфері
обігу тютюнових виробів.

Відповідно до ст.19-1 ПК України органи
державної податкової служби виконують
такі функції: 19-1.1.3 здійснюють контроль
за встановленими законом строками
здійснення розрахунків в іноземній
валюті, за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги), порядку приймання
готівки для подальшого переказу (крім
приймання готівки банками), за
дотриманням суб'єктами господарювання
установлених законодавством
обов'язкових вимог щодо забезпечення
можливості розрахунків за товари
(послуги) з використанням електронних
платіжних засобів, проведенням
розрахункових операцій, а також за
наявністю ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, наявністю торгових патентів;
19-1.1.10 здійснюють контроль за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
та забезпечують міжгалузеву
координацію у цій сфері; 19-1.1.11
здійснюють контроль у сфері
виробництва, обігу та реалізації
підакцизних товарів; 19-1.1.20
організовують роботу, пов'язану із
замовленням марок акцизного податку,
їх зберіганням, продажем, відбором
зразків з метою проведення експертизи
щодо їх автентичності та здійсненням
контролю за наявністю цих марок на
пляшках (упаковках) з алкогольними
напоями і на пачках (упаковках)
тютюнових виробів під час їх
транспортування, зберігання і
реалізації; 19-1.1.21 здійснюють контроль
за дотриманням суб'єктами
господарювання, які провадять
роздрібну торгівлю тютюновими
виробами, максимальних роздрібних цін
на тютюнові вироби, встановлених
виробниками або імпортерами таких
виробів.

Таким чином до функцій податкового
органу віднесено контроль за
дотриманням законодавства щодо обігу
тютюнових виробів.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що у податкового органу, як
контролюючого органу, наявні
повноваження щодо проведення
фактичної перевірки позивача як
суб'єкта господарювання, що здійснює
реалізацію тютюнових виробів.

Суд першої інстанції вірно відхилив
посилання позивача на те, що оскаржений
позивачем наказ не містить фактичних
підстав для проведення перевірки,
оскільки у переліку платників податку,
які підлягають відпрацюванню шляхом
проведення фактичних перевірок,
затвердженому наказом від 31.01.2013 р. № 39,
зазначено прізвище, ініціали,
індивідуальний код платника податків
ФОП ОСОБА_1 та підстава проведення
перевірки - пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Вирішуючи питання про обгрунтованість
висновку позивача на неправильність у
оформленні копії оскарженого наказу,
отриманого позивачем, суд першої
інстанції вірно зазначив, що порядок
оформлення копії наказу стосується
порядку проведення перевірки та не
може бути підставою для скасування
самого наказу. При цьому копія наказу
ДПС у Херсонській області від 31.01.2013 р.
№ 39 «Про проведення фактичних
перевірок» відтворює елементи
оригіналу документа та містить всі
передбачені Типовою інструкцією з
діловодства № 500 реквізити, необхідні
для копії документа: елементи бланка;
дату; номер; назву; констатуючу і
розпорядчу частини тексту; посаду та
П.І.Б посадової особи, що підписала
документ; прізвище виконавця та його
телефон; витяг з додатку; відмітки
«копія», «відповідає оригіналу», гриф
«затверджено»; посаду та П.І.Б
посадової особи, що підписала копію
документа. Типовою інструкцією з
діловодства № 500 не передбачено
відтворення на копії наказу органу ДПС
підпису керівника чи засвідчення його
гербовою печаткою.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що законодавством не
передбачено обов'язковість складання
органом ДПС наказу на проведення
фактичної перевірки окремо на кожного
суб'єкта господарювання.

За таких обставинах колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що при винесенні
оскаржуваного наказу відповідачі
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов