Справа № 809/3576/13-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Справа № 876/1840/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості,-

в с
т а н о в и в:

У листопаді 2013 року Управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області (далі -
УПФУ) звернулося з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області (далі -
відповідач) про стягнення витрат на
виплату і доставку пенсій по
інвалідності особам, що одержали
трудове каліцтво (профзахворювання) за
межами України та цільової грошової
допомоги за червень-вересень 2013 року у
сумі 1397,84 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
УПФУ оскаржило постанову в
апеляційному порядку. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що УПФУ було
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 Відповідно до статей 21, 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105) на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань (далі - Фонд) покладено
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я. За
червень-вересень 2013 року відповідач
відмовляється прийняти до заліку
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених по інвалідності внаслідок
нещасного видатку на виробництві або
професійного захворювання, мотивуючи
тим, що вказані громадяни отримали
травму внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався від час
виконання ними трудових обов'язків за
межами України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки на час завдання шкоди
потерпілим діяло законодавство, яке
передбачало право позивача звернутися
з регресною вимогою до
страхувальника-роботодавця, а
відшкодування відповідачем виплачених
пенсій управлінням ПФУ потерпілим, які
отримали ушкодження здоров'я за межами
України, діючим законодавством України
не передбачено, тому відсутні підстави
для стягнення з відділення витрат по
виплачених пенсіях.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року №
16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Згідно ст. 6 Закону «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі
- Закон № 1105) застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування.

Відповідно до ст. 10, 15 Основ страхування
від нещасного випадку здійснює Фонд і
усі застраховані є членами цього Фонду.

Положення ст. 21 Закону № 1105
передбачають, що у разі настання
страхового випадку Фонд
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати
шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Усі види страхових
виплат і соціальних послуг
застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом за рахунок
його коштів.

Згідно ст. 34 Закону № 1105 виплата
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
провадиться потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Стаття 35 Закону № 1105 передбачає, що для
розгляду справ про страхові виплати до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків подаються: акт
розслідування нещасного випадку або
акт розслідування професійного
захворювання за встановленими
формами та (або) висновок МСЕК про
ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого чи
копія свідоцтва про його смерть.

Норми ст. 1, 3, 5, 6 Угоди про гарантії прав
громадян країн-учасників
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992 (яка набула чинності з дня її
підписання) передбачають, що пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
Угоди і членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якого вони проживають. Всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, що надає
забезпечення. Угода поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені чи будуть встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.
Для встановлення права на пенсію, в
тому числі пенсій на пільгових умовах і
за вислугу років, громадянам
держав-учасниць Угоди враховується
трудовий стаж, набутий на території
будь-якої із цих держав, а також на
території колишнього СРСР за час до
вступу в силу даної Угоди.

За змістом частини другої статті 2
Закону № 1105 особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" (далі - Закон №
1788) встановлено, що громадянам України
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування витрат, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4.

Відповідно до п. 4 цього Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Закону №
1788, Закону № 1105 та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Судом встановлено, що УПФУ за
червень-вересень 2013 року призначило та
виплатило громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що підтверджується
списками осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за червень-вересень 2013
року (а.с. 35-42).

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
неможливість належної оцінки
письмових доказів через відсутність їх
оригіналів, так як факт трудового
каліцтва встановлено на підставі
відповідних актів про нещасний випадок
на виробництві та актами огляду МСЕК,
засвідчені копії яких знаходяться у
матеріалах справи (а.с. 47-56, 69-71). Щодо
оригіналів таких документів, то суд
попередньої інстанції не витребовував
такі, що свідчить про можливість
дослідження належно завірених копій.

Варто зауважити, що суд першої
інстанції здійснив підміну понять,
оскільки позивач просив відшкодувати
цільову допомогу, а не адресну
допомогу, про що у своїй постанові
зазначає суд першої інстанції. Колегія
суддів звертає увагу, що згідно норм
чинного законодавства цільова
допомога на прожиття підлягає
відшкодуванню, на відміну від адресної
допомоги, а тому сума такого
відшкодування підлягає включенню до
загальної суми витрат УПФУ.

Частиною другою статті 24 Закону №1105
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком
відповідно до статті 25 Основ є Фонд.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача витрат на
доставку пенсії, щомісячної цільової
грошової допомоги, основного розміру
пенсії на загальну суму 1397,84 грн.
підлягають задоволенню.

Такої ж позиції притримується
Верховний Суд України, яку він висловив
в постанові від 20 листопада 2012 року у
справі № 21-361-а/12.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
задоволення апеляційної скарги з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,205,207,254 КАС
України, суд, -

п о с т а
н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2014 року в справі № 809/3576/13-а
скасувати та прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області
задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області витрати на
виплату і доставку пенсій по
інвалідності особам, що одержали
трудове каліцтво (профзахворювання) за
межами України та цільової грошової
допомоги за червень-вересень 2013 року у
сумі 1397,84 грн. (одна тисяча триста
дев'яносто сім гривень вісімдесят
чотири копійки).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.Р. Курилець

Судді:
М.П. Кушнерик

О.І. Мікула