Справа № 2а-7778/11/2670
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-7778/11/2670(у 3-х томах) Головуючий у 1-й
інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина» на ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
жовтня 2013 року за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Партнер Плюс Агро» до Головного
управління Держкомзему у
Чернігівській області, державного
підприємства «Центр державного
кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах», треті
особи - Чернігівська регіональна філія
Державного підприємства «Центр
державного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51,
ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55,
ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59,
ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63,
ОСОБА_64, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66,
ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70,
ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74,
ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78,
ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82,
ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86,
ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90,
ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94,
ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98,
ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102,
ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106,
ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110,
ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114,
ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118,
ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122,
ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126,
ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130,
ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134,
ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138,
ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142,
ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146,
ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150,
ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154,
ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158,
ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162,
ОСОБА_163, ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166,
ОСОБА_167, ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170,
ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174,
ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_178,
ОСОБА_179, ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182,
ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185, ОСОБА_186,
ОСОБА_187, ОСОБА_188, ОСОБА_189, ОСОБА_190,
ОСОБА_191, ОСОБА_192, ОСОБА_193, ОСОБА_194,
ОСОБА_195, ОСОБА_196, ОСОБА_197, ОСОБА_198,
ОСОБА_199, ОСОБА_200, ОСОБА_201, ОСОБА_202,
ОСОБА_203, ОСОБА_204, ОСОБА_205, ОСОБА_206,
ОСОБА_207, ОСОБА_208, ОСОБА_209, ОСОБА_210,
ОСОБА_211, ОСОБА_212, ОСОБА_213, ОСОБА_214,
ОСОБА_215, ОСОБА_216, ОСОБА_217, ОСОБА_218,
ОСОБА_219, ОСОБА_220, ОСОБА_221, ОСОБА_222,
ОСОБА_223, ОСОБА_224, ОСОБА_225, ОСОБА_226,
ОСОБА_227, ОСОБА_228, ОСОБА_229, ОСОБА_230,
ОСОБА_231, ОСОБА_232, ОСОБА_233, ОСОБА_234,
ОСОБА_235, ОСОБА_236, ОСОБА_237, ОСОБА_238,
ОСОБА_239, ОСОБА_240, ОСОБА_241, ОСОБА_242,
ОСОБА_243, ОСОБА_244, ОСОБА_245, ОСОБА_246,
ОСОБА_247, ОСОБА_248, ОСОБА_249, ОСОБА_250,
ОСОБА_251, ОСОБА_252, ОСОБА_253, ОСОБА_254,
ОСОБА_255, ОСОБА_256, ОСОБА_257, ОСОБА_258,
ОСОБА_259, ОСОБА_260, ОСОБА_261, ОСОБА_262,
ОСОБА_263, ОСОБА_264, ОСОБА_265, ОСОБА_266,
ОСОБА_267, ОСОБА_268, ОСОБА_269, ОСОБА_270,
ОСОБА_271, про визнання недійсним та
нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Партнер
Плюс Агро» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державного підприємства
«Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах», в якому, з
урахуванням зміни позовних вимог,
просило визнати недійсним та нечинним
рішення відповідача про скасування
записів про реєстрацію укладених у
2007-2008 роках договорів оренди землі між
Третіми особами та ПП «Партнер-Плюс» у
Книзі реєстрації договорів оренди
землі.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2012
року, позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21 травня 2013 року було
залишено без змін постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2012 року.

22 Липня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Партнер
Плюс Агро» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
заявою про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року
заяву задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Батьківщина» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
як таку, що постановлена з порушенням
норм процесуального права та відмовити
в задоволенні заяви позивача. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що обставини вказані
позивачем в заяві про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання не можна вважати
поважними причинами пропуску такого
строку, з огляду на що наполягає на
необхідності відмови в поновленні
строку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, дослідивши й
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги і докази на їх підтвердження,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 261 КАС
України стягувачам, які пропустили
строк для пред'явлення виконавчого
листа до виконання з причин, визнаних
судом поважними, пропущений строк може
бути поновлено. Заява про поновлення
пропущеного строку подається до
адміністративного суду, який видав
виконавчий лист, або до
адміністративного суду за місцем
виконання. Суд розглядає заяву про
поновлення пропущеного строку в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі. Неприбуття у
судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 06
серпня 2012 року Окружним
адміністративним судом м.Києва
заявнику було видано виконавчий лист
зі строком пред'явлення в 1 рік, тобто до
06.06.2013. Проте, в зв'язку з перебуванням
справи на розгляді Вищого
адміністративного суду України до
21.05.2013 ТОВ «Агрофірма «Партнер Плюс
Агро» було пропущено строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання.

Відповідно до чинного законодавства та
сталої судової практики обставини,
вказані в заяві про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання, не можна вважати поважними
причинами пропуску строку та
безумовною підставою поновлення
такого строку, оскільки відповідно до
приписів процесуального
законодавства, рішення суду
апеляційної інстанції набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі (ч.5 ст.254 КАС України). Подання
касаційної скарги, так само як і
перегляд справи в касаційному порядку,
не зупиняє виконання судового рішення.

Водночас, колегія суддів звертає увагу
на те, що статтями 124 Конституції
України та 14 КАС України закріплено
принцип обов'язковості судового
рішення.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами.

Європейський суд з прав людини, до
якого громадяни України мають право
звертатися за захистом своїх порушених
прав після ратифікації 17.07.1997 Верховною
Радою України Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
неодноразово нагадував у своїх
рішеннях, що відповідно до п. 1 ст. 6
Конвенції кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.
Вищеозначена норма детально описує
процесуальні гарантії, які надаються
сторонам у спорі, а саме право на
справедливий, публічний і швидкий
розгляд, і, водночас, передбачає
обов'язкове виконання судових рішень.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6
Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду». Зокрема, про це
прямо зазначається у рішенні
Європейського суду з прав людини від 19
березня 1997 року у справі «Горнсбі проти
Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні
Європейського суду з прав людини від
20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти
України».

Стабільність судової практики
безпосередньо пов'язана з поняттям
стабільності судового рішення. Судове
рішення за своєю суттю є документом
органу влади й містить у собі
державно-владне,
індивідуально-конкретне розпорядження
щодо застосування норм права за
встановленими у судовому засіданні
фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність
судового рішення сприймається як один
зі складників принципу правової
певності (визначеності). Саме в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі «Брумареску проти Румунії»
зазначено, що принцип правової
визначеності вимагає, щоб судове
рішення, в якому певне питання одержало
остаточне вирішення, не ставилося під
сумнів.

Крім того, принцип правової
визначеності передбачає стабільність
правового регулювання, зокрема,
учасники правовідносин повинні мати
можливість у розумних межах
передбачити наслідки своєї поведінки
та бути впевненими у незмінності свого
статусу, кола прав та обов'язків. До
того ж у своїй практиці Суд
неодноразово підкреслював потребу в
забезпеченні державою умов для
реалізації остаточного судового
рішення. Право на виконання судового
рішення розглядається як складова
права на судовий захист.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права та застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» рішення Європейського суду з
прав людини застосовуються судами
України при розгляді справ, наряду з
Конвенцією (Конвенція про захист прав
людини і основоположних свобод), як
джерело права.

Статтею 9 КАС України передбачено, що у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
задоволення заяви ТОВ «Агрофірма
«Партнер Плюс Агро» та поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення питання, колегією суддів не
виявлено, а тому оскаржувана ухвала
суду, за приписами ст.200 КАС України,
залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 100, 181, 199, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Батьківщина» залишити без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
жовтня 2013 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 18
березня 2014 року.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.