Справа № 826/3003/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року № 826/3003/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
про скасування постанови, визнання
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції (далі по тексту - відповідач) в
якому просить суд: визнати дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції протиправним, незаконними, які
виявились у зловживанні службовим
становищем та умисному порушенні
Закону; скасувати постанову Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції від 13 лютого 2014 року ВП № 42052139
про відкриття виконавчого провадження;
винести окрему ухвалу на державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції.
Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
визначаються статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
Досліджуючи питання строку звернення
до адміністративного суду, який
встановлений частиною 2 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлено, що
адміністративний позов ОСОБА_1 подано
без порушень 10-ти денного строку,
оскільки згідно копії поштового
конверту - спірна постанова отримана
позивачем 06 березня 2014 року, а
адміністративний позов подано
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 березня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/3003/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 18 березня 2014 року.
У судовому засіданні 18 березня 2014 року
позивач підтримав позовні вимоги в
повному обсязі,проси суд задовольнити
його. Мотивуючи підстави звернення до
суду позивач посилається на не
зазначення у спірній постанові автора
виконавчого документу, порушення
строків направлення постанови про
відкриття виконавчого провадження. При
цьому, позивач зазначає, що спірне
виконавче провадження відкрито на
підставі виконавчого документу, який
оскаржується ним у судовому порядку.
Представником відповідача на вимогу
ухвали Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 березня 2014 року
надано завірену належним чином копії
матеріалів спірних виконавчих
проваджень. Згідно заперечень від 13
березня 2014 року відповідач просить
відмовити у задоволенні
адміністративного позову та
розглянути справу без участі
представника Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши позивачу у повній мірі
реалізувати свої процесуальні права,
та враховуючи відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Постановою Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції від 13
лютого 2014 року відкрито виконавче
провадження про примусове виконання
постанови № 315881 від 07 грудня 2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі
Враховуючи, що позивачем оскаржується
постанова державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження,
вирішуючи адміністративну справу суду
слід встановити наявність підстав для
відкриття виконавчого провадження та
відповідно відсутність обставин для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, стаття 18 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлює вимоги до виконавчого
документу, зокрема, пункт 5 частини 1
цієї статті визначає, що у виконавчому
документі зазначаються серед іншого
дата набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Згідно наданої відповідачем копії
постанови Інспектора ДПС ДАЇ
Золотоніського взводу ДПС № 315881 в
справі про адміністративне
правопорушення від
07 грудня 2013 року відомості про набрання
законної сили зазначеним рішення та
строк пред'явлення відсутні.

При цьому, позивачем у судовому
засіданні 18 березня 2014 року зазначено,
що виконавчий документ від 07 грудня 2013
року, на підставі якого винесено спірну
постанову, оскаржено ним у судовому
порядку.

Згідно листа Шевченківського
районного суду міста Києва від 07
березня 2014 року № 9811/14-Вих/2а/761/99/2014/В-20,
ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 14 лютого 2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора ДПС
ДАІ Закутнього Д.С. про визнання
протоколу про адміністративне
правопорушення незаконним, скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, визнання відомостей
сфальсифікованими повернуто позивачу.
Проте, зазначену ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 14 лютого 2014 року оскаржено
позивачем до апеляційного суду.

Таким чином, аналіз вищезазначених
обставин свідчить про невідповідність
виконавчого документу вимогам статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відтак, відкриття виконавчого
провадження по виконання виконавчого
документи, який не відповідає вимогам
статті 18 Закону України «Про виконавче
провадження», є необґрунтованим.

Відповідно до статті 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону
України «про виконавче провадження»
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження направляються не пізніше
наступного робочого дня направляються
стягувачу та боржникові
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Згідно супровідного листа від 13 лютого
2014 року № 741/28 вищевказана постанова
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції від 13 лютого 2014 року про
відкриття виконавчого провадження
направлено позивачу 13 лютого
2014 року.

Проте, відповідачем не надано суду
доказу направлення позивачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення постанову про відкриття
виконавчого провадження. В свою чергу,
згідно копії конверту поштового
зв'язку, яка надано позивачем, спірну
постанову направлено Боржнику 28 лютого
2014 року, тобто з порушенням
встановленого Законом України «Про
виконавче провадження» строку.

Крім цього, суд погоджується із
доводами позивача щодо не зазначення у
постанові Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції від 13
лютого 2014 року про встановлення
семиденного строку на добровільне
виконання виконавчого документу та про
відсутність інформації про Стягувача.

Таким чином, враховуючи, що судом
виявлені обставини, які б могли бути
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження, постанова
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції від 13 лютого 2014 року
ВП № 42052139 про відкриття виконавчого
провадження підлягає скасуванню.

Водночас, вимога про визнання дій
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції протиправним, незаконними, які
виявились у зловживанні службовим
становищем та умисному порушенні
Закону України «Про виконавче
провадження» на думку суду не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Зокрема, зловживання владою або
службовим становищем - умисне, з метою
одержання будь-якої неправомірної
вигоди для самої себе чи іншої фізичної
або юридичної особи використання
службовою особою влади чи службового
становища всупереч інтересам служби,
якщо воно завдало істотної шкоди
охоронюваним законом правам, свободам
та інтересам окремих громадян або
державним чи громадським інтересам,
або інтересам юридичних осіб,
відповідальність за яке встановлена
статтею 364 Кримінального кодексу
України.

Відтак, зловживання службовим
становищем інкримінується як злочин,
умисне діяння, а тому має бути доведене
в межах кримінальної справи.

Суд звертає увагу, що доводи позивача
про зловживання відповідачем
службовим становищем зводяться до
незгоди із постановою про відкриття
виконавчого провадження, що, у свою
чергу, є підставою для його оскарження
у встановленому законом порядку.

Як встановлює частина друга статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

Враховуючи наведену процесуальну
норму, Окружний адміністративний суд
міста Києва вважає, що за відсутності
доказів перевищення державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції
службових повноважень та умисного
порушення Закону на які посилається
позивач, вимога про визнання
протиправними дій не підлягає
задоволенню.

Також, суд не погоджується із вимогою
про винесення окремої ухвали на
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції Хечибабян С.А. з огляду на
наступне.

Окрема ухвала суду - це ухвала,
якою суд реагує на виявлені під час
розгляду справи порушення закону і
причини та умови, що сприяли вчиненню
порушення. Окрема ухвала є формою
профілактичного впливу судів на
правопорушення.

Підставою для окремої ухвали є
виявлення порушення закону і
встановлення причин та умов, що сприяли
вчиненню порушення. Відтак, окрема
ухвала може бути постановлена лише у
разі, якщо під час судового розгляду
встановлено склад правопорушення. Якщо
суд не встановив такого порушення,
підстав для окремої ухвали немає.

Враховуючи, що під час судового
розгляду не встановлено складу
правопорушення, така вимога позивача
не може бути задоволена.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність винесення
оскаржуваної постанови з урахуванням
вимог, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2.Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції від 13
лютого 2014 року ВП № 42052139
про відкриття виконавчого провадження.

3.В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник