Справа № 814/2034/13-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2034/13-а

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Ступакової І.Г., Шляхтицького
О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Вознесенського міськрайонного
центру зайнятості в Миколаївській
області до ОСОБА_1 про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2013р. Вознесенський міськрайонний
центр зайнятості Миколаївській
області (надалі - Вознесенський
міськрайонний ЦЗ) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
2877,73грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та ухвалити нову про
задоволення позову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання, належним чином повідомлені
про розгляд справи, не прибули сторони,
які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Вознесенським міськрайонним ЦЗ ОСОБА_1
був зареєстрований як безробітний. З
19.12.2007р. йому було призначено та
розпочато виплату допомоги по
безробіттю.

Відповідно до довідки Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідач з
14.12.2006 року по 16.05.2011 року був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець. /а.с.10-11/

Відповідно до довідки №463 від 29.03.2013р.
відповідач отримав допомогу по
безробіттю за період з 19.12.2007р. по
08.09.2008р. у розмірі 2877,73грн. /а.с.12/

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
виходячи з наступного.

Порядком реєстрації, переєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу і безробітних (постанова КМ
України від 27.04.98 р. №578) передбачено, що
при реєстрації в центрі зайнятості як
шукаючого роботу громадянин повинен
подати визначений цим порядком перелік
документів. При цьому він має
повідомити спеціалісту центру
зайнятості всі відомості, які можуть
вплинути на порядок виплати та розмір
допомоги по безробіттю. Жодним
нормативним документом не встановлено
обов'язку служби зайнятості щодо
перевірки під час реєстрації чи
надання, статусу безробітного поданих
громадянином відомостей та можливості
відмови у реєстрації чи наданні
статусу безробітного (або
відтермінування виплати допомоги по
безробіттю) з підстав їх можливої
недостовірності.

Центр зайнятості, як робочий орган
виконавчої дирекції Фонду ЗДССУВБ,
згідно із пунктом 3 статті 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» має право
перевіряти достовірність інформації,
що надається до центру зайнятості
роботодавцями і фізичними особами.
Такі перевірки проводяться центром
зайнятості у відповідності до Порядку
у визначених цим Порядком страхових
випадках, в тому числі, якщо подані
застрахованою особою документи дають
їй право на одержання допомоги по
безробіттю відповідно до частини
першої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 2 березня 2000 року
№1533-III, а її розмір, визначений
відповідно до частини першої статті 23
цього Закону перевищує розмір
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством для працездатних осіб.

У відповідності до п. 5 Порядку
перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення
проводиться центрами зайнятості
шляхом звіряння з відомостями органів
Державної податкової адміністрації,
Пенсійного Фонду України, фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, державних
реєстраторів, управлінь праці та
соціального захисту населення,
відділів (управлінь) субсидій.

Керуючись пп 1, 5, 6, 7 Порядку, у
визначений термін (раз на квартал),
центром зайнятості був направлений
запит до державного реєстратора, яким
28.03.2013р. встановлений факт реєстрації
відповідача, як підприємця.

Відповідно до пп. б) п. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення»,
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, в тому числі підприємці,
відносяться до зайнятого населення і
не можуть бути визнані безробітними та
отримувати соціальне забезпечення
відповідно до Закону №1533-III. Згідно
частини другої п. 2 порядку
реєстрації, переєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу і
безробітних (затверджено постановою КМ
України від 14.02.2007 р. № 219 та Положення
про порядок реєстрації, переєстрації
та ведення обліку громадян,
затвердженого постановою КМ України
від 27.04.98 р. № 578), зайнятим громадянам
надаються лише консультаційні послуги
без виплати матеріального
забезпечення.

Пунктами 2, 3 статті 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» визначено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Виходячи з вищенаведених норм чинного
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що в зв'язку з
тим що відповідач при реєстрації в
службі зайнятості не повідомив про не
скасовану реєстрацію її як фізичної
особи - суб'єкта підприємницької
діяльності, він не міг бути визнаний
безробітним і, відповідно, отримав
матеріальне забезпечення за нормами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», у період реєстрації в
якості підприємця, - безпідставно.

Оскільки суд першої інстанції при
вирішені справи порушив норми
матеріального права, тому в порядку п.4
ч.1 ст. 202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області задовольнити,
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 травня
2013 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою стягнути
з ОСОБА_1, на користь Вознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області кошти у розмірі
2877(дві тисячі вісімсот сімдесят
сім)грн. 73коп. до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття на р/р 0515,
одержувач Вознесенський міськрайонний
центр зайнятості в Миколаївській
області, код 20907848, банк: ГУДКСУ в
Миколаївської області, МФО 826013.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: