Справа № 817/909/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/43188/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко М.
П. Биструшкін В. Ю.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової
інспекції у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби на
постанову та ухвалуРівненського
окружного адміністративного суду від
02.04.2013 року Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.07.2013 рокуу
справі№ 817/909/13-аза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «Річ -
Ойл»до Державної податкової інспекції
у м. Рівному Рівненської області
Державної податкової
службипровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
у справі № 817/909/13-а, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.07.2013 року,
позов задоволено. Податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби від 11.01.2013 року №
визнано протиправним та
скасовано.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, пп. 14.1.36
п. 14.1 ст. 14, п. 141.1 ст. 141 Податкового
кодексу України, ст. ст. 86, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач проти вимог та доводів
заявника заперечує, просить залишити в
силі судові рішення у справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної Державною податковою
інспекцією у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби
планової виїзної перевірки ТОВ
«Річ-Ойл» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 року по 30.09.2012 року
складено акт від 28.12.2012 року №
723/22-200/37083187, яким зафіксовано порушення
п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим занижено
податок на прибуток в сумі 1 966 145,00 грн.,
в тому числі за IV квартал 2011 року в сумі
1 966 145,00 грн.

На підставі акта перевірки Державною
податковою інспекцією у м. Рівне
Рівненської області Державної
податкової служби прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
11.01.2013 року № , яким ТОВ «Річ-Ойл»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на прибуток» на
суму 1 966 145,00 грн. за основним платежем.

За наслідками адміністративного
оскарження податкового
повідомлення-рішення скарга платника
податків залишена без задоволення,
спірне рішення - без зміни.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на виконання укладених
ТОВ «Річ Ойл» кредитних договорів з ПАТ
КБ Приватбанк від 02.08.2010 року № 4Р10186И та
від 25.11.2011 року № 4Р111440И за період з
01.04.2011 року по 30.09.2012 року платник
отримав кредитних коштів на суму 1 536 811
218,00 грн.

В акті перевірки відповідачем
зазначено, що в період з 01.04.2011 року по
30.09.2011 року ТОВ «Річ-Ойл» виключно за
рахунок кредитних коштів придбало
акції на загальну суму 1 405 040 000,00 грн.
відповідно до договорів
купівлі-продажу цінних паперів.

Разом з тим, судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено, що
кошти в сумі 305 000 000,00 грн. за договором
№ 194-Б від 30.03.2011 року сплачені
позивачем на повну суму відповідно до
платіжного доручення № 631 від 31.03.2011
року, яке проведено банком 31.03.2011 року

В перевіреному періоді позивачем
сплачено грошових коштів за придбання
цінних паперів в сумі 1 100 040 000,00 грн., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями, проведеними
банком в періоді, охопленому
перевіркою.

Згідно з висновком податкового органу
за перевірений період позивач частину
придбаних акцій реалізував на суму 902 000
000,00 грн. відповідно до договорів
купівлі-продажу цінних паперів: № 881-Б
від 22.11.2011 року, емітент ПАТ
«Фінансгруп-Екне», на суму 90 000 000,00 грн.,
емітент ВАТ «Фінансовий стандарт» на
суму 200 000 000,00 грн.; № 880-Б від 22.11.2011 року,
емітент ВАТ «Фінансовий стандарт», на
суму 210 000 000,00 грн.; № 263-БВ від 26.03.2012
року, емітент ПАТ «Київшляхбуд», на
суму 402 000 000,00 грн.

За даними податкового органу за
користування кредитними коштами ТОВ
«Річ-Ойл» в перевіреному періоді
нараховані відсотки на загальну суму 75
377 906 грн., що підтверджується
дослідженими судом звітами про
дебетові та кредитові операції на
рахунку позивача за період з квітня 2011
року по вересень 2012 року

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що обумовлені відсотки за
користування кредитами стосувалися не
лише кредитів, отриманих в
перевіреному періоді, а також
кредитних коштів, отриманих в
попередніх періодах за кредитним
договором з ПАТ КБ Приватбанк від 02.08.2010
року № 4Р10186И.

Податковий орган дійшов висновку, що
операції з торгівлі цінними паперами,
використовуючи виключно кредитні
кошти, є завідомо збитковими, тобто не
спрямовані на отримання доходу.
Перевіркою не встановлений зв'язок
понесених витрат по сплаті відсотків в
сумі 68 970 784,00 грн. за користування
кредитними коштами, використаними на
операції з цінними паперами, з
отриманням доходу, тобто з
господарською діяльністю
підприємства. За користування
кредитними коштами підприємству за
період з 01.04.2011 року по 30.09.2012 року
нараховані відсотки на загальну суму 75
377 906 грн.

В акті перевірки зазначено, що в рядку
06.4/06.3 Декларацій «Фінансові витрати
відповідно до пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України»
показників за період з 01.04.2011 року по
30.09.2012 року ТОВ «Річ-Ойл» відобразило
нараховані та сплачені відсотки за
користування кредитними коштами в
загальній сумі 14 955 577,00 грн., з яких 8 548
455,00 грн. витрати по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами,
використаними на операції з цінними
паперами, які є збитковими і не
спрямовані на отримання доходу, тобто
не пов'язані з господарською
діяльністю.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що в рядку 06.4 податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за IV квартал 2011 року
позивачем задекларовано фінансових
витрат відповідно до пп. 138.10.5 п. 138.10 ст.
138 Податкового кодексу України в сумі 8
548 455,00 грн.; в рядку 06.3 податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 9 місяців 2012 року
позивачем задекларовано фінансових
витрат відповідно до пп. 138.10.5 п. 138.10 ст.
138 Податкового кодексу України в сумі 6
407 122,00 грн. При цьому, за розрахунком
податкового органу сума 8 548 455,00 грн. є
витратами по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами,
використаними на операції з цінними
паперами, а сума 6 407 122,00 грн. -
використаними на придбання
паливно-мастильних матеріалів.

Допущена податковим органом помилка в
сторону збільшення під час розрахунку
відсотка (91,5%) кредитних коштів,
отриманих позивачем в перевіреному
періоді та використаних на придбання
цінних паперів, внаслідок врахування
суми грошових коштів, сплачених
позивачем на придбання цінних паперів
поза межами перевіреного періоду,
призвела до хибного визначення
податковим органом розміру (91,5%) та суми
(68 970 784,00 грн.), сплачених в перевіреному
періоді відсотків за користування
кредитними коштами, що використані на
придбання цінних паперів, та суми (6 407
122,00 грн.) відсотків, нарахованих на
кредитні кошти, які використані на
придбання ПММ, що, відповідно, має
наслідком невірний розрахунок
податкового органу, за яким
задекларовані позивачем витрати по
рядку 06.4/06.3 декларацій за перевірений
період в загальній сумі 14 955 577,00 грн.
складаються з витрат на сплату
відсотків за отримані кредити, що
використані на придбання цінних
паперів, в сумі 8 458 455,00 грн. та в сумі 6 407
122,00 грн., що використані на придбання
паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
інших витрат, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються фінансові витрати, до яких
належать витрати на нарахування
процентів (за користування кредитами
та позиками, за випущеними облігаціями
та фінансовою орендою) та інші витрати
підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

Згідно із пп. 141.1 ст. 141 Податкового
кодексу України до складу витрат
включаються будь-які витрати, пов'язані
з нарахуванням процентів за борговими
зобов'язаннями (в тому числі за
будь-якими кредитами, позиками,
депозитами, крім фінансових витрат,
включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно по
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

Підставою, з якою п. 141.1 ст. 141
Податкового кодексу України пов'язує
обмеження права на формування витрат
за нарахованими процентами за
борговими зобов'язаннями, є залучення
кредиту з метою придбання
кваліфікаційного активу. Таке
обмеження виникає лише в разі якщо
платник податку прийняв рішення
відносити проценти до собівартості
кваліфікаційного активу в
бухгалтерському обліку. Позивачем такі
витрати не включалися до собівартості
кваліфікаційного активу, що стороною
відповідача не заперечується, відтак
відсутні визначені законом обмеження
щодо віднесення до витрат відсотків за
користування кредитними коштами.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.244 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що товари це матеріальні та
нематеріальні активи, у тому числі
земельні ділянки, земельні частки (паї),
а також цінні папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких
операціях, крім операцій з їх випуску
(емісії) та погашення.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного висновку про
правомірність віднесення товариством
до валових витрат суми відсотків,
сплаченої за користування кредитними
коштами, витраченими на купівлю цінних
паперів.

Доводи податкового органу про те, що
операції з реалізації цінних паперів
завідомо збиткові, а тому не пов'язані з
господарською діяльністю, правомірно
відхилені судами першої та апеляційної
інстанцій, оскільки встановлено, що за
період з 01.04.2011 року по 30.09.2012 року дохід
позивача від реалізації частини цінних
паперів становить 13 725 000,00 грн., що також
відображено в акті перевірки.

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем не доведено
правомірності висновків про заниження
податку на прибуток, колегія суддів
погоджується з висновком судів про
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення відповідача.

Доводи касаційної скарги щодо
нереальності спірних операцій
викладеного не спростовують та
підлягають відхиленню, оскільки
зводяться до переоцінки обставин,
встановлених судами першої та
апеляційної інстанцій, що у
відповідності до ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не відноситься до повноважень суду
касаційної інстанції.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.07.2013 року
у справі № 817/909/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак