Справа № 822/7/14
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/7/14
Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

при секретарі: Майданюк Я.Л.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Клюковського Максима Володимировича
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Клюковського Максима
Володимировича про визнання
протиправним, скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

в січні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Клюковського Максима Володимировича
про поновлення строку звернення до
адміністративного суду, визнання
протиправним та скасування рішення
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Клюковського Максима Володимировича
№ 3526447 від 01.07.2013 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а також зобов'язання
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Клюковського Максима Володимировича
повторно розглянути її заяву від 04.06.2013
року за реєстраційним номером 1443922 про
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок, що знаходиться у
АДРЕСА_1.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року та прийняти нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Представники позивача в судовому
засіданні заперечили проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просили залишити їх без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та дату слухання
справи повідомлений належним чином.
Причин неявки до суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року - без змін.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 04 червня 2013 року
позивач звернулася до Державної
реєстраційної служби із заявою за
реєстраційним номером 1443922 про
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, а саме:
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований у АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Клюковського Максима
Володимировича № 3526447 від 01 липня 2013
року на підставі ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", п.п.16,
23 Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703,
позивачу було відмовлено у державній
реєстрації права власності на
вищезазначений об'єкт нерухомості.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 № 703,
передбачено невичерпний перелік
документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно. Так, відповідно до
п.п. 16 п. 27 порядку визначено, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону. Окрім того,
відповідачем не доведено суду в
порядку ст. 71 КАС України, які саме
копії документів були подані позивачем
із порушенням порядку їх засвідчення,
та чому він вважає зазначені копії
такими, що не відповідають роз'ясненню
Укрдержреєстру від 07 лютого 2013 року №
43-06-15-13.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті заявлених позовних вимог, з
урахуванням, зокрема, наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вищезазначеного
Закону обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, зокрема,
право власності на таке нерухоме майно.

Стаття 15 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" закріплює порядок
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень, відповідно до якої
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів,
що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
відмову в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у
випадках, встановлених статтею 18 цього
Закону;

6) надання витягів з Державного
реєстру прав про зареєстровані права
та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації
прав. Перелік таких документів
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

В силу ч. 7 ст. 16 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої
ними особи або державного
кадастрового реєстратора у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 цієї статті разом із
заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;
державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Так, як встановлено із матеріалів
справи, для державної реєстрації права
власності на житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1, позивач подав
державному реєстратору заяву з
відповідними додатками, в тому числі
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 28.01.2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, Хмельницької міської ради про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та поділ будинку,
яким житловий будинок № 11 із
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані по АДРЕСА_1, поділено
шляхом виділення із складу спільної
часткової власності часток
співвласників в натурі, при цьому
залишено у власності ОСОБА_5 кухню
площею 13,3 кв. м., житлову кімнату 1-3
площею 13,1 кв. м., загальною площею 26,4 кв.
м., погріб "б", літню кухню "Б" (а. с. 10-13).

Відповідно до п. 12 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (далі - Порядок), під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх отяженнями.

Відповідно до п. 26 цього Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно з п. 27 цього Порядку документами,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є,
зокрема, рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, судова колегія вважає за
необхідне звернути увагу на те, що
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 28.01.2013 року не є документом,
який посвідчує право власності
позивача на поділений житловий
будинок в розумінні п. 27 зазначеного
Порядку та п. 5 ч. 1 статті 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Відповідно до ст. 367 Цивільного кодексу
України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Окрім того, в силу ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. У разі виділу
співвласником у натурі частки із
спільного майна для співвласника, який
здійснив такий виділ, право спільної
часткової власності на це майно
припиняється. Така особа набуває право
власності на виділене майно, і у
випадку, встановленому законом, таке
право підлягає державній реєстрації.

Згідно з п. 37 Порядку орган державної
реєстрації прав, нотаріус проводить
державну реєстрацію права власності на
об'єкт нерухомого майна, що утворився в
результаті поділу об'єкта нерухомого
майна або виділу частки з об'єкта
нерухомого майна, у порядку,
передбаченому для державної
реєстрації прав щодо нерухомого майна,
право власності на яке заявлено вперше.

Порядок реєстрації права власності на
об'єкт, яке заявлено вперше,
регулюється, зокрема, ст. 18 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень". У зазначеній статті
міститься декілька випадків видачі
свідоцтва про право власності на об'єкт
нерухомого майна.

Відповідно до п. 42 Порядку № 703
державний реєстратор у встановлених
законом випадках за результатами
розгляду заяви про державну реєстрацію
видає свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, на підставі якого
проводить державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Із вищезазначеного випливає, що
позивачем для державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
подано неповний обсяг документів,
необхідних для такої реєстрації,
оскільки не подано документ, який
посвідчує право власності на виділений
об'єкт.

Окрім того, згідно з п. 54 Порядку № 703
для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
виділенням окремого об'єкта нерухомого
майна із складу об'єкта нерухомого
майна, що складається з двох або більше
об'єктів, заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27-29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав документ, що
підтверджує присвоєння виділеному
об'єкту нерухомого майна самостійної
адреси.

В наявних матеріалах справи міститься
лист Департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
Управління архітектури та
містобудування Хмельницької міської
ради від 14.03.2013 року № 1272/03-01-14, яким
житловому будинку площею 26, 4 кв. м. по
АДРЕСА_1 змінено адресу на АДРЕСА_1 (а.с.
21).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" після
прийняття і перевірки документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрації заяви,
має бути встановлений факт відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації права та їх обтяжень, та для
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень. При
встановленні відсутності підстав для
відмови в державній реєстрації прав та
їх обтяжень відповідно до п.3 ч.1 ст. 15
Закону приймається рішення про:
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, відмову в проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень або про зупинення державної
реєстрації.

Відповідно до п. 23 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"

Разом з тим, судова колегія зазначає, що
згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" у разі
якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами,
державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою
і восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника.

Аналогічна позиція викладена і в п. 13
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, який
закріплює, що у разі подання не в
повному обсязі документів, необхідних
для проведення державної реєстрації
прав, державний реєстратор приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію, яке містить
рекомендації щодо усунення обставин,
що були підставою для його прийняття.
Орган державної реєстрації прав,
нотаріус у день прийняття рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію видає або надсилає
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення заявникові таке рішення.
Якщо заявник не усунув протягом п'яти
робочих днів після отримання рішення
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію обставини, що були
підставою для його прийняття,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Таким чином, тільки у випадку
неусунення заявником зазначених у
рішенні про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію права
власності недоліків державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації відповідного
права, в даному випадку - права
власності.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
рішення державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Клюковського М.В. № 3526447 від 01
липня 2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень є таким,
що прийняте з порушенням норм чинного
законодавства України, оскільки при
поданні документів для державної
реєстрації права власності не в
повному обсязі державний реєстратор
зобов'язаний зупинити розгляд заяви, а
не відмовляти у державній реєстрації
цього права, в даному випадку, з
підстав, передбачених п. 4 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Стосовно доводів апелянта щодо
пропуску позивачем строку,
передбаченого ст. 99 КАС України,
колегія суддів зазначає, що державний
реєстратор не навів доказів виконання
вимоги п. 24 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, відповідно до якої орган
державної реєстрації прав, нотаріус у
день прийняття рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень видає або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення заявникові таке рішення
разом з документами, що подавалися
заявником для проведення державної
реєстрації прав, внаслідок чого
визнання причин пропуску строку судом
першої інстанції поважними та його
поновлення є законним та
обґрунтованим.

Прийняттям неправомірного рішення про
відмову в державній реєстрації права
власності на житловий будинок
Клюковський М. В. перешкодив
реалізації позивачем права власності,
закріпленого Конституцією України,
оскільки визнання права приватної
власності за особою держава пов'язує з
реєстрацією цього права в порядку,
передбаченому законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Клюковського Максима
Володимировича, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 23
січня 2014 року, - без змін.

Постнова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Ухвала суду складена в повному обсязі
25 березня 2014 року .

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.