Справа № 826/17444/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2
та Управління Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м.Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
м.Києва, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі міста Києва
(далі - Відповідач 1), Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві (далі -
Відповідач 2) у якому просила визнати
протиправними рішення від 18.10.2013 року
№20638/03; стягнути з Державного бюджету
України безпідставно сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 4 800 грн.; стягнути з
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 240, 87 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 грудня 2013 року вимоги
адміністративного позову задоволено
частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, сторони подали апеляційні
скарги, в яких просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують
тим, що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки сторони у судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 статі 9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
20.08.2013 року ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 (далі - договір
купівлі-продажу), вартістю 480 000,00 грн.,
який посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу та зареєстровано у Державному
реєстрі правочинів за № 2143.

При оформленні та посвідченні договору
купівлі-продажу позивач сплатив збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1 % від ціни
договору купівлі-продажу відповідно до
квитанції № 29-617 від 20.08.2013 року до УДКСУ
у Шевченківському районі м. Києва,
призначення платежу збір з операцій
купівлі-продажу нерухомого майна в
розмірі 4 800,00 грн.

13 вересня 2013 р. позивач звернулась до
Управління Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі міста Києва із
заявою з проханням повернути помилково
сплачених покупцем коштів в розмірі 4
800,00 грн.

В листі від 18 жовтня 2013р. № 20638/03
відповідач 1 зазначив, що право
громадянина на придбання нерухомого
майна без сплати відповідного збору
може бути визнано в судовому порядку та
після судового рішення суми збору
будуть повернуті, оскільки наразі не
існує офіційного джерела інформації,
яке б підтверджувало, що житло
придбавається особою вперше.

Задовольняючи частково вимоги
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
Управління Пенсійного фонду в
Шевченківському районі міста Києва у
формі листа від 18.10.2013 р. №20638/03 як
відмови ОСОБА_2 в поверненні
безпідставно та помилково сплаченого
збору на обов'язкове пенсійне
страхування в розмірі 1% від вартості
нерухомого майна в сумі 4 800,00 грн. є
протиправним.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України
від 26.06.1997, № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та фізичні особи, які
придбавають нерухоме майно, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 статті 2 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що об'єктом
оподаткування для платників збору,
визначених пунктом 9 статті 1 цього
Закону є вартість нерухомого майна,
зазначена в договорі купівлі-продажу
такого майна.

У відповідності до п. 151 Порядку сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, який
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року N 1740, збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій
купівлі-продажу нерухомого майна
сплачується підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності та фізичними
особами, які придбавають нерухоме
майно, у розмірі 1 відсотка від вартості
нерухомого майна, зазначеної в
договорі купівлі-продажу такого майна,
за винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

При цьому важливою обставиною для
правильного вирішення питання про
необхідність сплати фізичною особою
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування від вартості нерухомого
майна, зазначеної в договорі
купівлі-продажу такого майна, є
з'ясування обставин придбання особою
житла вперше.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. № 703 затверджено
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно передбачено, що
інформація з Державного реєстру прав
надається державним реєстратором прав
на нерухоме майно органу державної
реєстрації прав (далі - державний
реєстратор) у формі витягу,
інформаційної довідки та виписки.

Також, статтею 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV встановлено, що
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (Державний реєстр прав) -
єдина державна інформаційна система,
що містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку, що
відповідач при підготовці відповідних
подань до органу казначейства з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів як орган,
що контролює справляння надходжень
бюджету, має передбачені
законодавством можливості перевірити
інформацію щодо придбання позивачем
квартири вперше.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що Позивачем було подано
разом із заявою відповідачу Рішення
про відмову у наданні інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно № 4898051 від 10.08.2013, яким у
зв'язку з відсутністю у Державному
реєстрі прав відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно та їх обтяження позивачу було
відмовлено у наданні інформації
(витягу) з відповідного реєстру, та
Витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 8207990 від 20.08.2013, у
якому зафіксовано реєстрацію права
власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого
майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Тому, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що
відповідачем 1 не було перевірено
наявність підстав для підготовки
подання до органів державної
казначейської служби про повернення
помилково сплачених коштів відповідно
до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» від 01 липня 2004
року № 1952-IV та Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів та не надано відповідного
роз'яснення позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позову в цій
частині, так як відповідач
неправомірно відмовив позивачу в
поверненні безпідставно та помилково
сплаченого збору на обов'язкове
пенсійне страхування в розмірі 1% від
вартості нерухомого майна в сумі 4 800,00
грн.

Разом з тим, суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
відмову в задоволенні позову в частині
стягнення з Державного бюджету України
через Головне управління державної
казначейської служби України в місті
Києві на користь позивача сплачений
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 4 800,00 грн. зважаючи
на наступне.

Так, відповідно до п. 5 Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
Наказом Державного казначейства
України від 10.12.2002 № 226 (чинного на час
укладення позивачем договору
купівлі-продажу квартири) повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України та
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи, за підписом керівника
установи або його заступників
відповідно до їх компетенції з
обов'язковим зазначенням певної
інформації.

Подання в довільній формі надається
платником до органу Державного
казначейства України разом із його
заявою про повернення коштів з бюджету
та оригіналом або копією
розрахункового документа (квитанції,
платіжного доручення тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. № 703 затверджено
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, процедура повернення заявлених
позивачем коштів має відбуватись
відповідно до Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, але судом першої інстанції
було встановлено, що визначені даним
нормативно-правовим актом документи не
було подано до Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві.

З огляду на вищезазначене, та
враховуючи ті обставини, що з
матеріалів справи вбачається та не
спростовано сторонами, що визначені
даним нормативно-правовим актом
документи не було подано до
відповідача 2, а тому, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

При цьому апеляційні скарги не містять
інших посилання на обставини,
передбачені статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційні скарги залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції -без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.