Справа № 804/13289/13-а
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
(далі - ФОП ОСОБА_2, позивач) звернувся до
суду з позовом до Криворізької
північної міжрайонної державної
податкової інспекції у
Дніпропетровській області (далі -
Криворізька північна МДПІ), яку в
судовому засіданні замінено
правонаступником - Криворізькою
північною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Криворізька північна ОДПІ, відповідач).
В позовній заяві ФОП ОСОБА_2 просить:
- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами перевірки ФОП ОСОБА_2
відповідачем було складено акт
перевірки № 18/17-211/НОМЕР_7 від 22.05.2013
року, згідно висновку якого було
встановлено порушення Податкового
кодексу України (далі - ПК України) та
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 року №
265/95-ВР (далі - Закон № 265/95). На підставі
акту перевірки відповідачем прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 02.07.2013 року №
погоджується, вважає їх незаконними та
такими, що підлягають скасуванню з
наступних підстав. Позивач зазначає, що
висновки відповідача про порушення
ведення обліку результатів
фінансово-господарської діяльності не
відповідають законодавству, оскільки
всі документи, яких достатньо для
визначення правильності ведення
результатів фінансово-господарської
діяльності, правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, та які вимагались під час
перевірки позивачем були надані.
Позивач вважає, що власні кошти, що
вносяться на власний поточний рахунок
не повинні бути враховані як дохід з
метою оподаткування. Походження цих
коштів мають неприбутковий характер,
тому що ці кошти раніше отримано у
вигляді доходу і відповідним чином
оподатковані, задекларовані як обсяг
виручки від підприємницької
діяльності, про що є відповідні
відомості в електронній базі
податкового органу. Стосовно
визначення витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходу, то
позивачем при проведенні перевірки
були надані належним чином оформлені
первинні документи, у тому числі
договори, акти виконаних робіт,
податкові накладні, платіжні
доручення, які свідчать про законність
включення наведених витрат до складу
валових витрат. Стосовно порушення
вимог ст. 177 ПК України про заниження
валового доходу (до валових витрат
включено витрати, які не пов'язані з
господарською діяльністю підприємця),
позивач зазначає, що вказані операції
проводились по банківському рахунку
позивача, відкритому для ведення
господарської діяльності. Стосовно
висновків відповідача про завищення
податкового кредиту при придбанні
основних засобів, позивач спростовує
їх тим, що ним були надані
документальні підтвердження придання
основних засобів, у тому числі
договори, накладні, які свідчать про
передачу та отримання основних
засобів, податкові накладні, платіжні
документи про часткову сплату. Податок
на доходи фізичних осіб сплачений
позивачем в день виплати доходу, що
відображено в формі 1-ДФ за 1 квартал 2013
року. Позивач також вважає, що його
підприємницька діяльність не пов'язана
з торгівлею, громадським харчуванням
та наданням послуг, а тому не потребує
проведення операцій через РРО, а також
не підлягає патентуванню. Представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Представником
відповідача заявлено клопотання про
розгляд справи за його відсутності в
додаткових поясненнях та письмові
заперечення на адміністративний позов
з наступним обґрунтуванням. Проведеною
перевіркою встановлено, що в порушення
норм ПК України позивачем в 2010 році
книга обліку доходів і витрат не
велась, а саме: не заповнювались графи
«період обліку», «витрати», «сума
виручки», «чистий дохід», в 2011 році та
2012 році не заповнювались графи
«залишок товарних запасів, матеріалів
на початок звітного періоду»,
«реквізити документа, що підтверджує
понесені витрати», «залишок товарних
запасів, матеріалів на кінець звітного
періоду». Позивачем не здійснено
сплату до бюджету податку з доходу
фізичних осіб відносно доходу,
нарахованого ОСОБА_3, надано податкові
розрахунки форми №1-ДФ за ІІ, ІІІ, ІV
квартали 2011 року, ІV квартал 2012 року про
суми доходів нарахованих (сплачених) на
користь платника податків не у повному
обсязі. У зв'язку з заниженням
позивачем податку на доходи фізичних
осіб, що сплачується податковими
агентами, у сумі 2420,40 грн., відповідачем
повідомлення-рішення. Позивачем
завищено витрати у 2011 році на суму 216
578,83 грн. та у 2012 році на суму 691 096,88 грн.,
за рахунок включення до складу витрат
сум амортизаційних відрахувань
основних засобів, вартості придбаних
запасних частин, документально не
підтверджених витрат та витрат, які не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємця, у зв'язку з чим
відповідачем зроблені висновки про
заниження оподатковуваного доходу у
розмірі 2 076 200,64 грн., що призвело до
заниження податку на доходу фізичних
осіб у розмірі 349 305,83 грн. Перевіркою
повноти визначення податкового
кредиту за період з 18.04.2011 року по 31.12.2012
року встановлено його завищення всього
у сумі 325 333,71 грн. в результаті
допущених порушень податкового
законодавства. Таким чином, відповідач
вважає позовні вимоги
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.
Дослідивши письмові докази по справі
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2
зареєстрований 11.09.2003 року виконавчим
комітетом Криворізької міської ради
Дніпропетровської області, перебуває
на обліку платників податків у
Криворізькій північній ОДПІ, є
Криворізькою північною МДПІ проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з
01.04.2010 року по 31.12.2012 року. За наслідком
перевірки відповідачем 22.05.2013 року
складено акт № 18/17-211/НОМЕР_7, в якому
встановлені наступні порушення:
- п. 6 ст. 128 Господарського кодексу
України, п. 8 Постанови № 599, п. 177.10 ст. 177
ПК України - неналежне ведення книги
обліку доходів і витрат в період з
01.04.2010 року по 31.12.2012 року;
- п. 44.3 ст. 44 ПК України -
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року;
- п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 ПК
України, в результаті чого нараховано
податку на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування за
перевіряємий період у сумі 318 897,83 грн., в
тому числі по періодах: в 2011 році у сумі
140 705,90 грн., в 2012 році у сумі 178 191,93 грн.;
- п. 198.3 ст. 198 ПК України, в
результаті чого донараховано податку
на додану вартість всього у сумі 325 333,71
грн., в тому числі по періодах: за
серпень 2011 року у сумі ПДВ 3313,62 грн., за
вересень 2011 року у сумі ПДВ 773,60 грн., за
жовтень 2011 року у сумі ПДВ 254,95 грн., за
березень 2012 року у сумі ПДВ 109 184,53 грн.,
за квітень 2012 року у сумі ПДВ 2423,86 грн.,
за серпень 2012 року у сумі ПДВ 1058,77 грн.,
за жовтень 2012 року у сумі ПДВ 133 388,75 грн.,
за листопад 2012 року у сумі ПДВ 1356,07 грн.,
за грудень 2012 року у сумі ПДВ 165,22 грн.;
- п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПК України -
подання до податкової інспекції
податкових розрахунків форми № 1 ДФ за
ІІ, ІІІ, ІV квартали 2011 року, ІV квартал
2012 року про суми доходів нарахованих
(сплачених) на користь платника
податків не у повному обсязі;
- п. 168.1.5 ПК України - неутримання,
неперерахування до бюджету податку на
доходи фізичних осіб у сумі 2420,40 грн. з
нарахованого доходу громадянину в
листопаді 2012 року;
- п. 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року - не
оприбуткування готівки в касі в
розмірі 26 696,00 грн. в період з 01.04.2010 року
- п. 1,2 ст. 3 Закону № 265/95 - не
проведення розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових
операцій на суму 15 000,00 грн.;
- п. 267.1.1 ПК України - здійснення
діяльності у сфері торгівлі без
придбання торгового патенту за 18.10.2012
02.07.2013 року Криворізькою північною МДПІ
на підставі акту № 18/17-211/НОМЕР_7 від
22.05.2013 року винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:
застосування до позивача суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) на суму 106
застосування до позивача суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем - адміністративні штрафи та
санкції - у вигляді штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 510 грн.;
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем - податок на доходи
фізичних осіб: за основним платежем в
розмірі 2420,40 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 1115,10 грн.;
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем - податок на додану
вартість: за основним платежем в
розмірі 325333,71 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 81 333,45
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем - податок на доходи
фізичних осіб: за основним платежем в
розмірі 349 305,83 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 87 326,46
Прийняті Криворізькою північною МДПІ
податкові повідомлення-рішення
оскаржувались позивачем до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області. Рішеннями
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 20.09.2013
року №2632/10/04-36-10-04-09 оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін, а скаргу позивача -
З акту перевірки позивача вбачається,
що в період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року
ФОП ОСОБА_2 здійснював господарську
діяльність за спрощеною системою
оподаткування шляхом сплати єдиного
податку; в період з 01.01.2011 року по 31.12.2012
року ФОП ОСОБА_2 перебував на загальній
системі оподаткування обліку та
Актом перевірки встановлено та в
судовому засіданні представником
позивача визнано, що позивачем не
забезпечено зберігання первинних
документів за період з 01.04.2010 року по
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено,
що для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
На підставі п. 44.3 ст. 44 ПК України
платники податків зобов'язані
забезпечити зберігання документів,
визначених у пункті 44.1 цієї статті, а
також документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності.
Згідно п.121.1 ст.121 ПК України
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
Таким чином, до позивача оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням №
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в сумі 510 грн.
Судом встановлено, що на підставі
договору про виконання робіт №01-09-12 від
20.09.2012 року, укладеного позивачем з
фізичною особою ОСОБА_3, позивачу
листопаді 2012 року по збиранню врожаю,
про що складено акт приймання передачі
виконаних робіт від 01.11.2012 року. Податок
на доходи з фізичних осіб позивачем у
звітному періоді не утримувався та не
перераховувався до бюджету.
Позивачем подано до Криворізької
північної МДПІ податкові розрахунки
форми № 1-ДФ за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2011
року, ІV квартал 2012 року про суми
доходів нарахованих (сплачених) на
користь платника податків не у повному
обсязі, а саме: в податкові розрахунки
форми 1-ДФ не включено грошові кошти
нараховані (сплачені) ОСОБА_4 (ІІ кв. 2011
року), ОСОБА_5, ОСОБА_6 (ІІІ кв. 2011 року),
ОСОБА_7, ОСОБА_8 (ІV кв. 2011 року), ОСОБА_9 (ІV
Керуючись п. 51.1 ст. 51 ПК України
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.
Згідно п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України
якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.
Відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку, якщо такі недостовірні
відомості або помилки призвели до
зменшення та/або збільшення податкових
зобов'язань платника податку та/або до
зміни платника податку - тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
Пунктом 123.1 ст.123 ПК України
передбачено, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, у зв'язку з заниженням
позивачем сум податку на доходу
фізичних осіб, що сплачуться
податковими агентами та неподання
(подання не у повному обсязі)
відповідної звітності, суд приходить
до висновку про правомірність
прийняття податкового
року про збільшення позивачу грошового
зобов'язання за платежем - податок на
доходи фізичних осіб: за основним
платежем на суму 2420,40 грн. та за
штрафними санкціями на суму 1115,10 грн.
Позивачем було здійснено за готівкові
кошти продаж сівалки СЗ-3,6 с/с б/у в
кількості 1 шт. на загальну суму 15 000,00
грн. ОСОБА_10, що підтверджується
накладною № 12 від 18.10.2012 року в
кількості 1 шт., прибутковим касовим
ордером № 23 від 18.10.2012 року, сторінкою
касової книги № 23 від 18.10.2012 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського
господарсько-торговельною є
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання у сфері товарного
обігу, спрямована на реалізацію
продукції виробничо-технічного
призначення і виробів народного
споживання, а також допоміжна
діяльність, яка забезпечує їх
реалізацію шляхом надання відповідних
В преамбулі Закон № 265/95 визначено, що
цей Закон визначає правові засади
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
Пунктом 3 ч.1 ст.3 Закону №265/95
встановлено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
застосовувати реєстратори
розрахункових операцій, що включені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням
встановленого порядку їх застосування.
Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК
України платниками збору є суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності: а)
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б) діяльність з
надання платних побутових послуг за
переліком, визначеним Кабінетом
Міністрів України; в) торгівля
валютними цінностями у пунктах обміну
іноземної валюти; г) діяльність у сфері
розваг (крім проведення державних
З досліджених в судовому засіданні
доказів вбачається, що позивач
здійснює діяльність з вирощування
зернових культур, бобових культур і
насіння олійних культур, яка не
підлягає патентуванню, внаслідок чого
позивач звільняється від сплати збору
за провадження торгівельної
Судом з'ясовано, що продаж сівалки не є
постійною торгівельною діяльністю
позивача, мало разовий характер, у
зв'язку з чим у позивача відсутній
обов'язок на придбання торгового
патенту та проведення розрахункових
Таким чином, суд вважає помилковим
висновок відповідача про здійснення
торгівельної діяльності позивачем без
придбання торгового патенту та
проведення розрахункової операції без
застосування реєстратора
розрахункових операцій, а тому вважає
за необхідне визнати протиправними та
року про нарахування штрафних санкцій
про нарахування штрафної санкції в
Актом перевірки встановлено, що на
банківські рахунки позивача надійшли
грошові кошти з призначенням „власні
заощадження" у 2011 та 2012 роках.
Відповідно п. 177.2 ст. 177 ПК України
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
Частиною 1 ст.320 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник має
право використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.
Фізична особа-підприємець може
здійснювати свою підприємницьку
діяльність за рахунок власних коштів,
які не можна вважати виручкою від
підприємницькою діяльності, що
виключає врахування таких коштів під
час обрахунку оподатковуваного доходи.
Таким чином, суд приходить до висновку
про помилковість доводів відповідача
про заниження позивачем доходу за
рахунок не включення до його складу
коштів, які є власними заощадженнями
Актом перевірки також встановлено, що
позивачем завищено витрати у 2011 та 2012
роках, за рахунок включення до складу
витрат сум амортизаційних відрахувань
основних засобів, вартості придбаних
запасних частин, палива, документально
не підтверджених витрат: посівний
матеріал, мінеральні добрива.
Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.138.8 ст.138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).
Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу п.138.2 ст.138 ПК України.
Відповідно до п.139.1 ст.139 ПК України не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Статтею 1 «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року №996-ХІV (далі Закон №996)
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
Згідно ч.2 ст.3 Закону № 996
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством; фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
Як зазначено в ч.1 ст.9 Закону № 996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій;
первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Судом досліджено долучені до
матеріалів справи копії договорів,
податкових накладних, видаткових
накладних, журналів-ордерів, квитанцій
та платіжних доручень,
товарно-транспортних накладних, якими
підтверджено факт здійснення
позивачем витрат з метою використання
отриманих товарів (техніки, запасних
часин, посівного матеріалу, палива) у
власній господарській діяльності для
вирощування зернових культур.
Таким чином, в судовому засіданні
спростовано факт безпідставного
віднесення позивачем до витрат
амортизації виробничих основних
засобів та витрат, безпосередньо
пов'язаних зі здійсненням ФОП ОСОБА_2
господарської діяльності.
З огляду на встановлені обставини,
враховуючи допущені Криворізькою
північною МДПІ помилки під час
обрахунку доходу та витрат для
визначення об'єкту оподаткування, суд
приходить до висновку про
протиправність податкового
року про збільшення податку на доходу
фізичних осіб за основним платежем в
сумі 349 305,83 грн. та за штрафними
санкціями в сумі 87 326,46 грн.
Перевіркою правильності визначення
податкового кредиту ФОП ОСОБА_2 за
період з 18.04.2011 року по 31.12.2012 року
відповідачем встановлено його
Судом встановлено, що позивачем
укладались договори, згідно умов яких
позивачем було придбано товари:
- у грудні 2011 року у ФОП ОСОБА_8
придбано сівалку просапну вакуумну Optima
HD на загальну суму 440 000,00 грн., в тому
числі ПДВ 73 333,33 грн.;
- у березні 2012 року у ТОВ «Ландтех»
придбано трактор колісний John Deere 6930 на
суму 50 000 грн., в тому числі ПДВ 8333,33 грн.,
та сівалку John Deere 1590 на суму 599 937 грн., в
тому числі ПДВ 99 989,50 грн.;
- у квітні 2012 року придбано у ТОВ
«Техніка і Технології» придбано
культиватор на суму 13 600 грн., в тому
числі ПДВ 2266,67 грн.;
- у жовтні 2012 року у ТОВ «Ландтех»
придбано трактор колісний John Deere 6930 та
сівалку John Deere 1590 на загальну суму 800 332,46
грн., в тому числі ПДВ 133 388,75 грн.;
- у серпні 2011 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
тому числі ПДВ на загальну суму 2357,50
грн., у ФОП ОСОБА_5 придбано запасні
частини на загальну суму 5736,71 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 956,12
- у вересні 2011 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 4641,60 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 773,60
- у жовтні 2011 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 1529,72 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 254,95
- у грудні 2011 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 486,06 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 81,01 грн.;
- у березні 2012 року у КФ ТОВ
«Укравтозапчастина» придбано запасні
частини на загальну суму 704,04 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 117,34
грн., у ТОВ «Дніпротрактор» придбано
запасні частини на загальну суму 3696,17
грн., в тому числі ПДВ на загальну суму
616,03 грн., у ТОВ ВКФ «Агротехкомплект»
придбано запасні частини на загальну
суму 770 грн., в тому числі ПДВ на
загальну суму 128,33 грн.;
- у квітні 2012 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 943,14 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 157,19
- у серпні 2012 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 6357,63 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 1058,77
- у листопаді 2012 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 5431,14 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 905,19
грн.; у ТОВ ВКФ «Агротехкомплект»
придбано запасні частини на загальну
суму 2705,22 грн., в тому числі ПДВ на
загальну суму 450,88 грн.;
- у грудні 2012 року у ТОВ
«Дніпротрактор» придбано запасні
частини на загальну суму 991,32 грн., в
тому числі ПДВ на загальну суму 165,22 грн.
Придбання техніки та запасних частин
здійснено для використання у власній
господарській діяльності позивача для
вирощування зернових культур.
На підтвердження виконання договорів
щодо придбання товарів позивачем
надані суду долучені до матеріалів
справи копії договорів, податкових
накладних, видаткових накладних,
журналів-ордерів, квитанцій та
Згідно абз."а" п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання та
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнень права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податково накладною.
Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).
Таким чином, підставою для формування
податкового кредиту є наявність
належним чином оформленої податкової
В судовому засіданні не спростовано
факт належного оформлення податкових
накладних, на підставі яких позивачем
сформовано податковий кредит з ПДВ по
господарським операціям з ФОП ОСОБА_8,
ТОВ «Ландтех», ТОВ «Техніка і
Технології», ТОВ «Дніпротрактор», КФ
ТОВ «Укравтозапчастина», ТОВ ВКФ
«Агротехкомплект»: на час виписки
податкових накладних контрагенти
позичала були зареєстровані
платниками ПДВ і виписані податкові
накладні мають всі необхідні
Інші досліджені первинні документи
підтверджують факт здійснення
господарських операцій позивача з ФОП
ОСОБА_8, ТОВ «Ландтех», ТОВ «Техніка і
Технології», ТОВ «Дніпротрактор», КФ
ТОВ «Укравтозапчастина», ТОВ ВКФ
Таким чином, не знайшло підтвердження
завищення позивачем сум податкового
кредиту по зазначеним правочинам у
періоді з 18.04.2011 року по 31.12.2012 року на
суму 325 333,71 грн., що виключає
правомірність визначення позивачу
податковим повідомленням-рішення №
зобов'язань за основним платежем в сумі
325 333,71 грн. та застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 81
Таким чином, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.
Отже, документально підтверджені
позивачем судові витрати - судовий збір
сплачений згідно платіжного доручення
№155 від 30.09.2013 року в сумі 2294,00 грн.
підлягає стягненню з Державного бюжету
України на користь позивача в розмірі
На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Криворізької північної міжрайонної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.07.2013
У задоволенні решти позовних вимог
Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1147 (одна
тисяча сто сорок сім) гривень 00 копійок.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
31 грудня 2013 року.

Суддя М.В. Бондар