Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/14236/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Логвиненка А.О.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова про
поновлення виплати пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова, в
якому просила визнати нечинним рішення
Дзержинського управління Пенсійного
фонду України в місті Харкові про
відмову в поновленні та виплатити
пенсію за віком, яку вона отримувала
позивач до виїзду на постійне місце
проживання за межі України, зобов'язати
Дзержинське управління Пенсійного
фонду України в місті Харкові
нарахувати та сплатити позивачу пенсію
з 07.10.2009 року.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 28.05.2012 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013 року
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позов задоволено частково.
Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова в
поновленні виплати пенсії, викладену в
листі від 23.08.2011 року. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова
поновити позивачу нарахування та
виплату пенсії за віком, починаючи з
13.09.2010 року. Адміністративний позов
щодо зобов'язання провести перерахунок
та виплату пенсії за період з 07.10.2009
року по 12.09.2010 року залишено без
розгляду.

Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова у
касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконного судового рішення, просить
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є громадянкою
України, отримувала пенсію за віком в
Україні.

У зв'язку з виїздом на постійне місце
проживання до Ізраїлю у 1993 році,
відповідач припинив виплату пенсії на
підставі п.2 частини першої статті 49,
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

09.08.2011 року у зв'язку з прийняттям
Конституційним Судом України рішення
№25-рп/2009 від 07.10.2009, ОСОБА_3 звернулась
до відповідача із заявою про
поновлення виплати пенсії за віком, на
що отримала відмову, викладену у листі
від 23.08.2011 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного закону
передбачалось, що у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсії не укладалося.

Враховуючи зазначене, відповідач,
припиняючи виплату пенсії позивачу у
зв'язку з його переїздом на постійне
місце проживання до Ізраїлю, діяв
відповідно до вимог законодавства,
яке було чинне на момент виникнення
спірних правовідносин.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07.10.2009 року по справі
№ 1-32/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення пункту 2 частини 1 статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втратили чинність з
07.10.2009 року, тобто від дати прийняття
рішення Конституційним Судом України
№ 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі, як
громадянин України, позивач має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанцій ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Керуючись статей 220, 222, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова
залишити без задоволення, постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: