Справа № 2а-2397/09/0770
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/68950/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Стрелець Т.Г.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
«Центр державного земельного
кадастру» при Державному комітеті
України по земельних ресурсах» в особі
Закарпатської регіональної філії до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Закарпатській області про
визнання дій неправомірними,
скасування та визнання нечинним
припису № 52 від 18.09.2008, скасування та
визнання нечинним рішення № 26 від
18.09.2008, за касаційною скаргою
Закарпатської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 жовтня 2009
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2008 року ДП «Центр державного
земельного кадастру» при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах» в особі Закарпатської
регіональної філії звернулось до суду
з вказаним позовом, у якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просило:

визнати неправомірними дії Державної
інспекції з контролю за цінами в
Закарпатській області щодо проведення
планової перевірки дотримання
державної дисципліни цін;

визнати нечинним та скасувати рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в Закарпатській області № 26 від
18.09.2008 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін;

визнати нечинним та скасувати припис
Державної інспекції з контролю за
цінами в Закарпатській області № 52 від
18.09.2008 про усунення порушень державної
дисципліни цін.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на безпідставне
застосування спірним рішенням
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін щодо
завищення граничного розміру вартості
робіт із землеустрою, оскільки
виконувані ним роботи не входять до
складу робіт із землеустрою, а сума, яка
підлягає вилученню за вказане
порушення та штраф, є необґрунтованою.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 жовтня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Закарпатська
регіональна філія Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить Вищий
адміністративний суд України
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову в
частині позовних вимог про скасування
та визнання нечинним рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в
Закарпатській області № 26 від 18.09.2008
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що відповідно до статті 13
Закону України «Про ціни і
ціноутворення» Постанови Кабінету
Міністрів України № 1819 від 13.12.00
«Питання Державної інспекції з
контролю за цінами» відносно позивача
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Закарпатській області
проведена планова перевірка щодо
дотримання порядку формування та
застосування тарифів на землевпорядні
роботи, роботи та послуги, пов'язані з
оформленням документів, які
посвідчують право власності на
земельні ділянки, за результатом
проведення якої складено акт від 11.09.2008.
Так, встановлено завищення граничного
розміру вартості робіт із землеустрою
щодо виготовлення документа, який
посвідчує право власності на земельну
ділянку при передачі безоплатно
земельних ділянок у власність
громадянам внаслідок включення до
вартості даних робіт із землеустрою
вартості додаткових послуг. Вартість
додаткових послуг, що включено
позивачем до вартості робіт із
землеустрою при виготовленні
технічної документації із землеустрою
щодо виготовлення документа, який
посвідчує право власності на земельну
ділянку при передачі безоплатно
земельних ділянок у власність
громадянам визначена понад граничний
рівень вартості. У 2007-2008 роках
позивачем проведено роботи із
землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки при
безоплатній їх передачі у власність
громадянам, при цьому за виконані
роботи стягнуто із замовників плату у
понад граничний рівень вартості за
виготовлення акту і плату за додаткові
послуги, зокрема, за складання проекту
прокладання полігонометричних ходів
на рівнинній місцевості у сумі 118,3 грн.,
у гірській місцевості - 192 грн.,
метрологічне забезпечення - 7,5 грн. у
рівнинній місцевості та 11,6 у гірській
місцевості, тощо.

На підставі вказаного акту
відповідачем прийнято рішення № 26 від
18.09.2008, у якому вказано про завищення
граничного розміру вартості робіт із
землеустрою щодо виготовлення
документа, який посвідчує право
власності на земельну ділянку при
передачі безоплатно земельних ділянок
у власність громадянам України, що
призвело до порушення державної
дисципліни цін та одержання позивачем
в період з 10.10.2007 до 28.08.2008
необґрунтованої виручки в сумі 58178,38
грн. Вказано, що ДП «Центр державного
земельного кадастру» при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах» в особі Закарпатської
регіональної філії порушені вимоги
частини 2 статті 1 Закону України «Про
захист конституційних прав громадян на
землю» та пункту 1 Наказу Держкомзему
України № 264 від 12.08.2004 «Про
затвердження граничних розмірів плати
з виконання землевпорядних робіт».
Посилаючись на вимоги статті 14 Закону
України «Про ціни і ціноутворення»,
Положення про Державну інспекцію з
контролю за цінами, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1819 від 13.12.2000 вирішено вилучити у
позивача у дохід Державного бюджету
58178,38 грн. та штраф у розмірі 116356, 76 грн.

Крім того, керуючись вимогами пункту 8
статті 7 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності, пункту
4 Положення про Державну інспекцію з
контролю за цінами, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1819 від 13.12.2000, пункту 3.5 Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої Наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України № 298/519 від 03.12.2001
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Закарпатській області
прийнято припис № 52 від 18.09.2008, у якому
вимагалось від позивача у місячний
термін усунути порушення завищення
граничного розміру вартості робіт із
землеустрою щодо виготовлення
документа, який посвідчує право
власності на земельну ділянку, при
передачі безоплатно земельних ділянок
у власність громадянам України шляхом
приведення їх розміру у відповість до
вимог частини 2 статті 1 Закону України
«Про захист конституційних прав
громадян на землю».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 13
Закону України «Про ціни і
ціноутворення» державний контроль за
цінами здійснюється при встановленні і
застосуванні державних фіксованих та
регульованих цін і тарифів. Контроль за
додержанням державної дисципліни цін
здійснюється органами, на які ці
функції покладено Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з частиною 1 статті 8 вказаного
Закону державне регулювання цін і
тарифів здійснюється шляхом
встановлення: державних фіксованих цін
(тарифів); граничних рівнів цін
(тарифів) або граничних відхилень від
державних фіксованих цін і тарифів.

У статті 14 цього ж Закону визначено, що
вся необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в доход
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки. Вказані суми
списуються з рахунків підприємств і
організацій в банківських установах за
рішенням суду.

Статтею 1 Закону України «Про захист
конституційних прав громадян на землю»
передбачено, що вартість робіт з
землеустрою щодо виготовлення
документів, які посвідчують право
власності на земельні ділянки при
безоплатній передачі їх у власність
громадянам України відповідно до
статті 121 Земельного кодексу України не
може перевищувати дев'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Вказаний Закон є Законом спеціальної
дії щодо реалізації громадян України
права власності на землю у випадку
безоплатної передачі із встановленням
граничної ціни вартості робіт із
землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки, який
підлягає застосуванню до вказаних
правовідносин.

Статтею 1 Закону України «Про
землеустрій» передбачений перелік
видів робіт із землеустрою, які
виконуються при виготовленні
документації із землеустрою а саме:
обстежувальні, вишукувальні,
топографо-геодезичні, картографічні,
проектні та проектно-вишукувальні
роботи. Документація із землеустрою -
затверджені в установленому порядку
текстові та графічні матеріали, якими
регулюється використання та охорона
земель державної, комунальної та
приватної власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо.

Відповідно до статті 25 вказаного
Закону одним із видів документації із
землеустрою є технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку.

З урахуванням вищенаведеного суди
дійшли висновку про те, що вартість
всього комплексу робіт, пов'язаних із
виготовленням документа, що посвідчує
право власності на земельну ділянку
при її безоплатній передачі у
власність громадян України, не повинна
перевищувати дев'яти
неоподатковуваних доходів громадян (153
грн.).

Проте, позивачем за виконання робіт по
складанню технічної документації із
землеустрою щодо виготовлення
документів, які посвідчують право
власності на земельні ділянки при
безоплатній передачі їх у власність
громадянам України було отримано
завищену плату, ніж передбачено
статтею 1 Закону України «Про захист
конституційних прав громадян на
землю».

За таких обставин необґрунтовано
одержана позивачем сума виручки в
результаті порушення державної
дисципліни цін підлягає вилученню в
дохід відповідного бюджету із
застосуванням штрафу у двократному
розмірі вказаної суми.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Закарпатської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 жовтня 2009
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: