Справа № 759/13167/13-а (2а/759/403/13)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
К/800/4332/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року по справі № 759/13167/13-а (2а/759/403/13)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі

м. Києва (далі - Управління)

про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління, в якому
просила визнати неправомірною
бездіяльність та відмову відповідача у
перерахунку пенсії згідно Закону
України від 16 грудня 1993 року «Про
державну службу» (далі - Закон № 3723-XII)
та зобов'язати Управління провести
позивачу з 19 лютого 2013 року перерахунок
пенсії відповідно до статті 37-1 Закону
№ 3723-XII, враховуючи довідку Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2013 року № 02.7-06/231 про
заробітну плату.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2013 року
позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність
та відмову Управління у проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_4 згідно зі
статтею 37-1 Закону № 3723-XII відповідно до
довідки про заробітну плату від 25 липня
2013 року № 02.7-06/231.

Зобов'язано відповідача перерахувати
позивачу пенсію згідно статті 37-1
Закону № 3723-XII з урахуванням довідки
про заробітну плату від 25 липня 2013 року
№ 02.7-06/231, починаючи з 19 лютого 2013 року.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду
від 5 грудня 2013 року постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 вересня 2013 року змінено,
резолютивну частину викладено в
наступній редакції:

«Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва у
проведенні перерахунку ОСОБА_4 пенсії
державного службовця.

Зобов'язати відповідача провести
перерахунок отримуваної ОСОБА_4 пенсії
державного службовця з 19 лютого 2013 року
відповідно до Закону № 3723-XII в розмірі
обчисленому відповідно до Закону
України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».».

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням, ОСОБА_4 подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 вересня 2013 року.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працює на
посаді судді Київського апеляційного
адміністративного суду.

З липня 2008 року позивач перебуває на
обліку в Управлінні та отримує пенсію,
призначену на умовах, передбачених
статтею 37 Закону № 3723-XII.

ОСОБА_4 у серпні 2013 року
звернулась до Управління із заявою про
перерахунок пенсії на підставі статті
37-1 Закону № 3723-XII у зв'язку зі
збільшенням з 1 січня 2013 року
заробітної плати, що підтверджується
довідкою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року № 02.7-06/231.

Управління листом від 23 серпня 2012 року
відмовило позивачу у здійсненні такого
перерахунку з огляду на те, що у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям
перерахунок пенсії здійснюється
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України. Оскільки
законодавчих актів стосовно
підвищення заробітної плати працюючим
державним службовцям не приймалось, то
підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_4
відсутні.

Позивач вважає таку відмову
протиправною, оскільки обмежується її
право на пенсійне забезпечення,
зазначивши, що як суддя, вона є особою,
яка прирівняна до державного службовця
у пенсійному забезпеченні.

Суд апеляційної інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 про зобов'язання
Управління провести перерахунок
пенсії, виходив з наступних мотивів з
чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом України «Про
судоустрій та статус суддів», що
відповідає частині першій статті 126
Конституції України.

Конституційним Судом
України викладені правові позиції
стосовно гарантій незалежності суддів
у рішеннях від 20 березня 2002 року №
5-рп/2002, від 1 грудня
2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №
8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
та від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.

Згідно вказаних рішень, визначені
Конституцією та законами України
гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.

Статтею 1 Закону № 3723-XII державна служба
в Україні визначена як професійна
діяльність осіб, які займають посади в
державних органах та їх апараті щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави та одержують заробітну
плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону
посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що суддя, на якого поширюється
дія положень статей 1, 2 Закону № 3723-XII, є
державною службовою особою, яка
здійснює функції представника
державної судової влади на постійній
основі, наділений повноваженнями
здійснювати правосуддя та одержує
суддівську винагороду за рахунок
державних коштів.

Статтею 23 Закону № 3723-XII встановлено
граничний вік перебування на державній
службі, який на час виникнення спірних
відносин становив 60 років для
чоловіків і 55 років для жінок. Крім
того, вказаною статтею визначено, що у
разі необхідності керівник державного
органу за погодженням з Начальником
Головного управління державної служби
при Кабінеті Міністрів України може
продовжити термін перебування на
державній службі, але не більш як на
п'ять років. У виняткових випадках
після закінчення цього терміну
державні службовці можуть бути
залишені на державній службі лише на
посадах радників або консультантів за
рішенням керівника відповідного
державного органу.

Пенсійне забезпечення державних
службовців регулюється статтею 37
Закону № 3723-XII, яка, зокрема, визначає
підстави для виходу на пенсію
державних службовців та її розмір, а
також передбачає, що пенсія державному
службовцю виплачується незалежно від
його заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Аналіз статей 23 та 37 зазначеного Закону
дає підстави для висновку, що особи, які
досягли пенсійного віку, мають право на
отримання пенсії державних службовців
(за наявності відповідних підстав) та
продовження терміну перебування на
державній службі.

Згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII
пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Зазначеною статтею в редакції Закону
України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» встановлено, що особі, якій
призначена пенсія відповідно до цієї
статті та яка продовжує працювати на
державній службі, виплачується пенсія
у розмірі, обчисленому відповідно до
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а після
звільнення - у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону № 3723-XII.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
пенсія позивача підлягає перерахунку
відповідно до Закону № 3723-XII у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

При цьому, задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_4 та зобов'язуючи
Управління здійснити з 19 лютого 2013 року
перерахунок пенсії, судом апеляційної
інстанції не взято до уваги, те що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 19 серпня 2013 року, тобто з моменту
звернення позивача до Управління із
заявою про перерахунок пенсії.

Враховуючи те, що у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а рішення
суду є помилковим тільки в частині
зазначення дати з якої необхідно
зобов'язати відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії, то
відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне змінити судове
рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року змінити в частині дати, з якої
необхідно ОСОБА_4 провести перерахунок
пенсії, а саме у четвертому абзаці
резолютивної частини постанови
замість з 19 лютого 2013 року, зазначити з
19 серпня 2013 року.

В іншій частині постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду
від 5 грудня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
протягом п'яти днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута з
підстав, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова
В.І.

Судді

Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.