Справа № 813/1385/14
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року
№ 813/1385/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючий суддя
представника позивача
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
стягнення заборгованості з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.
Обставини справи.
Позивач, Державна податкова інспекція
у Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, звернувся до суду з
позовною заявою у якій з урахуванням
поданих уточнень міститься вимога
стягнути з відповідача, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2,
заборгованість в сумі 4084,43 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю
у відповідача податкового боргу перед
бюджетом в сумі 4084,43 грн., який
самостійно відповідачем не
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просить позов задовольнити.
Відповідач представника у судове
засідання не направив, заперечень на
позов не подав, повідомлений належним
З урахуванням встановлених ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
строків розгляду справ, суд на підставі
ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України розглядає справу
за наявними у справі доказами.
Суд заслухав пояснення представника
позивача, повно, всебічно і об'єктивно
оцінив подані докази у їх сукупності,
Відповідач, ОСОБА_2, згідно довідки
обліку у ДПІ у Шевченківському районі
м. Львова ГУ Міндоходів Л/О як фізична
особа-підприємець, ідентифікаційний
Згідно самостійно поданих декларацій
по податку на додану вартість від
20.10.2011р. від 16.01.2012р., від 20.02.2012 р., від
20.12.2012 р., від 21.01.2013 р. від 22.04.2013р., від
20.05.2013р. (а.с.17-30) позивачем
задекларовано до сплати податок на
додану вартість в сумі 1023 грн., який у
визначений законом термін не сплачено.
За порушення строків сплати грошових
зобов'язань позивачем, згідно
податкового повідомлення-рішення
відповідачеві суму штрафу за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у розмірі 118,60 грн. та згідно
податкового повідомлення-рішення
штрафу за платежем податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) у розмірі 0,01 грн.
Крім того, згідно облікової картки за
платежем податок на додану вартість, у
відповідача є залишок несплаченої пені
в сумі 2977,51 грн. (а.с.33).
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип
диспозитивності визначає, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідного до цього Кодексу, і не
може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

З огляду на зміст викладених норм
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення податкового боргу, предметом
доказування у даній справі є обставини,
які свідчать про наявність підстав, з
якими закон пов'язує можливість
стягнення податкового боргу у судовому
порядку, обґрунтованість його розміру,
встановлення факту його сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім тих, для
яких законом встановлено інший порядок
судового вирішення.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України,
справу адміністративної юрисдикції
визначено, як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3
КАС України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 50 КАС України
встановлено, що позивачем в
адміністративній справі можуть бути
громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, підприємства,
установи, організації (юридичні особи),
суб'єкти владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст.18 КАС України, окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Суб'єкти владних повноважень, згідно з
ч.3 ст.6 КАС України, мають право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, передбачених Конституцією та
законами України. У випадках,
установлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб (ч.2 ст.6 КАС
України).

Згідно з п.1.1.ст.1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Органом стягнення відповідно до п. 14.1.137
ст. 14 Податкового кодексу України є
державний орган, уповноважений
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах
повноважень, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України.

Органи державної податкової служби
мають право відповідно до п.20.1.28 ст.28 ПК
України застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом;

Органами стягнення відповідно до п.41.4
ст.41 ПК України є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 ПК України, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків відповідно
до п.57.3 ст.57 ПК України зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Процедура адміністративного
оскарження відповідно до п.57.17.3 ст. 57 ПК
України закінчується днем отримання
платником податків рішення Державної
податкової адміністрації України або
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади в
галузі митної справи, а відповідно до
п.56.17.5 ПК України день закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
грошового зобов'язання платника
податків.

З урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право відповідно
до п.56.18 ст. 56 ПК України оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Податковим боргом (недоїмкою), у
відповідності до п. 14.1.175 ст. 14 ПК
України визначається сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Згідно п.59.1 ст.59 Податкового Кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу, в порядку,
визначеному для надсилання
податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено направлення
позивачем 08.08.2011 р. у відповідності до
норм ПК України відповідачеві
податкової вимоги №4532 (а.с.31).

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у
разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Порядок вжиття заходів органами
державної податкової служби щодо
погашення податкового боргу платника
податків визначений ст.95 Податкового
кодексу України.

Положеннями пп.95.1 ст.95 цього Кодексу
передбачено, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків згідно п. 95.2 ст. 95 ПК
України проводяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податків
податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 цього
Кодексу орган стягнення звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника
податку-фізичної особи.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, і
лише в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається відповідно
до ч.2 ст.71 КАС України на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст.21 ПК України, посадові особи
контролюючих органів зобов'язані:
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами; не
допускати порушень прав та
охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
організацій.

З урахуванням вищенаведених норм ПК
України та фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку, що оскільки вимоги
заявлено у порядку та спосіб
передбачені чинним законодавством,
відповідачем не надано доказів сплати
податкового боргу, то позовні вимоги є
законними, обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень ст.94 КАС України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути до Державного бюджету
України з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстр. номер НОМЕР_1)
заборгованість в сумі 4084 (чотири тисячі
вісімдесят чотири) грн. 43 коп.

3. Судові витрати з сторін не
стягуються.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 26.03.2014 р. о 10:00 год.

Суддя
Коморний О.І.