Справа № 827/90/14-а
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2014 року місто Севастополь 12
год. 47 хв. Справа
№827/90/14-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

Судді-Балась Т.П, при
секретарі-Безпрозванній В.В.,

за участю:

представника позивача - Державного
підприємства "Севастопольський
виноробний завод" - Логінової А.М.,
довіреність №01/01-14-1206 від 25.12.2013 року;

представника відповідача -
Севастопольського міського відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності -
Кузіної Н.В., довіреність №07/5 від 14.08.2012
року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Севастопольський виноробний завод" до
Севастопольського міського відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року Державне підприємство
"Севастопольський виноробний завод"
(далі-ДП "Севастопольський виноробний
завод", позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя з позовом до
Севастопольського міського відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання протиправним та скасування
рішення №129 від 05.11.2013 року про
застосування та зарахування до бюджету
Фонду соціального страхування з
тимчасової страти працездатності сум
фінансових (штрафних) санкцій та сум
неправомірно використаних коштів у
розмірі 23 864 грн. 40 коп.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду м. Севастополя від 03.02.2014 року
відкрито провадження у справі № 827/90/14,
закінчено підготовче провадження та
справу призначено до судового
розгляду.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем вимог діючого
законодавства, що виразилося у
безпідставному прийнятті рішення про
застосування та зарахування до бюджету
Фонду соціального страхування з
тимчасової страти працездатності сум
фінансових (штрафних) санкцій та сум
неправомірно використаних коштів у
розмірі 23 864 грн. 40 коп., яке суперечить
діючому законодавству про соціальне
страхування.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, просив суд
позов задовольнити.

Відповідач з позовом не погодився у
повному обсязі з підстав викладених у
письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, встановивши
обставини у справі, дослідивши
матеріали справи, письмові докази та
заперечення проти позову, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавчою
дирекцією Севастопольського міського
відділення Фонду проведено планову
перевірку по коштах Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в ДП "Севастопольський
виноробний завод" за період з 01.04.2010
року по 30.09.2013 року.

За результатами перевірки було
складено акт перевірки №395 від 16.10.2013
року, де встановлено що путівки №000753 з
07.08.2011 року вартістю 3 456 грн. 00 коп. (ч/о
10%), №210376 з 09.08.2011 року вартістю 4 158 грн.
00 коп. (ч/о 30%), №0254/3 з 16.07.2011 року
вартістю 3 465 грн. 00 коп. (ч/о 10%), №002945 з
10.05.2012 року вартістю 4 935 грн. 00 коп. (ч/о
30%), №0170/2 з 23.06.2012 року вартістю 3 675 грн.
00 коп. (ч/о 10%) видані з порушенням
Порядку фінансування оздоровлення
дітей застрахованих осіб у дитячих
закладах оздоровлення за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
затвердженого Постановою правління
Фонду від 25.02.2009 року №17 (далі-Порядок
№17), та Порядок отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
Постановою правління Фонду від 25.02.2009
року №12 (Порядок №12) в частині
несвоєчасної оплати вартості путівок.

А саме: путівки видані застрахованим
особам без оплати часткової вартості
путівки, яка пізніше за термін заїзду
по путівках утримувалася із заробітної
плати застрахованих осіб. Вартість
путівок за мінусом часткової оплати (19
698 грн. 00 коп.-ч/о 3 788 грн. 40 коп.=15 909 грн.
60 коп.) не приймалась до заліку.

Не погодившись з актом перевірки
позивач надіслав до Севастопольського
міського відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності письмове заперечення.

05.11.2013 року Севастопольським міським
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності було прийнято рішення
№129 про застосування та зарахування до
бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності сум
фінансових (штрафних) санкцій та сум
неправомірно використаних коштів у
розмірі 23 864 грн. 40 коп.

Скаргою від 12.11.2013 року позивач
надіслав заперечення на рішення Фонду
від 05.11.2013 року №129 проханням скасувати
дане рішення, яке суперечить діючому
законодавству.

Рішенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 18.11.2013 року №07-08/2035
за наслідками розгляду скарги, рішення
№129 про застосування та зарахування до
бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності сум
фінансових (штрафних) санкцій та сум
неправомірно використаних коштів у
розмірі 23 864 грн. 40 коп., залишено без
змін, а скаргу позивача без
задоволення.

Не погодившись з отриманим рішенням
про відмову у задоволенні скарги
позивача, ДП "Севастопольський
виноробний завод" надіслав чергову
скаргу від 26.11.2013 року.

Рішенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про результати
розгляду скарги від 19.12.2013 року №277 в
задоволенні скарги на рішення
виконавчої дирекції Севастопольського
міського відділення Фонду про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до п.4.5 Порядку №12 комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування приймається рішення про
виділення застрахованій особі путівки
в двомісний номер з частковою оплатою в
розмірі 20 відсотків її вартості, а
путівки в одномісний номер - з
частковою оплатою в розмірі 50
відсотків її вартості.

Частиною першою п.4.13 Порядку №12
часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника. Часткова
оплата вартості путівки до
санаторію-профілакторію вноситься до
каси підприємства, на утриманні якого
перебуває цей санаторій-профілакторій.

Пунктом 4.14 Порядку №12 за відсутності
квитанції до прибуткового касового
ордера або квитанції про часткову
оплату вартості путівки застрахованій
особі путівка не видається.

Порядком №12 не визначено, хто повинен
оплачувати часткову вартість путівки,
відділеної застрахованій особі. Тому
витрати по оплаті часткової вартості
путівки може на себе узяти працедавець:
якщо у працівника немає необхідної
суми на оплату часткової вартості
путівки, а терміни ії використовування
вже підходять, то за відповідною заявою
працівника працедавець може сплатити
путівку з подальшим відшкодуванням ії
вартості із зарплати працівника.

Проте, незалежно від джерела
перерахування коштів, згідно вимог
Порядку №12, без здійснення фактичного
перерахування коштів часткової оплати,
путівка застрахованій особі
підприємством не видається.

Листом Фонду від 27.07.2010 року №06-32-1478
роз'яснюється страхувальникам, що така
оплата повинна вироблятися з
урахуванням вимог п.4.13 Порядку №12,
тобто обов'язково до видачі путівки
працівнику.

Аналогічні вимоги пред'являються і при
наданні застрахованим особам путівок в
дитячі заклади оздоровлення (Порядок
№17).

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах
справи є заяви працівників ДП
"Севастопольський виноробний завод" з
проханням утримати часткову вартість
путівки із заробітної плати.

Пунктом 3.6. Порядку №17 вказано, що
путівка до дитячого закладу
оздоровлення, яка придбана за рахунок
коштів Фонду за повну вартість,
видається застрахованій особі з
частковою оплатою у розмірі 10
відсотків її вартості.

Часткова оплата вартості путівки до
дитячого закладу оздоровлення
вноситься застрахованою особою до каси
страхувальника за основним місцем
роботи, а за відсутності каси - через
установу банку на рахунок органу Фонду
за місцем обліку страхувальника.

За відсутності квитанції до
прибуткового касового ордера або
квитанції про часткову оплату вартості
путівки застрахованій особі путівка не
видається.

Виходячи з системного аналізу положень
чинного законодавства України,
вбачається, що зобов'язання
застрахованої особи по частковій
оплаті путівки, придбаної за рахунок
коштів Фонду соціального страхування,
можна виконати виключно вказаними
способами, а саме Порядком №12, 17.
Утримання часткової вартості путівки
із заробітної плати працівника в даних
статтях не передбачено.

Крім того, порушуючи позивачем п.4.14
Порядку №12, п.3.6 Порядку №17 вищезгадані
путівки були видані без часткової
оплати, оскільки в касу підприємства
грошові кошти як часткова оплата за
путівки внесені не були, а перелік
часткової оплати на р/р
Севастопольського відділення був
вироблений вже після дня заїзду і,
відповідно, отримання путівок.

Відповідно до частини першої статті 30
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
Страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність
прийняття рішення про застосування та
зарахування до бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
страти працездатності сум фінансових
(штрафних) санкцій та сум неправомірно
використаних коштів у розмірі 23 864 грн.
40 коп., з огляду на діючі норми чинного
законодавства.

З врахуванням наведеного, оцінюючи у
сукупності встановлені обставини та
перевіривши наявні в матеріалах
справи докази, суд дійшов висновку, що у
задоволенні позовних вимог належить
відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду у порядку і
строки, передбачені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова у повному обсязі
складена 20 березня 2014 року

Суддя
Т.П.Балась