Справа № 815/7716/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7716/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів: Осіпова Ю.В. та Федусика А.Г.,

при секретарі Василенко І.Ю.,

за участю представника позивача
Погорільця Р.В. та представника
відповідача Кочури Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 12 грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фастімпекс» до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Фастімпекс» (далі ТОВ «Фастімпекс»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (далі ДПІ у Приморському районі
м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013
року № .

В обґрунтування позову зазначалось, що
27 вересня 2013 року посадовою особою ДПІ
у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
проведено камеральну перевірку даних
ТОВ «Фастімпекс», задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за серпень 2013 року. За
результатами перевірки складено акт
від 27 вересня 2013 року за № 1862/22-6/34380660, в
якому зазначено про порушення
позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України та п. п. 4.6.4 п. 4 розділу V
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 25
листопада 2011 року № 1492, що призвело до
завищення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
серпень 2013 року на 75681 грн.. На підставі
акта перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 24
жовтня 2013 року № , яким ТОВ
«Фастімпекс» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за серпень 2013 року на
75681 грн.. На думку позивача, висновки
акта перевірки щодо порушення ТОВ
«Фастімпекс» вимог податкового
законодавства не є обґрунтованими, а
тому прийняте на підставі акта
перевірки податкове
повідомлення-рішення відповідача
підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року позовні вимоги ТОВ «Фастімпекс»
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від 24
жовтня 2013 року № .

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
а саме пункти 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 та 200.14 ст.
200 Податкового кодексу України щодо
порядку визначення суми бюджетного
відшкодування. У зв'язку з викладеним в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просить залишити
оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
представника відповідача в підтримку
апеляційної скарги, а також
представника позивача про залишення
постанови суду першої інстанції без
змін, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення.

Судом встановлено, що 27 вересня 2013 року
посадовою особою ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області проведено камеральну
перевірку даних ТОВ «Фастімпекс»,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за серпень
2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 27 вересня 2013 року за № 1862/22-6/34380660, в
якому зазначено про порушення
позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України та п. п. 4.6.4 п. 4 розділу V
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 25
листопада 2011 року № 1492, що призвело до
завищення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
серпень 2013 року на 75681 грн..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013
року № , яким ТОВ «Фастімпекс»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
серпень 2013 року на 75681 грн..

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Фастімпекс», суд першої інстанції
правильно виходив з того, що висновки
податкового органу щодо порушення
позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України не ґрунтуються на
нормах податкового законодавства.

Так, відповідно до п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.2 ст. 200 названого Кодексу
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3 ст. 200 Кодексу встановлено,
що при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

За змістом п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем товарів/послуг.

Згідно п. 200.6 ст. 200 Кодексу платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

На підставі наведених вище положень ПК
України, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що
платник податку може прийняти
самостійне рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань, що виникли протягом
наступних звітних періодів, за умови
дотримання встановленої законодавцем
вимоги, що передумовою цього є
обов'язкове декларування суми
бюджетного відшкодування, фактично
сплаченої у попередніх податкових
періодах.

При цьому чинне податкове
законодавство не містить обов'язку
платника податку, який має від'ємне
значення ПДВ, заявляти таку суму до
бюджетного відшкодування, і, одночасно,
не містить заборону на включення в
повному обсязі такого від'ємного
значення до податкового кредиту в
наступному податковому періоді, а
також не визначає жодних обмежень щодо
періоду, протягом якого платник
податку має право включати таке
від'ємне значення до податкового
кредиту.

Декларування суми від'ємного значення
ПДВ в рядку 24 є правом, а не обов'язком
позивача, яким він може скористатись не
пізніше 1095 днів після отримання права
на таке відшкодування.

Таким чином, до моменту прийняття
рішення про бюджетне відшкодування та
повернення надмірно сплаченого
податку, позивач, не маючи наміру на той
час заявляти про бюджетне
відшкодування, тобто, зазначати суму до
бюджетного відшкодування в рядку 23.1
або 23.2 Декларації з ПДВ, правомірно
декларував спірну частину залишку
від'ємного значення саме в рядку 24,
оскільки ця сума фактично сплачена
отримувачем товарів/послуг
постачальникам таких товарів/послуг у
попередніх періодах, не погашена
податковими зобов'язаннями попередніх
податкових періодів та не брала участі
у розрахунках бюджетного
відшкодування.

З урахуванням викладеного, висновок
суду першої інстанції щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від 24
жовтня 2013 року № є правильним.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 31 березня
2014 року.

Головуючий:

Судді: