Справа № П/811/618/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2014 року
Справа № П/811/618/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кармазиної Т.М.,
за участю секретаря - Сириці І.О.,
за участю представників:
позивача - Пастушенка В.А.,
відповідача - Кац-Філімончук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сонек" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправним та
повідомлення-рішення Кіровоградської
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
незаконним, необґрунтованим та
безпідставним, не відповідає фактичним
обставинам справи, а також таким, що
винесено з порушенням норм чинного
законодавства України. Зокрема,
посилався на протиправність висновків
відповідача в акті перевірки щодо
безпідставного включення позивачем до
податкового кредиту суми ПДВ по
операціям з ПП „ВАП-БУД" в рамках
укладеного договору, який є нікчемним.
Оскільки правочин, за наслідками
укладення якого, позивачем було
сформовано податковий кредит з
податку на додану вартість, спрямовано
на реальне настання правових
наслідків, обумовлених ним. Також
зазначає, що реальність господарських
операцій підтверджується первинними
бухгалтерськими документами. Крім
того, посилався на те, що договір між
ТОВ "Сонек" та його контрагентом
недійсним в судовому порядку не
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, посилаючись на те, що податковим
органом прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення у
відповідності до норм чинного
законодавства України. Оскільки,
договір поставки гідромотору приводу
вентилятора, укладений позивачем з ПП
„ВАП-БУД" без наміру створення
правових наслідків. Також зазначав, що
позивачем порушено вимоги п.п.198.2, 198.3,
198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за листопад 2012р. на загальну
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, з
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сонек" зареєстровано
як юридична особа 30.05.2005р. виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради (а.с.9), та перебуває на обліку в
Кіровоградській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області як платник
Судом встановлено, що Кіровоградською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області на підставі наказу №84 від
20.01.2014р. (а.с.18) проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ПП „ВАП-БУД" за
листопад 2012р., за результатами якої
складено акт №7/11-23-22-05/33520384 від 27.01.2014р.
Відповідно до даного акту, перевіркою
встановлено порушення позивачем
п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, в частині включення до складу
податкового кредиту суми ПДВ у зв'язку
з придбанням товарів, чим завищено суму
податкового кредиту за листопад 2012
року у сумі 5309 грн. з ПП „ВАП-БУД". В
результаті чого завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на загальну суму 5309 грн. за
На підставі даного акту перевірки
Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області прийнято
від 06.02.2014р., яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість за листопад
2012р. на загальну суму 5309 грн.. (а.с.19).
Судом встановлено, що між позивачем
(Покупець) та ПП „ВАП-БУД" укладено
договір поставки, згідно якого
Постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність Покупця, а
Покупець - прийняти й оплатити,
відповідно до умов даного договору,
гідромотор приводу вентилятора.
Факт отримання позивачем від ПП
„ВАП-БУД" вищезазначеного товару
підтверджується: видатковою накладною
№РН-0000198 від 30.11.2012р. (а.с.43), податковою
накладною №18 від 16.11.2012р. (а.с.44),
подорожнім листом службового
легкового автомобіля №1105 від 30.11.2012р.
(а.с.58), рахунком-фактурою №СФ-0000337 від
25.10.2012р. (а.с.41)
Вищезазначену податкову накладну
позивачем включено до складу
податкового кредиту за листопад 2012р. на
суму ПДВ - 5309 грн., що встановлено
податковим органом під час перевірки
Позивачем за отриманий товар,
перераховано на розрахунковий рахунок
ПП „ВАП-БУД" його вартість, що
підтверджується платіжним дорученням
№5521 від 16.11.2012р. (а.с.42).
Відповідно до пп.14.1.179, 14.1.181 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання для цілей розділу V цього
Кодексу - загальна сума податку на
додану вартість, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді; податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку, зокрема, з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що для віднесення платником
податку до податкового кредиту суми
податку на додану вартість необхідно,
зокрема, підтвердити відповідними
бухгалтерськими документами факти
отримання товару та його оплати, а
також наявність мети отримання товару,
пов'язаної із подальшим використанням
отриманих товарів в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
З аналізу п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України вбачається, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Пунктами 201.1, 201.4, 201.6 статті 201
Податкового кодексу України
встановлено, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.
У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України. Податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
Пунктом 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Згідно ст.1 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV
(далі за текстом - Закон №996-XIV)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Отримані позивачем податкові накладні
не мають недоліків, які згідно зі ст.201
Податкового кодексу України, ч.ч.12 ст.9
Закону №996-XIV, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату ними
статусу податкових накладних.
Таким чином, враховуючи наведені норми
чинного законодавства України, суд
дійшов висновку, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій позивача з його контрагентами
є належні первинні документи, які
містять всі необхідні реквізити та
відповідають вимогам, встановленим
чинним законодавством для первинних
документів, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Однак, в основу акту перевірки позивача
та висновків наведених у ньому та на
підставі яких прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
покладено лише висновки акту перевірки
контрагента позивача по ланцюгам
До того ж, з аналізу вищенаведених норм
законодавства та правовідносин
позивача з ПП „ВАП-БУД" також слідує, що
позивачем дотримано всіх вимог закону,
пов'язаних з формуванням податкового
кредиту та виникненням податкового
зобов'язання, оскільки єдиною
підставою для цього являється
наявність у платника податку-покупця
належно оформленої податкової
Крім того, суд враховує, що наявність
вищевказаних законодавчо визначених
обставин для формування податкового
кредиту є обов'язковою, але, не є
безумовною підставою для визнання
правомірності такого формування за
умови, якщо податковий орган доведе, що
відомості у документах, на підставі
яких вони сформовані, не відповідають
дійсності, в тому числі, коли
господарські операції з придбання
товару (робіт, послуг) не мали реального
У відповідності до п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, право
платника податку на податковий кредит
ставиться в залежність від отримання
податкової накладної, а не від сплати
його контрагентами податку до бюджету
та їх знаходження за юридичними
адресами після здійснення
господарських операцій.
Факт використання товару позивачем у
власній господарській діяльності, та,
відповідно, реальність виконання
договору сторонами, підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами, щодо отримання даного
товару, використання його в
господарській діяльності, що
підтверджується належними доказами,
які містяться в матеріалах справи.
Так, представник позивача в судовому
засіданні зазначав, що отриманий від ПП
„ВАП-БУД" товар - гідромотор приводу
вентилятора, використовувався ТОВ
"Сонек" у власній господарській
діяльності, а саме в якості запасної
частини, що вийшла з ладу до
гусеничного екскаватора HITACHI марки
ZX-450LC-3, який знаходиться у власності
позивача, про що надано відповідні
До того ж, згідно довідки АА №839665 з
ЄДРПОУ позивач займається такими
видами діяльності за КВЕД, зокрема, 08.12
добування піску, гравію, глин та
каоліну (а.с.10-11) та у ТОВ "Сонек" в
наявності спеціальний дозвіл на
користування надрами (видобування).
Тобто придбання товару у ПП „ВАП-БУД"
та його використання, здійснено
позивачем в межах його господарської
Податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускали його контрагенти, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з даними
підприємствами було одержання
позивачем податкової вигоди.
До того ж, за правовою позицією,
викладеною у постанові Верховного Суду
України №21-47а10 від 31.01.2011р., чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання, зокрема,
тими, які не були постачальниками
товарів (послуг), на вартість яких
нарахований ПДВ, що включений
платником податку до податкового
Також за умови фактичного виконання
операції з поставки товару (робіт,
послуг), навіть незнаходження
постачальника за місцем реєстрації та
порушення ним податкової дисципліни,
не може бути підставою позбавлення
покупця права на податкову вигоду за
умови відсутності доказів
недобросовісності покупця як
Враховуючи те, що факт придбання
позивачем у ПП „ВАП-БУД" товару,
підтверджується належними первинними
бухгалтерськими документами, суд
дійшов висновку про фактичне
підтвердження наявності у позивача
підстав для віднесення суми сплаченого
даному контрагенту ПДВ до податкового
кредиту за листопад 2012р. у сумі 5309 грн..
Суд критично оцінює твердження
відповідача, що фінансово-господарська
угода між позивачем та ПП „ВАП-БУД" є
нікчемною та не мала реального
характеру. Так, станом на час укладення
позивачем з даним контрагентом
договору та його виконання, останній
був та є зареєстрованим в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується витягом з ЄДР (а.с.68) та
на час здійснення господарської
операції з позивачем, був платником
податку на додану вартість, що не
заперечувалось представником
відповідача в судовому засіданні.
Згідно ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
Частиною 1 статті 627 ЦК України
передбачено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Вищезазначений договір, сторонами
якого є позивач та ПП „ВАП-БУД" є
дійсним та не був оскаржений в судовому
порядку, тобто є таким, на підставі
якого виникли права і обов'язки сторін
У відповідності до вимог ст.228 ЦК
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Акт перевірки Кіровоградської ОДПІ, на
підставі якого прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, не
містить жодних посилань на наявність
ознак, які передбачені ЦК України.
Крім того, суд зазначає, що самостійно
визначений платником податку
податковий кредит вважається
сформованим правомірно, доки
контролюючим органом в установленому
порядку не буде доведено факту
невідповідності задекларованих
наслідків господарської операції
платника податків у податковому обліку
фактичним обставинам.
Згідно статті 216 ЦК України до моменту
визнання правочину недійсним або
нікчемним правові наслідки, а саме те,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю - не
До того ж, суд зазначає що відповідно до
ч.1 ст.204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами перевірок, які б факти в цьому
акті не були відображені. Вказані ж в
акті перевірки висновки є суто
суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.
Таким чином, навіть за наявності
ознак нікчемності правочину, податкові
органи мають право лише звертатися до
суду, у тому числі подавати позови до
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, щодо визнання
оспорюванних правочинів недійсними та
застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних функцій контролюючих
органів є здійснення контролю за
своєчасністю подання платниками
податків та платниками єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів),
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів. Жодним законом не
передбачено право контролюючого
органу (податкової інспекції)
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях.
Вказані висновки підтверджуються і
статтями 19-1, 20 Податкового кодексу
України, відповідно до яких
контролюючим органам не надано
повноважень щодо визнання тих чи інших
угод (правочинів) недійсними та/або
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Недійсність правочину між позивачем та
контрагентом не визнана в судовому
порядку, у зв'язку з чим, факти,
викладені в акті перевірки, не можуть
бути належними доказами наявності
порушень позивачем відносно того, що
укладені ним правочини з зазначеним
контрагентом не спрямовані на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ними, та є підставою для
визнання таких правочинів недійсними.
Так, відповідачем лише зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності поставок товарів, надання
послуг, виконання робіт, які економічно
необхідні для виконання такого
постачання або здійснення діяльності
тощо, що може свідчити про відсутність
необхідних умов для здійснення
відповідної господарської,
економічної діяльності як позивачем,
так і його контрагентами - є тільки
Також, відповідачем не наведено
доказів, які свідчили б, що договір,
сторонами якого є позивач та ПП
„ВАП-БУД", укладено з метою, що
суперечить інтересам держави, в тому
числі, в частині ухилення від сплати
податків в передбаченому
законодавством обсязі та отримання
незаконної податкової вигоди.
Відповідачем не надано жодних доказів
фактичного нездійснення господарських
операцій, суми по яких позивачем
включені до складу податкового кредиту
при обчисленні податку на додану
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем по справі, як суб'єктом
владних повноважень, не виконано
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, а саме
відповідачем не доведено
правомірність зменшення позивачу
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за листопад
2012р. на загальну суму 5309 грн..
На підставі аналізу встановлених
обставин і правовідносин, що їм
відповідають, суд дійшов висновку про
неправомірність прийняття
Кіровоградською ОДПІ оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, яке
підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати у розмірі
182,70 грн., здійснені позивачем,
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь ТОВ "Сонек".
Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд,-
Адміністративний позов - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Сонек" з Державного
бюджету України судові витрати в сумі
Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено - 28.03.2014
р.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М. Кармазина