Справа № 805/1210/14
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 р.
Справа № 805/1210/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючий суддя: Буряк І.В.

розглянувши у письмовому провадженні

позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби

Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області

про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області (надалі - відповідач) про:

- визнання дій незаконними щодо
неповідомлення позивача про винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, постанови Державного
виконавця Якуніної №В-15 від 17.07.2013 про
утримання з пенсії;

- зобов'язання відповідача вручити
позивачу постанову про відкриття
виконавчого провадження, постанову
Державного виконавця Якуніної №В-15 від
17.07.2013 про утримання з пенсії;

- зобов'язати відповідача скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження за вказаним виконавчим
провадженням, постанову державного
виконавця Якуніної №В-15 від 17.07.2013 про
утримання з пенсії;

- визнати незаконним утримання з пенсії
ОСОБА_1 коштів, у зв'язку з
протиправністю дії державного
виконавця щодо не повідомлення
боржника про відкриття виконавчого
провадження;

- зобов'язати відповідача повернути
ОСОБА_1 незаконно утримані з його
пенсії 145,00 грн.

В обґрунтування вказаної позовної
заяви позивач зазначає, що
відповідачем не були направлені
рекомендованою кореспонденцією
постанова про відкриття виконавчого
провадження та постанова про утримання
з пенсії.

Позивач у судове засідання від 17.03.2014 не
з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
у позовній заяві зазначив, що розгляд
справи провести без участі позивача.

Відповідач не надав до суду письмових
заперечень.

У судове засідання від 17.03.2014
представник відповідача не з'явився,
про час та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, надав до
канцелярії суду заяву (вх.№9369/14 від
17.03.2014), відповідно до якої просить
розглянути справу без участі
представника позивача.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи адміністративного
позову, дійшов наступних висновків.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя була
винесена вимога про сплату недоїмки
від 05.07.2013 №2232у, відповідно до якої сума
боргу ОСОБА_1 становить 2 312,07 грн.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - це консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За приписами ч.4 ст.25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. У разі якщо
платник єдиного внеску протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
не сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У відповідності до ч.5 вказаної статті
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№ 606-XIV із врахуванням змін та доповнень
(далі за текстом - Закон).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

У відповідності до статті 3 Закону
державною виконавчою службою
підлягають виконанню такі виконавчі
документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами,
та накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду;

2) ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних та
кримінальних справах у випадках,
передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень цих комісій;

6) постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

7) рішення органів державної влади,
прийняті з питань володіння і
користування культовими будівлями та
майном;

8) постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу;

9) рішення інших органів державної
влади у випадках, якщо за законом їх
виконання покладено на державну
виконавчу службу;

10) рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Державний виконавець відповідно до
статті 7 Закону України «Про виконавчу
службу» зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати у своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України, використовувати
надані йому права у точній
відповідності до закону.

Згідно статті 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом, зокрема державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
порядку, встановленому законодавством;

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.25 вказаного
Закону державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Постановою Жовтневого відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Донецькій області
від 09.08.2013 було відкрито виконавче
провадження №39388671 щодо стягнення з
ОСОБА_1 2 312,07 грн., відповідно до вимоги
УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя
№2232у від 05.07.2013.

Враховуючи вищенаведене, суд робить
висновок, що відповідач правомірно на
підставі діючого законодавства
прийняв постанову про відкриття
виконавчого провадження від 09.08.2013.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов'язання відповідача скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження не підлягають задоволенню.

Частиною 5 ст.25 Закону встановлено, що
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з наданої відповідачем
копії реєстру вихідної кореспонденції,
12.08.2013 на адресу ОСОБА_1 було направлено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідач не надав до суду доказів
надсилання рекомендованим листом з
повідомленням про вручення позивачу
постанови від 09.08.2013 про відкриття
виконавчого провадження.

У відповідності до частин 1 та 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем до
судового засіданні не були надані
належні докази, які б свідчили про
надіслання позивачу постанови від
09.08.2013 про відкриття виконавчого
провадження.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій
незаконними щодо неповідомлення
позивача про винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
зобов'язання відповідача вручити
позивачу постанову про відкриття
виконавчого провадження - обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

Відповідно до письмових пояснень
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції, в ході
виконавчих дій встановлено, що за
боржником (ОСОБА_1) рухоме майно не
зареєстровано. Згідно інформаційної
довідки з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно станом на 29.08.2013
за боржником зареєстровано наступне
нерухоме майно:

- 1/1 частка будинку за адресою АДРЕСА_1
(підстави виникнення права власності -
договір іпотеки);

- 1/1 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2
(підстави виникнення права власності -
договір купівлі-продажу);

- 1/10 частка житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_3 (підстави виникнення
права власності - договір
купівлі-продажу);

- 12/100 частин недобудованого житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_3 (підстава
виникнення права власності - договір
купівлі-продажу);

- квартира за адресою: АДРЕСА_4 (підстави
виникнення права власності - договір
іпотеки);

- квартира за адресою: АДРЕСА_5 (підстави
виникнення права власності - договір
іпотеки);

- квартира за адресою: АДРЕСА_6 (підстави
виникнення права власності - договір
іпотеки);

- квартира за адресою: АДРЕСА_7 (підстави
виникнення права власності - договір
іпотеки);

- квартира за адресою: АДРЕСА_8 (підстави
виникнення права власності - договір
іпотеки).

При виході за адресою боржника, а саме:
АДРЕСА_9, державному виконавцю Якуніній
Т.Л. двері боржником відчинено не було.

У відповідності до ч.1 ст.27 Закону у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Як вбачається із ч.1 ст.28 Закону, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 добровільно
борг за період з 09.08.2013 по 22.10.2013 не
сплатив, державним виконавцем Якуніною
Т.Л. до УПФУ Жовтневого району
м.Маріуполя надіслано постанову про
стягнення з пенсії боржника суми
заборгованості з урахуванням
виконавчого збору та витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, від 22.10.2013.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині
зобов'язання відповідача повернути
позивачу незаконно утримані з його
пенсії 145,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Позивачем не доведено та із матеріалів
справи судом не встановлено, що
відповідач утримав з пенсії ОСОБА_1 145,00
грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині:
визнання дій незаконними щодо
неповідомлення позивача про винесення
постанови Державного виконавця
Якуніної №В-15 від 17.07.2013 про утримання з
пенсії; зобов'язання відповідача
вручити позивачу постанову Державного
виконавця Якуніної №В-15 від 17.07.2013 про
утримання з пенсії; зобов'язати
відповідача скасувати постанову
державного виконавця Якуніної №В-15 від
17.07.2013 про утримання з пенсії, суд
вважає за потрібне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
09.08.2013 було відкрито виконавче
провадження №39388671 щодо стягнення з
ОСОБА_1 2 312,07 грн., відповідно до вимоги
УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя
№2232у від 05.07.2013.

Судом не встановлено та матеріалами
справи не підтверджується винесення
постанови №В-15 від 17.07.2013 про утримання
з пенсії в рамках вказаного
виконавчого провадження.

Таким чином, суд робить висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог в
зазначеній частині.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області щодо не
направлення рекомендованим листом з
повідомленням про вручення позивачу
постанови від 09.08.2013 про відкриття
виконавчого провадження.

Зобов'язати Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області надіслати ОСОБА_1
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення постанову від 09.08.2013 про
відкриття виконавчого провадження.

В решті позовних вимог відмовити.

3. Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

4. Постанова прийнята та підписана 17
березня 2014 року.

5. Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Буряк І. В.