Справа № 2а-0870/9093/11
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К/800/38972/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20.02.2012 р.

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2013 р.

у справі № 2а-0870/9093/11

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Запорізький рибокомбінат»

до Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариства
«Запорізький рибокомбінат» (далі -
позивач, ПАТ «Запорізький
рибокомбінат») звернулось до суду з
позовом до Енергодарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
Енергодарська ОДПІ) про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20.02.2012 р.
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії
Кам'янсько-Дніпровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізької області щодо самостійного
зарахування протягом 2010 року сплачених
ПАТ «Запорізький рибокомбінат» сум зі
сплати орендної плати за землю за
договором оренди земельної ділянки №25
від 01.04.2006 р. у рахунок сплати
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету. В іншій частині у
задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2013 р. постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
20.02.2012 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Енергодарська
ОДПІ, посилаючись на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 20.02.2012 р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2013 р. в частині задоволення
позову і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.04.2006 р. між ПАТ
«Запорізький рибокомбінат» (орендар)
та Кам'янсько-Дніпровською районною
державною адміністрацією
(орендодавець) укладено договір оренди
земельної ділянки № 25.

01.02.2010 р. ПАТ «Запорізький
рибокомбінат» надав до
Кам'янсько-Дніпровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізької області декларацію № 1359,
відповідно до якої підприємством
самостійно були визначені податкові
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності на 2010 рік у
розмірі 251 007,40 грн.

Позивачем протягом 2010 року
здійснювалася сплата сум орендної
плати на загальну суму орендної плати -
251 007,48 грн. та пені 1270,20 грн. Також 01.02.2010
р. надав 28.01.2011 р. до
Кам'янсько-Дніпровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізької області декларацію № 40,
відповідно до якої підприємством
самостійно були визначені податкові
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності на 2011 рік у
розмірі 251007,40 грн.

Крім того, 17.08.2011 р. позивачем подано до
податкового органу податкову
декларацію з плати за землю з
урахуванням уточнень з 01.07.2011 р., згідно
якої позивачем задекларовано
податкові зобов'язання на 2011 рік у сумі
400290,04 грн., у тому числі помісячна
оплата за січень-червень становить 20
917,29 грн., за липень-листопад становить
45797,72 грн., за грудень 45797,70 грн.
Позивачем протягом 2011 року
здійснювалась сплата сум орендної
плати на загальну суму 400 290,04 грн.

Відповідно до приписів ст. 17 Закону
України «Про плату за землю» податкове
зобов'язання по земельному податку, а
також по орендній платі за землі
державної та комунальної власності,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за базовий податковий (звітний)
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця. Земельний
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності громадянами
сплачується рівними частками до 15
серпня і 15 листопада.

Пунктом 1.2 ст.1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі -
Закон) встановлено, що податкове
зобов'язання платника податків -
зобов'язання сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим законом або іншими
законами України.

Відповідно до п.1.3 ст.1 цього ж Закону
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Згідно п.4.1.1 Закону платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації. Пункт .5.1 ст.5 вказаного
закону зазначає, що податкове
зобов'язання самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації.

Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4
цього закону для подання податкової
декларації.

Підпунктом 7.1.1 п.7.1 ст.7 Закону
встановлено, що джерелами самостійної
сплати податкових зобов'язань або
податкового боргу платника податку є
будь-які власні кошти такого платника
податку.

Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу. При цьому
право визначити призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належало виключно платнику.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що у податкового органу були відсутні
повноваження змінювати призначення
платежу, який самостійно визначений
платником податків у платіжних
дорученнях під час виконання ним свого
обов'язку при сплаті сум податкових
зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Запорізького окружного
адміністративного суду від 20.02.2012 р. та
ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2013 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби відхилити.

2.Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
20.02.2012 р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.04.2013 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В.
Муравйов