Справа № 2а-3525/11
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/800/35706/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

та секретаря Бруя
О.Д.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського районного суду м.
Одеси від 04 вересня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Одеського міського голови,
Департаменту транспорту, зв'язку та
організації дорожнього руху Одеської
міської ради про скасування
розпорядження та поновлення на службі,

встановила:

У квітні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Одеського міського
голови, Департаменту транспорту,
зв'язку та організації дорожнього руху
Одеської міської ради про скасування
розпорядження та поновлення на службі.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 04 вересня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з Департаменту транспорту,
зв'язку та організації дорожнього руху
Одеської міської ради на користь
ОСОБА_2 середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 19.03.2007
по 26.03.2007. В решті позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено
без задоволення, а постанову
Київського районного суду м. Одеси від
04 вересня 2012 року - без змін.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Київського
районного суду м. Одеси від 04 вересня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 з 02 січня 2003 року
по 19 березня 2007 року проходив службу в
органах місцевого самоврядування,
остання посада - начальник відділу
аналізу та контролю умов перевезень
управління транспорту, зв'язку та
організації дорожнього руху Одеської
міської ради. З вересня 1998 року є
інвалідом війни 2 групи.

27 грудня 2006 року ОСОБА_2 відповідно до
статті 74 Кодексу законів про працю
України, статті 10 Закону України "Про
відпустки", статті 21 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування" звернувся до
начальника Управління транспорту,
зв'язку та організації дорожнього руху
Одеської міської ради Шмідта А.П. з
заявою про надання відпустки з 15 січня
2007 року.

Відпустка з 15 січня 2007 року, відповідно
до вищезазначеної заяви, позивачу
надана не була, оскільки згідно
графіку відпусток працівників на 2007
рік, час відпустки ОСОБА_2 визначено
березень місяць. Наказ про надання
позивачу відпустки відповідачем не
виносився.

З 09 січня 2007 року по 12 січня 2007 року та з
15 січня 2007 року по 02 лютого 2007 року
ОСОБА_2 знаходився на лікарняному, що
підтверджується листками
непрацездатності № 446470 та №437894 та
випискою з медичної карти
амбулаторного (стаціонарного) хворого.

12 лютого 2007 року позивач звернувся до
начальника управління транспорту,
зв'язку та організації дорожнього руху
Одеської міської ради Шмідта А.П. з
проханням про продовження строку
щорічної відпустки на період його
тимчасової непрацездатності з 15 січня
2007 року по 02 лютого 2007 року.

Листом начальника управління
транспорту, зв'язку та організації
дорожнього руху Одеської міської ради
Шмідта А.П. №01-14/380 від 06 березня 2007 року,
позивача повідомлено, про те, що
оскільки він не отримавши згоди
керівництва, самовільно з 05 лютого 2007
року залишив роботу, та до теперішнього
часу на роботу не з'явився, це є
прогулами без поважних причин.
Запропоновано ОСОБА_2 приступити до
роботи та надати відповідний документ
або письмове пояснення щодо причин
відсутності на роботі, а у випадку
невиконання вищезазначених вимог до 12
березня 2007 року повідомлено, що він
буде звільнений за прогули відповідно
до пункту 4 статті 40 Кодексу законів
про працю України. Зазначений лист
отриманий позивачем 14 березня 2007 року о
09 год. 30 хв. особисто, що
підтверджується його підписом про
отримання.

Оскільки ОСОБА_2 отримавши
вищезазначений лист до роботи не
приступив та не надав відповідного
документу або письмового пояснення
щодо причин відсутності на роботі,
розпорядженням Одеського міського
голови від 16 березня 2007 року №296/к-01р
"Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2", позивача
звільнено з посади начальника відділу
аналізу та контролю умов перевезень
Управління транспортного комплексу
міста Одеської міської ради за прогули
без поважних причин згідно пункту 4
статті 40 Кодексу законів про працю
України з 19 березня 2007 року.

Дане розпорядження було направлено
позивачу супровідним листом №01-14/442 від
19 березня 2007 року, згідно якого ОСОБА_2
повідомлено про звільнення та у зв'язку
з відсутністю позивача в день
звільнення на роботі, запропоновано в
робочі часи з'явитися до управління та
отримати трудову книжку.

Наказом начальника Управління
транспортного комплексу міста
Одеської міської ради від 19 березня 2007
року "По особовому складу", відповідно
до розпорядження Одеського міського
голови від 16 березня 2007 року №296/к-01р,
ОСОБА_2 звільнено з посади начальника
відділу аналізу та контролю умов
перевезень Управління транспортного
комплексу міста Одеської міської ради
за прогули без поважних причин згідно
пункту 4 статті 40 Кодексу законів про
працю України з 19 березня 2007 року. Даний
наказ отриманий позивачем 21 березня 2007
року.

Відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу
законів про працю трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Частинами 10, 11 статті 10 Закону України
"Про відпустки" встановлено, що
конкретний період надання щорічних
відпусток у межах, установлених
графіком, узгоджується між працівником
і власником або уповноваженим ним
органом.

Так черговість надання відпусток
визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом, і
доводиться до відома всіх працівників.
При складанні графіків ураховуються
інтереси виробництва, особисті
інтереси працівників та можливості для
їх відпочинку.

Якщо працівник (узгодивши з
роботодавцем) бажає піти у щорічну
відпустку в інший, ніж обумовлено
графіком відпусток, час працівник
подає відповідну заяву на ім'я
керівника підприємства, у який
указується дата початку щорічної
відпустки (про яку просить працівник) і
тривалість відпустки. Керівник
підприємства погоджується надати
щорічну відпустку у вказані в ній
терміни, або через певні обставини
пропонує перенести її на інший період.
Отже, остаточне рішення про надання чи
ненадання відпустки належить лише до
компетенції роботодавця.

Крім того, відповідно підпункту 4.10.8
пункту 4 Регламенту виконавчих
органів Одеської міської ради (рішення
виконавчих органів Одеської міської
ради від 31 жовтня 2005 року №754)
встановлено, що чергові та додаткові
відпустки керівникам виконавчих
органів міськради надаються за
розпорядженням міського голови за їх
заявою, погодженою першим заступником
міського голови, заступниками міського
голови, керуючим справами виконкому
відповідно до розподілу обов'язків.
Чергові та додаткові відпустки
працівникам виконавчих органів
міськради надаються за наказом
керуючого справами виконкому
відповідно до графіка.

Оскільки 16 березня 2007 року, на час
видання розпорядження міського голови
№296/к-01р "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2", у відповідачів були відсутні
відомості про тимчасову
непрацездатність останнього, тому
після отримання листка
непрацездатності, розпорядженням
Одеського міського голови від 14
березня 2012 року №278/к-01р було
правомірно внесено зміни у
розпорядження Одеського міського
голови та змінено дату звільнення
ОСОБА_2 з « 19 березня» на « 26 березня» 2007
року.

З огляду на зазначене суди дійшли
вірних висновків, що позовні вимоги
щодо стягнення з Департаменту
транспорту, зв'язку та організації
дорожнього руху Одеської міської ради
на користь ОСОБА_2 середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу
підлягають частковому задоволенню в
частині стягнення за період з 19 по 26
березня 2007 року.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Одеського міського голову присвоїти
ОСОБА_2 черговий ранг посадової особи
місцевого самоврядування, необхідно
зазначити наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування", черговий ранг
присвоюється за умови, якщо посадова
особа успішно відпрацювала на займаній
посаді не менш як 2 року, а за виконання
особливо відповідальних завдань
посадовій особі місцевого
самоврядування може бути присвоєно
черговий ранг достроково у межах
відповідної категорії посад.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 не
відпрацьовував два роки на зазначеній
посаді, подання начальника управління
транспортного комплексу міста про
присвоєння позивачу чергового рангу,
також відсутнє, таким чином, суди
обґрунтовано відмовили в задоволенні
позовних вимог у цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права. Оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, а тому підстави для їх
зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 04 вересня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Одеського міського голови,
Департаменту транспорту, зв'язку та
організації дорожнього руху Одеської
міської ради про скасування
розпорядження та поновлення на службі -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній