Справа № 826/188/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/188/14
інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксації
судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17.02.2014 року по справі
за її позовом до старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кеди Михайла
Валентиновича та Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кеди М.В. та Державної виконавчої
служби України про визнання
протиправними дій щодо стягнення
виконавчого збору на підставі
постанови від 27.12.2013 р. у ВП №33031684;
скасування п.2 постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу від
27.12.2013 р. у ВП№33031684; визнання
протиправною та скасування постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 27.12.2013 року у ВП №33031684;
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
його відчуження від 27.12.2013р..

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17.02.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивачка подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про задоволення позову в повному
обсязі. При цьому апелянтка
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, що з'явилися в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція підтримує таку
правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що 19
травня 2011 року рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва по справі №2-6212/11 стягнуто з
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»
суму боргу за кредитним договором №
08-12-06/ФО від 21.12.2006 року в розмірі 8139359,90
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ складає 65 048 136,45 грн.

На виконання вказаного рішення
Шевченківським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист № 2-6212/11 від
10.10.2011 року.

09.06.2012 р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2 - 6212/11
виданого 10.10.2011 р. ВП № 33031684 та
зобов'язано позивача самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення (отримання)
постанови.

27.12.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кедою М.В. за не
виконання виконавчого листа, винесено
постанову про стягнення солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виконавчого збору у
розмірі 6 504 813,64 грн.

27.12.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кедою М.В. винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на майно боржника, на
яке може бути звернено стягнення
виконавчого збору, а саме: 185/200 частини
квартири № НОМЕР_1,НОМЕР_2, по АДРЕСА_1

27.12.2013 року на підставі заяви стягувача
№ 8328/4/02 від 17.12.2013 р. відділом ПВРДВС
України прийнято постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеву на підставі п.1 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження». Пунктом другим даної
постанови, постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 33031684
від 27.12.2013 виділено в окреме
провадження.

13.01.2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 41414400 з примусового виконання
постанови державного виконавця № 33031684,
виданої 27.12.2013 р. та зобов'язано
боржника добровільно виконати
виконавчий документ в семиденний строк
з моменту винесення (отримання)
постанови та сплатити виконавчий збір
в сумі 6 504 813, 64 грн.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження», виконання
рішень, за якими сума зобов'язання
становить від трьох до десяти
мільйонів гривень або еквівалентну
суму в іноземній валюті, покладається
на відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, міста
Києва та Севастополя.

Оскільки за даним виконавчим
документом сума стягнення становить 6
504 813, 64 грн., старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України було винесено постанову
від 25.01.2014 року про закінчення
виконавчого провадження ВП № 41414400 з
примусового виконання постанови №
33031684 виданої 27.12.2013 та направлено
виконавчий документ до ВПВР УДВС ГУЮ у
м. Києві.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

За пп.3.7.1 п.3.7 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року №512/5, стягнення
виконавчого збору здійснюється в
порядку, визначеному ст.28 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю на наступний день
після завершення строку, наданого
боржнику для самостійного виконання
рішення. У постанові про стягнення
виконавчого збору визначається розмір
виконавчого збору, що підлягає
стягненню, зазначений у ч.1 ст.28 Закону
України «Пор виконавче провадження».
Примусове стягнення виконавчого збору
здійснюється відповідно до вимог
Закону.

Пунктом 6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13 грудня 2010 року № 3 встановлено:
«Судам необхідно враховувати, що
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до певних
видів відповідальності за невиконання
рішення у добровільному порядку та
порушення обов'язків, що покладаються
на осіб, які беруть участь у
виконавчому процесі. Виконавчий збір -
це санкція відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його добровільного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її добровільного
невиконання, виконується примусово в
установленому Законом порядку шляхом
накладення стягнення на заробітну
плату, інші види доходів боржника чи на
його майно.»

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кеди М.В. правомірно було винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору, оскільки позивачем самостійно, в
встановлені строки, не було виконано
судове рішення, що в свою чергу тягне за
собою застосування санкцій майнового
характеру відповідно до ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження».

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що представник позивача не
заперечував, що в зазначений державним
виконавцем строк позивач добровільно
не виконав виконавчий документ.

Відповідно до приписів ст.28 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. У разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за

постановою про стягнення виконавчого
збору.

Оскільки виконавчий документ, без
виконання, за письмовою заявою
стягувача було повернуто, при цьому
виконавчий збір позивачем не сплачено,
колегія суддів приходить до висновку,
що старший державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби мав всі
правові підстави відкрити виконавче
провадження за постановою про
стягнення виконавчого збору та з метою
забезпечення його виконання накласти
арешт на майно, на яке може бути
звернено стягнення виконавчого збору.

Доводи апелянта про те, що відповідно
до ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження» сума виконавчого збору,
яка повинна бути стягнена в даному
випадку не може перевищувати 40
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, колегією суддів не
приймається до уваги, оскільки зі
змісту вищезгаданої статі вбачається,
що стягнення виконавчого збору у
розмірі 40 неоподаткованих мінімумів
доходів застосовується у разі
невиконання рішення немайнового
характеру.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції є
законною і обґрунтованою, прийнятою з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17.02.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.