Справа № 807/215/14
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2014 рокум. Ужгород№ 807/215/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2 ;

відповідача: Інспекцї державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області, представники -
Бокшан С.В., Гашпар Я.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач)звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області (далі -
Відповідач) про визнання протиправною
та скасування постанови №51-3 по справі
про адміністративне правопорушення
від 30.12.2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача зазначив, що 30
грудня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області винесена
постанова про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 51-3, якою позивача визнано
винним у вчиненні порушення,
відповідальність за яке передбачена
абз. 4, п. 6, ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", та
накладено штраф в сумі 109 620,00 грн. За
висновком відповідача, сутність
порушення полягала в тому, що
здійснюється експлуатація об'єкту не
введеного у експлуатацію у
відповідності до вимог чинного
законодавства; порушено п. 8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та п. 12
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів.

Представник позивача не погодився із
вказаною постановою, вважає її
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Планова перевірка на об'єкті
будівництва в АДРЕСА_1 проведена з
порушенням вимог Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 533, Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 квітня 1995 року
№ 244, оскільки проведення перевірки
проведено без аудіо- та відеотехніки.
Крім того, позивач не був належним
чином повідомлений про початок
проведення перевірки, не був
ознайомлений зі своїми правами, був
позбавлений можливості надати
письмові пояснення та подати докази на
їх підтвердження.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги з
підстав, викладених в
адміністративному позові, надав
пояснення, аналогічні тим, що наведені
у позовній заяві, просив задовольнити
позов.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, надали письмові
заперечення (а.с. 44-47), зокрема
пояснивши, що вказана перевірка
проведена у відповідності до вимог
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
зокрема перевірка цього об'єкта була
передбачена планом перевірок об'єктів
будівництва на території
Закарпатської області на IV квартал 2013
року, згідно якого в грудні 2013 року було
заплановано провести перевірку об'єкта
будівництва "Реконструкція житлового
будинку та магазину з проведенням
добудови під магазин та влаштування
житлових приміщень в АДРЕСА_1 згідно
зареєстрованої декларації про початок
виконання будівельних робіт № ЗК
5".

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін та
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного
судочинства є, зокрема, захист прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади; до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження, що визначено ч.1, 2 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення; 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення; 9) з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку, що передбачено ч.3 ст.2 КАС
України.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності встановлює
Закон України "Про регулювання
містобудівної діяльності" від 17 лютого
2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038).

Управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється, зокрема,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, що передбачено ст.6 Закону №
3038.

Згаданий вид державного управління
здійснюється, крім іншого, шляхом
контролю за дотриманням законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
вимог будівельних норм, державних
стандартів і правил, положень
містобудівної документації всіх
рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
проектної документації, про що
зазначено в п.6 ч.1 ст.7 Закону № 3038.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Закону № 3038
посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право: 1)
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню; 2)
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
3) видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт; 4)
проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації; 10) здійснювати
фіксування процесу проведення
перевірки з використанням аудіо- та
відеотехніки тощо.

Згідно з ч.10 ст. 41 Закону № 3038 суб'єкт
господарювання має право звернутися до
суду щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності посадових осіб органу
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
утворена як юридична особа публічного
права згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 549 "Про утворення територіальних
органів Державної
архітектурно-будівельної інспекції".

Відповідно до Положення про інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області
відповідач є територіальним органом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України.

Таким чином, у спірних правовідносинах
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
виступає у якості суб'єкта владних
повноважень, як наслідок, оскаржуване
рішення відповідача має бути
перевірено на відповідність критеріям,
наведеним у ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що на підставі направлення на
здійснення планової перевірки № 74 від
16 грудня 2013 року посадовою особою
інспекції із залученням заступника
голови смт. Тересва Половко В.І.,
землевпорядника смт. Тересва ОСОБА_5,
свідків проведена перевірка об'єкту
будівництва, в результаті якої
встановлено, що фізичною ообою -
підприємцем ОСОБА_1 здійснено
експлуатацію об'єкту в смт. Тересва,
вул. Народна, 11, Тячівського району не
введеного в експлуатацію у
відповідності до чинного
законодавства, чим порушено ч. 8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", п. 12 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
КМУ № 461 від 13 квітня 2011 року, про що
скаледено акт перевірки від 26 грудня 2013
року (а.с. 6).

Суд зазначає, що Акт перевірки
підписаний особою, що здійснювала
перевірку - ОСОБА_6, Головою та
землевпорядником смт. Тересва Половко
В.І. та ОСОБА_5, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_7
Разом з тим, суд констатує, що вказаний
акт не підписаний свідками ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

26 грудня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (а.с. 8-9). Як
вбачається із даного протоколу такий
також не підписаний свідками ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

На підставі акту перевірки та
протоколу 26 грудня 2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області
складено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил, в
якому встановлено факт експлуатації
об'єкту не введеного в експлуатацію
відповідно до вимог чинного
законодавства, що є порушенням п. 8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та міститься
вимога про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності будівельних норм, державних
стандартів і правил у строк до 27 лютого
2013 року.

Суд констатує те, що виконання припису
у строк до 27 лютого 2013 року є
неможливим, оскільки сам припис
винесений 26 грудня 2013 року, та разом з
тим зазначає, що позивач позбавлений
права на добровільне усунення порушень
виявлених перевіркою.

30 грудня 2013 року за наслідками розгляду
матеріалів справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, першим
заступником начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю Шеба О.В. було винесено
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 51-3, якою ФОП ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 6
ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено штраф у розмірі 109 620,00
гривень. Оскаржувана постанова не
містить підпису позивача про її
отримання, а також в ній відсутня
інформація про надіслання її
примірника поштою - не зазначений
оператор поштового зв'язку, дата та
номер поштового відправлення. (а.с. 5).

З приводу встановлених перевіряючими
за наслідками проведеної перевірки
порушень позивачем вимог п. 8 ст. 39
Закону № 3038", суд дійшов висновку про
наступне.

У відповідності до ст. 41 Закон № 3038
державний архітектурно-будівельний
контроль - це сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Згідно вимог ч. 3 ст. 41 Закону орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 41 цього Закону,
посадові особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право складати
протоколи про вчинення правопорушень,
акти перевірок та накладати штрафи
відповідно до закону.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до п. 5 Порядку № 553,
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Згідно п. 12 Порядку № 553, посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва (п. 9
Порядку №553).

Відповідно до п. 16 Порядку № 553 за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (пункт 17
Порядку №553).

Разом з цим, відповідно до пункту 18
Порядку №553, акт перевірки складається
у двох примірниках. Один примірник
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Припис складається у двох примірниках.
Один примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль
(пункт 19 Порядку №553).

З матеріалів справи судом встановлено,
що ні протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, ні акт
перевірки не відповідають вимогам
чинного законодавства, так як
оформлені з порушеннями, а саме не
містять підписів свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Що стосується припису, то суд констатує
те, що в такому також містяться
неточності, оскільки винесений 26
грудня 2013 року, а строк його виконання -
27 лютого 2013 року, що позбавляє позивача
добровільно усунути виявлені
порушення.

Крім того, у відповідності до п. 11
Порядку здійснення державного
архітектурно- будівельного контролю
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право здійснювати фіксування
процесу проведення перевірки з
використанням аудіо- та відеотехніки.

Однак, як встановлено судом із
матеріалів справи та не заперечувалося
представниками відповідача проведення
перевірки реконструкції об'єкту
житлового будинку та магазину з
проведенням добудови під магазин та
житлові приміщення по вул. Народній,
буд. 11 смт. Тересва здійснювалося без
аудіо- та відеотехніки, натомість
використовувалася фотозйомка, яка не є
належним та допустимим доказом по
даній адміністративній справі.

Дослідивши матеріали справи в розрізі
даних правових норм, суд приходить до
висновку, що відповідачем не дотримано
процедуру щодо порядку проведення
перевірки, а тому акт позапланової
перевірки, протокол та припис, складені
відповідачем 26 грудня 2013 року не
можуть вважатися належними доказами
вчинення позивачем правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
п.6. ч. 2 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

За таких обставин, висновки
відповідача про порушення позивачем
вимог діючого законодавства є
неправомірними, та як наслідок,
нарахування суми штрафних санкцій на
підставі оскаржуваної постанови -
протиправним.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" передбачено,
що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців, що призвели
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
державними стандартами і правилами.

Законодавче визначення поняття
експлуатації будівлі або споруди
міститься в ч.2 "Терміни та визначення"
Правил обстежень, технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України, Державного комітету України
по нагляду за охороною праці від 27
листопада 1997 р. N 32/288 та зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 6 липня
1998 р. за N 423/2863.

Експлуатація будівлі або споруди -
використання будівлі (споруди) згідно з
функціональним призначенням та
проведенням необхідних заходів до
збереження стану конструкцій, при
якому вони здатні виконувати задані
функції з параметрами, що визначені
вимогами технічної документації.

Беручи до уваги, що відповідачем не
було надано суду жодних доказів на
підтвердження факту того, що позивач
здійснював експлуатацію об'єкта, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог про скасування
Постанови № 51-3 від 30 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, з урахуванням доказів у їх
сукупності, суд приходить висновку, що
відповідачем не доведено
правомірність винесення постанови
належними та допустимими доказами,
тому позов є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 160, 163, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області - задоволити.

2.Скасувати постанову №51-3 по справі про
адміністративне правопорушення від
30.12.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності та
накладення адміністративного
стягнення передбаченого абз. 4, п. 6, ч. 2,
ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності".

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (вул. Борканюка, буд.
13, смт. Тересва, Тячівський район,
Закарпатська область, 90564) витрати зі
сплати судового збору в сумі 73,00
(сімдесят три гривні) грн.

4. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 24 березня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 27
березня 2014 року.