Справа № 802/4835/13-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 березня 2014 р.
Справа № 802/4835/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Ємельянова Родіона Ігоровича

позивача: Федик
Ю.Ю.

відповідача:
Янушкевича А.С.

третьої особи :
Никонюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд"

до: державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача : Вінницька міська рада,
Стадницька сільська

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

У червні 2008 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
звернулося відкрите акціонерне
товариство "Південьзахідшляхбуд" до
Державної податкової інспекції у місті
Вінниці про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.05.2010 року
скасовано ухвалу Вінницького
окружного адміністративного суду від
25.12.2008 року про залишення позовної
заяви без розгляду у справі №2а-7925/08 за
позовом Відкритого акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд" до
Державної податкової інспекції у м.
Вінниці, за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору:
Вінницької міської ради та Стадницької
сільської ради Вінницької області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№0/0 від 30.05.2008 року, а справу
направлено до Вінницького окружного
адміністративного суду для
продовження розгляду.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2010 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06 листопада 2013 року
скасовано постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
02.08.2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суд
від 02.11.2010 року, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи,
позовні вимоги вмотивовані тим, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню, оскільки прийняте
на підставі акту перевірки від 25.05.2008
року, висновки якого є
необґрунтованими. Так, на
підтвердження вказаного, поряд з
іншим, позивач посилається на те, що в
Постанові Верховної ради України від
19.06.2003 року "Про зміну меж м. Вінниці
Вінницької області", яка стала
підставою для визначення відповідачу
в оскаржуваному повідомленні-рішенні
податкових зобов'язань зі сплати
земельного податку, не визначено, які
саме землі Стадницької сільської ради
включаються в межі міста Вінниця, у
зв'язку з чим неможливо встановити, яка
саме частина належної ВАТ
"Південьзахідшляхбуд" земельної
ділянки входить у межі м. Вінниці та
який її розмір. Також, зазначає позивач,
в порушення вимог ст. 20 Закону України
"Про землеустрій" не було розроблено
проекту землеустрою щодо встановлення
і зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень, та не внесено відповідних
змін до державного кадастру, а відтак,
спірна земельна ділянка належить до
земель Стадницької сільської ради.

В судовому засіданні 24.03.2014 року
протокольною ухвалою замінено
неналежного відповідача - Державну
податкову інспекцію м. Вінниці на
належного відповідача - Вінницьку
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги та просив суд задовольнити
адміністративний позов.

Представник відповідач проти
задоволення позову заперечував та
просив суд відмовити у задоволенні
адміністративного позову з підстав
викладених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - проти позову
заперечував, посилаючись на позицію
податкового органу.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, дослідивши
надані докази та матеріали справи, в
судовому засіданні встановлено
наступне.

В період з 25.04.2008 року по 13.05.2008 року
відповідно до плану - графіка
проведення документальних перевірок
суб'єктів господарювання (а.с.96-103 том 1)
та на підставі направлень на перевірку
від 28.03.2008 року №851/10/23, від 25.04.2008 року
№1083/10-23 (а.с.94-95 том 1) головними
державними податковими ревізорами -
інспекторами, радниками податкової
служби ІІІ рангу відділу супроводження
податкового аудиту великих платників
податку, управління податкового
контролю юридичних осіб ДПІ у м.
Вінниці Бугай Ж.М. і Коваленко І.П.,
завідувачем сектору податків з
доходів фізичних осіб, інспектором
податкової служби І рангу відділу
адміністрування податку з доходів
фізичних осіб та податку з власників
транспортних засобів управління
оподаткування фізичних осіб ДПІ у м.
Вінниці Мельниковою Н.І., та головним
державним податковим ревізором -
інспектором, інспектором податкової
служби І рангу відділу погашення
простроченої заборгованості ДПІ у м.
Вінниці Гаврилюк Г.С. проведена планова
виїзна документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання платником податків
ВАТ "Південьзахідшляхбуд" вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2007 року
по 31.12.2007 року.

Наказом начальника ДПІ у м. Вінниці
№781/23п від 25.04.2008 року продовжено термін
проведення зазначеної перевірки на 10
днів (т. 1 а.с.96).

За результатами проведеної перевірки
складено акт №1078/23-114/03449841 від 23.05.2008
року (т. 1 а.с.106-158), яким зафіксовано
порушення позивачем вимог ст. 14 Закону
України "Про плату за землю", яке
полягає в тому, що підприємством
занижено суму податкового зобов'язання
зі сплати земельного податку за 2007 рік
на суму 16288,00 грн.

Висновок податкового органу про
заниження позивачем суми податкового
зобов'язання зі сплати земельного
податку за 2007 рік на суму 162885,00 грн. та
відповідне порушення ним вимог ст. 14
Закону України "Про плату за землю"
ґрунтується на тому, що належна
позивачу земельна ділянка загальною
площею 7,2329 га, яка розташована по вул.
Промисловій в с. Стадниця, Вінницького
району, Постановою Верховної ради
України від 19.06.2003 року "Про зміну меж м.
Вінниці Вінницької області", включена
до меж міста Вінниці і, відповідно до
акту прийомки - передачі земель з
Вінницького району до м. Вінниці,
передана до земель м. Вінниці, що не
враховано ВАТ "Південьзахідшляхбуд",
яке в січні 2008 року подало до ДПІ у м.
Вінниці уточнюючий розрахунок
земельного податку за 2007 рік, в якому
зменшило раніше нараховану суму
податку за землю в с. Стадниця на 108963
грн., визначивши суму своїх податкових
зобов'язань виходячи з розміру
земельного податку встановленого для
земельних ділянок, розташованих у
межах Вінницького району, занизивши
тим самим податкові зобов'язання зі
сплати земельного податку за 2007 рік на
суму 162885 грн. (а.с.144 том 1).

30.05.2008 року на підставі вказаного акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення №0/0 від
30.05.2008 року, відповідно до якого
позивачеві визначено податкове
зобов'язання зі сплати земельного
податку в сумі 244328 грн., в тому числі
162885 грн. основного платежу та 81443 грн.
штрафних (фінансових) санкцій (а.с.16 том
1).

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржити його до суду та звернувся із
даним позовом до Вінницького окружного
адміністративного суду.

Проаналізувавши матеріали справи та
надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов
висновку про достатність підстав для
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підставі акту №1078/23-114/03449841 від 23.05.2008,
складеного за результатом планової
виїзної документальної перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ВАТ
«Південьзахідшляхбуд» вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства у період з 01.01.2007 по
31.12.2007, податковим органом винесено
податкове повідомлення рішення від
30.05.2008 №0/0 про визначення
податкового зобов'язання зі сплати
земельного податку в сумі 244328,00грн. у
тому числі 162885,00грн. основного платежу
та 81443,00грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Разом із тим, підставою для визначення
податкових зобов'язань слугував
висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог ст. 14 Закону
України «Про плату за землю»,
внаслідок заниження суми податкового
зобов'язання зі сплати земельного
податку за 2007 рік на суму 162885,00грн.

При цьому, податковий орган виходив з
того, що належна позивачу земельна
ділянка загальною площею 7,2329 га, яка
розташована по вул. Промисловій в с.
Стадниця, Вінницького району,
постановою Верховної Ради України від
19.06.2003 «Про зміну меж м. Вінниці
Вінницької області», включена до меж
міста Вінниці і, відповідно до акту
прийомки - передачі земель з
Вінницького району до м. Вінниці,
передана до земель м. Вінниці, що не
враховано ВАТ «Південьзахідшляхбуд»,
яке в січні 2008 року подало до ДШ у м.
Вінниці уточнюючий розрахунок
земельного податку за 2007 рік, в якому
зменшило раніше нараховану суму
податку за землю в с. Стадниця на
108963,00грн., визначивши суму своїх
податкових зобов'язань виходячи з
розміру земельного податку
встановленого для земельних ділянок,
розташованих у межах Вінницького
району.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про плату за землю»,
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель.

Частиною другою вказаної статті
передбачено, що власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв) та
землекористувачі, крім орендарів та
інвесторів - учасників угоди про
розподіл продукції, сплачують
земельний податок.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
плату за землю», об'єктом плати за землю
є земельна ділянка, а також земельна
частка (пай), яка перебуває у власності
або користуванні, у тому числі на
умовах оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Земельного
кодексу України, платежі за землю
надходять до бюджетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів, на території яких
знаходяться земельні ділянки.

Судом встановлено, що 19.12.2003 між
Вінницькою районною державною
адміністрацією та ВАТ
«Південьзахідшляхбуд» укладено
договір купівлі - продажу земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення площею 7,2326 га, що
розташована за адресою: вул. Промислова
№5, №7а, №9, №11, с. Стадниця, Вінницький
район, Вінницька область. Земельна
ділянка на момент її придбання була
розташована на землях Стадницької
сільської ради за межами населеного
пункту.

На підставі вказаного договору 29.12.2003
ВАТ «Південьзахідшляхбуд» видано
державний акт на право власності на
придбану земельну ділянку за цільовим
призначенням земельної ділянки - «для
автомобільного транспорту», відомості
про що 29.12.2003 внесено до бази даних
автоматизованої системи ведення
державного земельного кадастру,
земельній ділянці присвоєно
кадастровий номер :07:001:0041.

Позивачем, як власником земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення площею 7,2326 га, що
розташована за адресою: вул. Промислова
№5, №7а, №9, №11, с. Стадниця, Вінницький
район, Вінницька область (кадастровий
номер :07:001:0041), 26.01.2007 подано
податковий розрахунок земельного
податку від 23.01.2007, відповідно до якого
задекларовано до сплати всього:
127844,00грн. земельного податку, в тому
числі 108963,33грн. за спірну земельну
ділянку, 18881,61грн. за земельну ділянку
по вул. Складській у м. Вінниці.

22.01.2008 ВАТ «Південьзахідшляхбуд»
подано уточнений розрахунок
земельного податку, відповідно до
якого зменшено податкові зобов'язання
платника на суму 108963,33грн. - в частині
податкових зобов'язань зі сплати
земельного податку за земельну ділянку
в с. Стадниця розрахувавши сума
земельного податку виходячи із ставки
земельного податку, визначеного для
земельних ділянок Вінницького району.

Судом також встановлено, що на
виконання постанови Верховної ради
України від 19.06.2003 «Про зміну меж м.
Вінниці Вінницької області» 08.01.2004
комісією, відповідно до акту
прийомки-передачі земель з Вінницького
району до м. Вінниця, проведено
передачу земельно - облікових та інших
документів статистичної звітності, які
обліковувались в сільських (селищних)
радах Вінницького району та передано
до м. Вінниці територію загальною
площею 774 га, в тому числі землі
Стадницької сільської ради, та
розташовану на них земельну ділянку
ВАТ «Південьзахідшляхбуд».

Суд, задовольняючи адміністративний
позов, виходив з наступного.

Згідно ст. 13 Закону України «Про плату
за землю» підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру, а орендної плати
за земельну ділянку, яка перебуває у
державній або комунальній власності, -
договір оренди такої земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 193 Земельного кодексу
України (у редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
державний земельний кадастр - це єдина
державна система земельно-кадастрових
робіт, яка встановлює процедуру
визнання факту виникнення або
припинення права власності і права
користування земельними ділянками та
містить сукупність відомостей і
документів про місце розташування та
правовий режим цих ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Основним завданням ведення державного
земельного кадастру є забезпечення
повноти відомостей про всі земельні
ділянки; застосування єдиної системи
просторових координат та системи
ідентифікації земельних ділянок;
запровадження єдиної системи
земельно-кадастрової інформації та її
достовірності (ст.195 Земельного кодексу
України).

За змістом п. п. 1, 2 Положення про
порядок ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.01.1993
№15 (далі - Положення №15), державний
земельний кадастр призначений,
зокрема, для обґрунтування розмірів
плати за землю та включає дані
реєстрації права власності, права
користування землею та договорів на
оренду землі, обліку кількості та
якості земель, бонітування ґрунтів,
зонування територій населених пунктів,
економічної та грошової оцінки земель.

Відповідно до п. 8 Положення №15 облік
кількості земель ведеться по власниках
землі і землекористувачах, у тому числі
орендарях. При обліку кількості земель
виділяються: землі в межах населених
пунктів; землі за межами населених
пунктів; землі за категоріями; землі за
формами власності; зрошувані і осушені
землі; землі, що надані в тимчасове
користування, в тому числі на умовах
оренди; землі, що оподатковуються, та
землі, що не оподатковуються.

З аналізу викладених норм вбачається,
що до Державного земельного кадастру
вноситься інформація про права
власності, права користування землею
та договорів на оренду землі, а також
інформація щодо правового режиму
земель в контексті зонування територій
населених пунктів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Так, Вищий адміністративний суд,
скасовуючи рішення судів попередніх
інстанцій та направляючи справу на
новий розгляд, наголосив на тому, що у
даному випадку дослідженню підлягають
відповідність бази оподаткування
даним земельного кадастру, в тому числі
щодо правового режиму.

Як вбачається із витягу з Державного
земельного кадастру, у ньому зазначені
відомості про реєстрацію земельної
ділянки на підставі технічної
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі ( на місцевості) від 28.04.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що
підстави для сплати земельного податку
до бюджету м. Вінниці виникли тільки у
2013 році, та не існували на час винесення
оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані сторонами докази та матеріали
справи у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що викладені вище критерії
при винесенні оспорюваного
податкового повідомлення - рішення
відповідачем не дотримані.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Мотивація та докази, на які посилається
відповідач заперечуючи проти позову,
не дають суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували доводи позивача, а
встановлені у справі обставини не
підтверджують позиції відповідача
покладеної в основу оскаржуваного
рішення.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
правомірність свого рішення, у зв'язку
з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню, а податкове
повідомлення рішення №0/0 від
30.05.2008 року є протиправним та підлягає
скасуванню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
15950/10/23 від 30.05.2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд" () понесені ним судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
3,40 грн. шляхом їх безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жданкіна Наталія
Володимирівна