Справа № 2а-771/12
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-771/12
Головуючий у 1-й інстанції: Міланіч А.М.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Бородянському районі
Київської області на постанову
Бородянського районного суду
Київської області від 14 лютого 2012 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Бородянському районі
Київської області про зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бородянського
районного суду Київської області від 14
лютого 2012 року позовні вимоги
задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати дану постанову та прийняти
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, постанову суду
в частині задоволення позовних вимог
за період з 01 грудня 2010 року по 14
березня 2011 року - скасувати, дані
позовні вимоги - залишити без розгляду.
В іншій частині оскаржувану постанову -
залишити без змін.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує постанову суду та залишає
позовні заяву без розгляду з підстав,
передбачених ст.100 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне

З матеріалів справи вбачається,
що позивач є непрацюючим пенсіонером,
який проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, дружиною
померлого ліквідатора наслідків
аварії на ЧАЕС та має статус «дитина
війни».

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» громадянам, які працюють
на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати;

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до положень ч.1 ст. 52 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
щомісячна компенсація в разі втрати
годувальника призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

ЗУ «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» до ст. ст.
39, 52 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» були
внесені змін, якими зменшено розмір,
зазначених в них виплат.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
року визнано таким, що не відповідають
Конституції України положення ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» якими
внесено зміни до ст.ст. 39,52 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб щорічно
встановлюється ЗУ «Про державний
бюджет України» на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни»
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим вона звернулась до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530.

Частиною 2 ст. 99 КАС України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Про порушення свого права на
отримання вищеперелічених виплат в
розмірах, передбачених ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 01
грудня 2010 року по 14 березня 2011 року
позивач мав дізнатися відповідно в
період з грудня 2010 року по березень 2011
року. Однак, з позовною заявою позивач
звернувся тільки 14 вересня 2011 року,
підтвердженням чого є відбиток штампу
реєстрації вхідної кореспонденції
Бородянського районного суду
Черкаської області. Тобто, позивачем
пропущено строк, встановленого ст.99 КАС
України.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про необхідність
задоволення позовних вимог за період з
01 грудня 2010 року по 14 березня 2011 року,
чим порушив норми процесуального
права.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала,
не знайде підстав для поновлення
позивачу строку, про що
постановляється ухвала. Колегія суддів
не вбачає підстав для поновлення
позивачу пропущеного строку звернення
до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
задоволенню підлягають тільки позовні
вимоги за період з 15 березня 2011 року по
22 липня 2011 року.

Отже, оскаржувана постанова суду в
частині задоволення позовних вимог за
період з 01 грудня 2010 року по 14 березня
2011 року підлягає скасуванню, а дані
позовні вимоги залишенню без розгляду.
В частині задоволення позовних вимог з
15 березня 2011 року по 22 липня 2011 року -
оскаржувану постанову суду слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 41, 99, 100, 197, 183-2, 198, 200,
205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 14 лютого 2012
року в частині задоволення
адміністративного позову за період з 01
грудня 2010 року по 14 березня 2011 року
скасувати, адміністративний позов в
цій частині залишити без розгляду.

В частині задоволення
адміністративного позову за період з 15
березня 2011 року по 22 липня 2011 року
постанову Бородянського районного
суду Київської області від 14 лютого 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.