Справа № 812/668/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
справа №812/668/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Яковенка М.М., Блохіна А.А.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі № 812/668/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій неправомірними, стягнення
виплаченої пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
розмірі 1050,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 31.01.2014 року звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що на відповідача
покладений обов'язок по своєчасному та
повному відшкодуванню органам
Пенсійного фонду пенсій, сплачених
особам, яким призначені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Позивачем сплачується
ОСОБА_2 пенсія по втраті годувальника,
який помер внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання 15.07.1982 року. Сума
зазначеної пенсії, сплаченої за період
з червня по грудень 2013 року у
загальному розмірі складає 1050,00 грн.
Вказану суму не було прийнято
відповідачем до відшкодування, а тому
позивач звернувся до суду. Просив
визнати дії відповідача щодо не
виплати суми витрат на виплату пенсії
ОСОБА_2 по втраті годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві неправомірними та
стягнути з відповідача на його користь
виплачену пенсію ОСОБА_2 по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві в
розмірі 1050,00 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з даною постановою
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позов у повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що постанова суду
винесена з порушенням норм
матеріального права. Апелянт
посилається на норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 та зазначає, що ст. 37 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не містить
положення про те, що саме на момент
смерті годувальника дружина повинна
досягти пенсійного віку.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами встановлено, що між
Управлінням Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська та
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
підписані акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з червня по
грудень 2013 року (а.с. 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24).

Витрати позивача з виплати пенсії
ОСОБА_2 по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з червня по
грудень 2013 року складають 1050,00 грн.
Вказані витрати увійшли до актів
щомісячної звірки витрат по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного на виробництві або
професійного захворювання.
Відповідачем суми витрат пенсійного
органу на виплату ОСОБА_2 пенсії по
втраті годувальника до відшкодування
не прийнято, оскільки ОСОБА_2 на момент
загибелі годувальника була
працездатною (а.с. 7, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25).

Колегія суддів відзначає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи і визначив коло
нормативно-правових актів, що
регламентують спірні правовідносини.

Проблемою даного спору є не питання
ревізування призначеної пенсії, а
наявність або відсутність обов'язку
відповідача щодо відшкодування
Управлінню Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
виплачених пенсій.

Статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі - Закон № 1058)
встановлено, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону,
незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36
цього Закону пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(надалі - Закон № 1105).

Пунктом «д» статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

При цьому колегія суддів звертає
увагу апелянта на те, що кожний
страховий випадок має дату його
утворення. І саме цією датою
визначаються всі правові наслідки для
зацікавлених осіб.

Згідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.
Непрацездатними особами є жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
відповідачем не відшкодовано витрати у
сумі 1050,00 грн., понесені позивачем на
виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
оскільки ОСОБА_2 на момент смерті
годувальника, не досягла 55 річного віку
та була працездатною. В той же час,
пенсія вказаній особі призначена при
досягненні нею пенсійного віку.

На день смерті ОСОБА_3 його
дружині ОСОБА_2 було повних 27 років.
ОСОБА_2 з 1 вересня 2010 року отримує
пенсію по втраті годувальника, який
помер в наслідок нещасного випадку на
виробництві 15.07.1982 року (а.с. 8-10, 11)

Відтак, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскільки позивачем
виплачувалася допомога у зв'язку з
втратою годувальника особі, що не
відповідає критеріям, визначеними
статтею 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідач не
зобов'язаний відшкодовувати суми
вказаних виплат позивачу.

Оскільки ОСОБА_2, на день смерті
чоловіка була працездатною особою і не
досягла 55 років, то право на отримання
виплат в неї не виникло. Тому витрати на
виплату їй пенсії не підлягають
стягненню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач зобов'язаний
відшкодовувати пенсію по втраті
годувальника лише у разі, якщо на
утриманні годувальника знаходились
особи, які були непрацездатними на
момент його смерті.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції постанова
прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська у
справі № 812/668/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі № 812/668/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій неправомірними, стягнення
виплаченої пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
розмірі 1050,00 грн. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Г.М.Міронова

Судді
М.М.
Яковенко

А.А.Блохін