Справа № 804/15796/13-а
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юхно І.В.
при секретарі - Фросіні С.Ю.
представника позивача - Чернової А.В.
представника відповідача - Задорожної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
Митниці Міндоходів України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та
скасування картки відмови у митному
оформленні та рішення, стягнення
надмірно сплаченого податку на додану
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області, в
якому позивач з урахуванням змін до
позовних вимог принятих судом, просив:
- визначити протиправною та
скасувати картку відмови у митному
вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України;
- визнати протиправною та
скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів № 110100000/2013/200420/1
від 12 вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України.
- стягнути з Дніпропетровської митниці
через Державну казначеську службу
України у Дніпропетровській області
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у сумі 12 097,08 гривень, що
перерахована як фінансова гарантія
сплати митних платежів на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Торговий дім Профіль
- повернути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Профіль України» судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 172,05 грн.
В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що ТОВ «Торговий Дім
Профіль України» 09 вересня 2013р.
сформувало митну декларацію №
110100000/2013/228215 та надало її до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний» для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні, з наданням усіх необхідних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару за основним
(першим) методом. Відповідачем було
винесено Рішення про коригування
митної вартості товарів №110100000/2013/200420/1
від 12 вересня 2013 р. та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації
Позивач не погоджується з винесеною
відповідачем карткою відмови в митному
оформленні товару та рішенням,
оскільки вважає, що відповідачу надані
всі документи і дотримані всі умови,
визначені ст.53 Митного кодексу
України, необхідні для визначення
митної вартості за основним методом.
Представник позивача в судовому
засіданні зауважив, що відповідачем
були проігноровані, як основний метод
визначення митної вартості товару, що
імпортувався позивачем, так і
другорядні методи, окрім останнього -
резервного. Наслідками зазначених дій
відповідача стало збільшення митної
вартості товару, який імпортувався
позивачем. У підсумку позивачу було
донараховано відповідачем додатково
податок на додану вартість у сумі 12
097,08 грн. Представник позивача зазначив,
що дії відповідача є протиправними з
Зовнішньоекономічний контракт
купівлі-продажу № 15/11/12 від 15.11.2012 року
був укладений Позивачем з
безпосереднім виробником продукції
(товару), який має право визначати
вартісні показники продукції, що ним
виробляється та експортується з
урахуванням рівня світових цін.
Вартість продукції (товару), що
імпортується за вищезазначеним
Договором відповідно до його умов
підлягає попередній 100% оплаті, що було
виконано Позивачем, а докази цієї дії
надані Відповідачу. Позивачем при
формуванні митної вартості
імпортованого товару враховані усі
належні витрати щодо його закупівлі та
транспортуванню. Позивач вважає, що за
умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані ним
для митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування відповідачем переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
відповідача щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. Позивач вважає, що за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим (основним)
методом, застосування відповідачем
коригування митної вартості є
передчасним. З огляду на викладене,
позивач вважає, що прийняті
відповідачем Рішення про коригування
митної вартості товарів №110100000/2013/200420/1
від 12 вересня 2013 р. та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації
протиправними та просить їх скасувати,
а донараховану додатково суму податку
повернути позивачу. Представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
заперечував в повному обсязі. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що за результатами проведеного
контролю із застосуванням системи
управління ризиками Автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 МКУ
в автоматизованому порядку було
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів. Так,
посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів відповідно до п.4.1.
ст. 54 Митного кодексу України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості. В
результаті такого контролю
встановлено, документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:
адреса відправника та умови поставки
згідно додатку від 06.06.2013 №9 до
контракту від 15.11.2012 № 15/11/12
відрізняються від даних інвойсу від
20.06.2013 № JB320130612 (з огляду на це,
неможливо ідентифікувати товар).
митним органом направлено електронне
повідомлення, яким було зобов'язано
декларанта протягом 10 календарних днів
надати (за наявності) такі додаткові
документи: виписку з бухгалтерської
документації; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини. Позивач
листом від 10.09.2013 № 01-339 зазначив, що на
його думку, виявлені розбіжності не
впливають на визначення митної
вартості товару, а також повідомив
митницю про неможливість надання
додаткових документів. 12.09.2013 року
уповноваженою особою митниці прийняте
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200420/1, де
зазначається про неподання Позивачем
до митного оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості. Неможливість застосування
першого методу обумовлена ненаданням
Позивачем затребуваних митницею
додаткових документів, а також
наявністю розбіжностей в наданих
документах та ненаданням Позивачем
обґрунтувань таких розбіжностей. У
документах, поданих Позивачем виявлено
наступні розбіжності, з огляду на які
застосування першого методу
визначення митної вартості не може
бути здійснено: 1. Умови поставки згідно
додатку від 06.06.2013 № 9 до контракту від
15.11.2012 № 15/11/12 відрізняються від даних
інвойсу від 20.06.2013 №№20130612. Додаток від
06.06.2013 № 9 до контракту визначає
наступні умови поставки: CFR Одеса,
Україна. В той же час, поданий до
митного оформлення інвойс від 20.06.2013
№JВ20130612, в якості умов поставки вказує
CFR Чиндао, КНР. Такі суттєві розбіжності
не дають можливості ідентифікувати
товар та обрахувати транспортні
витрати, що є невід'ємною складовою
митної вартості товару; 2. Адреса
відправника згідно додатку від 06.06.2013 №
9: Jingbo Industrial, Boxing, Binzhoa city, Shandong, China.
Інвойс від 20.06.2013 № Л320130612 в графі
„Видавець" містить наступне: „Shandong
CHAMBROAD HOLDING CO.Ltd", із зазначенням адреси:
JINGBO SCIENTIFIC AND TECHNOLOGICAL INDUSTRIAL PARK BOXING SHANDONG
CHINA. Таким чином, наявність в
товаросупровідних документах
розбіжностей, що стосуються умов
поставки не дає можливості достовірно
обрахувати всі складові митної
вартості заявленого до митного
оформлення товару. З огляду на
вищевикладене, представник
відповідача вважає, що картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та рішення
про коригування митної вартості
товарів прийняті митним органом
правильно, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений законом, вони є
правомірними та не підлягають
скасуванню. Представник відповідача в
судовому засіданні просив відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача до суду не з'явилась, про
дату, час та місце судового засідання
повідомлена належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.
Про причини неявки не повідомила,
жодних заперечень, заяв чи клопотань до
суду не надала.

Враховучи положення ст.128 КАС України
суд прийшов до висновку про можливість
розгляду справи за даною явки сторін та
наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» ().

Позивачем з фірмою Shandong CHAMBROAD HOLDING CO.Ltd
(КНР) було укладено Контракт
купівлі-продажу № 15/11/12 від 15.11.2012 р. та
додаток (специфікацію) №9 від 06.07.2013
року до контракту № 15/11/12 від 15.11.2012 р.

Відповідно до вищезазначеного
контракту постачальник здійснив
поставку товарів на умовах поставки CFR
Чиндао, потр відгрузки - Чиндао, КНР,
порт призначення - Одесса, Україна.
Відповідно до умов контракту та
додатку до нього поставка відбувається
на умовах 100% передплати, строк
відгрузки - протягом 15 днів після
оплати. Відповідно до специфікації №9
від 06.07.2013 року, яка є невід'ємною
частиною контракту № 15/11/12 від 15.11.2012 р.,
покупець зобов'язується купити у
продавця, а продавець зобов'язується
поставини та передати у власність
прокат плаский оцинкований гарячим
способом.

09.09.2013 позивач звернувся до відділу
митного оформлення митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний»
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для оформлення вантажу за вищевказаним
контрактом, шляхом подання
вантажно-митної декларації, а саме: №
110100000/2013/228215 від 09.09.2013 року разом з
документами зазначеними у графі 44
вказаної ВМД.

Посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів відповідно до п.4.1.
ст. 54 Митного кодексу України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

адреса відправника та умови поставки
згідно додатку від 06.06.2013 №9 до
контракту від 15.11.2012 № 15/11/12
відрізняються від даних інвойсу від
20.06.2013 № JB320130612 (з огляду на це,
неможливо ідентифікувати товар).

Відповідно до вимог другої та третьої
частини ст.53 Митного кодексу України,
під час проведення консультацій 09.09.2013
митним органом направлено електронне
повідомлення, яким було зобов'язано
декларанта протягом 10 календарних днів
надати (за наявності) такі додаткові
документи:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Позивач листом від 10.09.2013 № 01-339
зазначив, що на його думку, виявлені
розбіжності не впливають на визначення
митної вартості товару, а також
повідомив митницю про неможливість
надання додаткових документів.

Дніпропетровська митниця з
визначенням митної вартості товару у
вищевказаній вантажно-митній
декларації не погодилась та відмовила
в оформленні товару шляхом видачі
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№110100000/2013/00513 від 12 вересня 2013 р.

Карткою відмови визначено, що митне
оформлення може бути здійснено за
умови подання нової ВМД, заповненої в
установленому порядку, з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості.

12.09.2013 року Митним постом
«Дніпропетровськ-Лівобережний»
Дніпропетровської митниці було видано
рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200420/1 за
результатами якого ціна товару була
збільшена:

внаслідок застосування другорядного
методу 2(ґ), митну вартість товару було
скориговано до 0,85 доларів США/кг (на
«прокат стальний оцинкований товщиною
0,30 мм і 0,35 мм») та 0,88 дол.США/кг (на
«прокат стальний оцинкований товщиною
0,25 мм і 0,28 мм») на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МКУ.

У Рішенні про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200420/1 від 12
вересня 2013 р. зазначено про неподання
Позивачем до митного оформлення
документів, які підтверджують складові
митної вартості у відповідності до
вимог ч. 2-4 статті 53 Митного кодексу
України. Вказується також, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, не може бути прийнятий у
зв'язку з тим, що використані
декларантом відомості не підтверджені
документально (документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).

Отже, Дніпропетровська митниця
відкоригувала митну вартість товару,
внаслідок чого вартість товару було
збільшено на 7577, 37 USD.

Позивач подав нову вантажну митну
декларацію від 12.09.2013 року МД №1
10100000/2013/228602 з наданням фінансових
гарантій, відповідно до глави 45 МКУ, при
цьому товар випущено у вільний обіг з
митною вартістю визначеною
декларантом та сплати різниці суми
платежів, обчислених митним органом
відповідно до прийнятого рішення про
коригування митної вартості.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами Митного
кодексу України (в редакції від
13.03.2012р. №4495-V, чинний з 01.06.2012р.), наказу
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми
декларації митної вартості та Правил
її заповнення», Наказу Державної
митної Служби України № 230 від 03.11.2011
року.

Відповідно до статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, може здійснюватися за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); та 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод за ціною договору (вартість
операції).

09.09.2013 позивач звернувся до відділу
митного оформлення митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний»
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для оформлення вантажу за контрактом
купівлі-продажу № 15/11/12 від 15.11.2012 р.,
шляхом подання однієї вантажно-митної
декларації № 110100000/2013/228215 від 09.09.2013
року.

Митна вартість товару була заявлена
позивачем шляхом подання декларації
митної вартості форми ДМВ-1 за ціною
договору (основний метод) відповідно до
ст. 58 МК України, а саме: в розмірі 79663,63
USD.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
Позивачем були надані наступні
документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 03.12.2011
№110/2012/0001937;

- залізнична накладна для
внутрішнього сполучення від 04.09.2015
№42958710;

- коносамент від 29.06.2013 № QDSМ037645;

- банківський платіжний документ
від 07.06.2013 № 287;

- банківський платіжний документ
від 07.06.2013 № 381;

- прейскурант цін (прайс-лист
виробника) від 20.06.2013;

- висновок ДЗІ від 31.07.2013 № 9/366 про
вартісні характеристик: товару;

- розрахунок ціни (калькуляція) від
20.06.2013;

- рахунок-фактура (інвойс) від
20.06.2013 № JВ20130612;

- пакувальний лист від 20.06.2013;

- доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) вії 06.06.2013 №9;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 15.11.2011 І №15/11/12;

- сертифікат про походження товару
від 20.06.2013 №ССРІТ125357028;

- сертифікат якості від 20.06.2013 №
JВМ;

- єдиний уніфікований документ на
розміщення та тимчасове 1 зберігання
товарів №110100000/0653 від 09.09.2013;

- копія митної декларації країни
відправлення від 24.06.20151 №80379316.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу
України (далі - МКУ) має право:

- упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

- письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені ст. 53 МКУ додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

- здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному
ст. ст. 345 - 354 МКУ, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до митних органів
інших країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

- застосовувати інші передбачені
цим Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МКУ передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МКУ.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка
документів та відомостей, які
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням
системи управління ризиками та в інші
способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ визначаються за
результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52 розділу
XI МКУ.

Так, за результатами проведеного
контролю із застосуванням системи
управління ризиками Автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 МКУ
в автоматизованому порядку було
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірка
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Так, посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до п. 1 ч.4 ст. 54 Митного
кодексу України здійснено контроль
наявності в підтверджуючих документах
усіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

адреса відправника та умови поставки
згідно додатку від 06.06.2013 №9 до
контракту від 15.11.2012 № 15/11/12
відрізняються від даних інвойсу від
20.06.2013 № JB320130612 (з огляду на це,
неможливо ідентифікувати товар).

Відповідно до вимог другої та третьої
частини ст.53 Митного кодексу України,
під час проведення консультацій 09.09.2013
митним органом направлено електронне
повідомлення, яким було зобов'язано
декларанта протягом 10 календарних днів
надати (за наявності) такі додаткові
документи:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Позивач листом від 10.09.2013 № 01-339
зазначив, що надані ТОВ «ТД Профіль
України» документи повністю
відповідають вимогам ст.53 Митного
Кодексу України, всі документи вже є в
наявності в митному органі і є
вичерпними для обґрунтованого вибору
методу визначення митної вартості та
визначення митної вартості товару по
ВМД №110100000/2013/228215 від 09.09.2013 року.
Зазначив, що додаткові документи, які
вказані в повідомленні митного органу
в десятиденний термін надати
неможливо.

Згідно з ч.1 ст. 55 МКУ рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до пункту другого частини
шостої статті 54 МКУ митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У зв'язку з цим 12.09.2013 року
уповноваженою особою митниці було
прийняте Рішення про коригування
митної вартості товарів №
110100000/2013/200420/1, де зазначається про
неподання Позивачем до митного
оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості у відповідності до вимог ч. 2-4
статті 53 Митного кодексу України.
Вказується також, що метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що:

використані декларантом відомості не
підтверджені документально (документи,
які підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника відповідача,
неможливість застосування першого
методу обумовлена ненаданням
Позивачем затребуваних митницею
додаткових документів, а також
наявністю розбіжностей в наданих
документах та ненаданням Позивачем
обґрунтувань таких розбіжностей.

Відповідно до частини другої статті 52
МКУ декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів, визначений
частиною другою статті 53 МКУ.

Комерційні документи - документи, які
дають вартісну, якісну та кількісну
характеристику товару. Ці документи
оформляє на своєму бланку продавець, а
покупець на підставі їх здійснює
оплату. Вартісна характеристика товару
надається в рахунку-фактурі та у
рахунку-проформі.

Рахунок-фактура - вид комерційного
рахунка, в якому зазначено суму, що
повинна бути сплачена за товар. Окрім
свого основного призначення як
документа, в якому зазначено суму
належного за товар платежу, рахунок-
фактура може бути використаний як
супровідний документ.

Згідно загальносвітової практики,
рахунок-фактура має містити дату
складання, найменування та реквізити
продавця і покупця, найменування
товарів, їх ціну, загальну вартість
рахунку, валюту, ставки та розмір
податку.

Крім того, в рахунку-фактурі можуть
зазначатись реквізити
зовнішньоекономічної угоди,
відповідно до якої здійснюється
поставка, реквізити
відвантажувального документа,
платіжні реквізити та інші відомості, у
разі якщо їх наявність в
рахунку-фактурі передбачена умовами
договору, такі як умови поставки, умови
оплати, місце завантаження, розмір та
підстави надання знижок.

У документах, поданих Позивачем
виявлено наступні розбіжності, з
огляду на які застосування першого
методу визначення митної вартості не
могло бути здійснено:

1. Умови поставки згідно додатку від
06.06.2013 № 9 до контракту від 15.11.2012 №15/11/12
відрізняються від даних інвойсу від
20.06.2013 №№20130612.

Додаток від 06.06.2013 № 9 до контракту
визначає наступні умови поставки: CFR
Одеса, Україна. В той же час, поданий до
митного оформлення інвойс від 20.06.2013
№JВ20130612 в якості умов поставки вказує
CFR Чиндао, КНР. Такі суттєві розбіжності
не дають можливості ідентифікувати
товар та обрахувати транспортні
витрати, що є невід'ємною складовою
митної вартості товару.

Згідно Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати ІНКОТЕРМС (редакція 2000
року) умови поставки CFR являють собою
Вартість і фрахт (... назва порту
призначення).

Термін "вартість і фрахт" означає, що
поставка є здійсненою продавцем, коли
товар перейшов через поручні судна в
порту відвантаження.

Продавець зобов'язаний понести витрати
та оплатити фрахт, необхідні для
доставки товару до названого порту
призначення, проте, ризик втрати чи
пошкодження товару, а також будь-які
додаткові витрати, спричинені подіями,
що виникають після здійснення
поставки, переходять з продавця на
покупця.

Термін CFR зобов'язує продавця здійснити
митне очищення товару для експорту.

2. Адреса відправника згідно додатку
від 06.06.2013 № 9: Jingbo Industrial, Boxing, Binzhoa city,
Shandong, China.

Інвойс від 20.06.2013 № Л320130612 в графі
„Видавець" містить наступне: „ Shandong
CHAMBROAD HOLDING CO.Ltd", із зазначенням адреси:
JINGBO SCIENTIFIC AND TECHNOLOGICAL INDUSTRIAL PARK BOXING SHANDONG
CHINA.

Таким чином суд погоджується з
доводами відповідача, що наявність в
товаросупровідних документах
розбіжностей, що стосуються умов
поставки не дає можливості достовірно
обрахувати всі складові митної
вартості заявленого до митного
оформлення товару.

В судовому засіданні представники
позивача зазначили, що дійсно в додатку
№9 від 06.06.2013 року до контракту від
15.11.2012 №15/11/12 була допущена помилка, в
умовах поставки - CFR Qingdao порт було
написано помилково, що підтверджується
листом від 13.12.2013 року №015/31, який
міститься в матеріалах справи. Проте
представник митниці зазначив, що
позивач підчас митного оформлення та
проведення консультацій 09.09.2013 на
електронне повідомлення митниці лише
повідомив, що всі необхідні для
визначення митної вартості товари
документи надані, пояснень щодо
розбіжностей умов поставки надано не
було, вони надані вже підчас судового
розгляду. Проте посадова особа
Дніпропетровської Митниці Міндоходів
не може на власний розсуд без
підтверджуючих документів визначати, в
яких саме документах допущена помилка.
Лист щодо помилки в умовах поставки
датований 13.12.2013 року, тоді як митне
оформлення товару відбулось 09.09.2013
року.

Крім того, невідповідність відомостей
вказаних у інвойсі та контракті
свідчить про можливу недостовірність
поданих документів

До прийняття оскаржуваного рішення
Позивач не надав митниці документи, що
вимагались.

Отже, подані Позивачем документи, не
вказують на достовірні числові
значення складових митної вартості за
зазначеною поставкою.

Посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів було послідовно
перейдено до другорядних методів
визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 МКУ, за основу для
її визначення береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

- фізичні характеристики;

- якість та репутація на ринку;

- країна виробництва;

- виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 МКУ - (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів), у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МКУ, за митну вартість береться
прийнята митним органом вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. Відсутність інформації про
продаж подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ)
повинні ґрунтуватися на даних, які є
об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Відсутність
необхідних документів унеможливила
застосування зазначених методів.

Тому під час перевірки заявленої
митної вартості товару та здійсненні
митної оцінки виникла потреба у
використанні різних джерел її
обґрунтування та була необхідність
застосування різних підходів до оцінки
товарів.

Застосований митницею резервний метод
визначення митної вартості (ст. 64 МКУ)
базується на світовій практиці, згідно
якої в рамках цього методу
допускається розумна гнучкість в
підходах до застосування попередніх
методів визначення митної вартості.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МКУ
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
становить 0,79 дол.США/кг., рівень митної
вартості за вже оформленими митними
деклараціями, що визнані митними
органами та розраховані за ціною угоди
становить: на „прокат стальний
оцинкований товщиною 0,25 мм і 0,28 мм" - 0,88
дол.США/кг (МД №100250000/2013/68624 від 29.08.2013), а
на «прокат стальний оцинкований
товщиною 0,30 мм і 0,35 мм» - 0,85 дол.США/кг
(МД №702200001/2013/10201 від 29.07.2013).

З урахуванням викладеного, посадова
особа митниці, відповідно до ст. 55 МКУ,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
110100000/2013/200420/1 від 12.09.2013, відповідно до
якого митну вартість скориговано до 0,85
доларів США/кг (на «прокат стальний
оцинкований товщиною 0,30 мм і 0,35 мм») та
0,88 дол.США/кг (на «прокат стальний
оцинкований товщиною 0,25 мм і 0,28 мм») на
підставі наявних у митниці відомостей
із застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 60 МКУ.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за
№ 883/21195 зазначено причини, через які
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Також
посадовою особою митниці зазначено,
про проведення консультацій з
декларантом та про здійснення
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу 2(ґ)
відповідно до ст. 60 МКУ. З урахуванням
наявної у митному органі інформації
про вартість аналогічних товарів.

Таким чином суд приходить до висновку,
що Рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200420/1 від 12
вересня 2013 р. було прийнято митницею
відповідно до норм чинного
законодавства.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за митною декларацією було відмовлено
в митному оформленні та видано картку
відмови від 12.09.2013 №110100000/2013/00513.

Відповідно до ст. 256 МКУ, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови
у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Враховуючи вищевикладене,
спростовуються доводи позивача щодо
неправомірності прийняття митницею
картки відмови у митному оформлені
товарів 12.09.2013 №110100000/2013/00513.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МКУ контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом.

Митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. З цією
метою вони можуть витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності вказаної митної вартості
товару у разі наявності підстав для
сумніву, що вона визначена вірно.

Отже, митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання повинен надати лише
належні документи, оскільки надання
неналежних документів не може
вважатись виконанням вимог митного
органу щодо підтвердження митної
вартості товару.

Оскільки Позивачем не надані
документи, запитувані митницею, які у
розумінні вимог Митного кодексу
України є належними, суд приходить до
висновку, що у митниці виникли
обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, тому Відповідач
правомірно застосував шостий метод
визначення митної вартості.

Відповідно до п. 7 ст. 55 МКУ, у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, товар випущено у вільний обіг за
бажанням підприємства за МД №1
10100000/2013/228602 під фінансову гарантію
декларанта зі сплатою податків і
зборів до Держбюджету України.

Щодо вимоги позивача про повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю Торговий дім Профіль
України» з Державного бюджету України
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у розмірі 12097, 08 грн., суд
зазначає, що вказане питання
регулюється Порядком взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007 року № 611/147, а також Порядком
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України № 618
від 20.07.2007р.

Відповідно до п. 5 Порядку (№ 611/147)
передбачено, що висновок про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
готується митним органом на підставі
відповідної заяви платника про
повернення помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів.

Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку (№ 618) - для
повернення цих коштів платником
податків подається до митного органу
заява довільної форми, підписана
керівником і головним бухгалтером
суб'єкта господарської діяльності або
фізичною особою.

Оскільки судом було з'ясовано, що
позивач з відповідною заявою до
митного органу не звертався, суд вважає
вказана вимога ТОВ «Торговий Дім
Профіль України» є безпідставною,
передчасною та такою, що задоволенню не
підлягає.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи його окремих
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи його окремих положень.

За викладених обставин суд приходить
до висноку, що позовні вимоги є
необгрунтованими, а тому не пядлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору», який набрав
чинності з 23 жовтня 2013 року, внесено
зміни у підпункті 1 пункту 3 частини 2
ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,
а саме: за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру ставка судового
збору складає 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» встановлено у 2013 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1147,00 грн.

Таким чином, за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру належить сплатити судовий
збір у розмірі 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не меше 1720, 50 грн. та
не більше 4588,00 грн.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю Торговий
Дім Профіль України» сплатило судовий
збір у розмірі 172,05 грн.

Разом з тим, беручи до уваги, що
позивачем заявлено одну із позовних
вимог щодо повернення Товариству з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» з Державного
бюджету України надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі
12097, 08 грн., суд вважає, що в даному
випадку позивач мав сплатити
мінімальну допустиму суму судового
збору - 1720,50 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Таким чином, належною сплатою судового
збору з урахуванням, ставки судового
збору, приписів частини 3 статті 4
Закону України «Про судовий збір» та
вже сплаченого позивачем судового
зборгу, вважалась би сплата судового
збору у розмірі 1720,5 грн. - 172,05 грн. = 1548
грн. 45 коп.

Тому, з урахуванням приписів частини 3
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, частини 3 статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
підлягає стягненню з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» на користь
Державного бюджету України сума
судових витрат зі сплати судового
збору за подання адміністративного
позову майнового характеру (з
урахуванням вже сплаченого позивачем
судового зборгу) в розмірі 1548 грн. 45 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 158-163, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
Митниці Міндоходів України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та
скасування картки відмови у митному
оформленні та рішення, стягнення
надмірно сплаченого податку на додану
вартість - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 1548 (одна
тисяча п'ятсот сорок вісім) грн. 45 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, зазначені в ст.186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Повний текст постанови складено 27
грудня 2013 року.

Суддя

І.В. Юхно