Справа № 826/11361/13-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.11.13р. у справі №826/11361/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телко Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, третя особа: Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про
скасування рішення про коригування
митної вартості та повернення коштів

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 26.03.13р.
№100270000/2013/400372/2 та повернення надмірно
сплачених сум податку на додану
вартість у розмірі 14 321,77 грн. та 3 516,92
ввізного мита.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.11.13р. адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач та третя особа подали
апеляційні скарги, у яких просили суд
скасувати постанову з мотивів
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що
митним органом вірно визначено митну
вартість ввезеного позивачем на
територію України товару за ціною
договору щодо ідентичних товарів та
резервним методом; надмірно сплачені
кошти повертаються у разі прийняття
митним органом відповідного рішення
про повернення коштів та подання
платником заяви.

У судове засідання учасники процесу не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, докази чого наявні
в матеріалах справи, у зв'язку з чим
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційні скарги відповідача та
третьої особи, колегія суддів вважає,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матерів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі контракту від 11.01.11р. №01/01/2011 з
Фірмою «BRB Central Eastern Europe Sp. z.o.o.» (Польща)
(Продавець), специфікації №8 від 19.03.13р.
на партію товару вартістю 15296 Євро і
згідно з інвойсами від 19.03.2013 №FА/000304/2013
на суму 3768 Євро та №FА/000305/2013 на суму 11528
Євро, позивачем придбано на умовах
FCA-Краків (Польща) товар (силікони,
силікований полімер без аерозольного
пакування; органно-неорганічна сполука
у рідкому стані, яка являє собою
декаметилциклопентасилоксан;
органно-неорганічна сполука у рідкому
стані, яка являє собою
метилтриацетоксисилан), відповідного
визначеного найменування, асортименту,
кількості та ціни, на загальну вартість
15 296 Євро.

Даний товар подано до митного
оформлення згідно ВМД №100270000/2013/219710 від
22.03.13р. та задекларовано його митну
вартість згідно із ст. 58 МК за першим
методом (за ціною договору) у
загальному розмірі 166 396,14 грн., що
складається з фактурної вартості
оцінюваного товару 157 838,86 грн. (15296 Євро)
і витрат на транспортування 8 557,28 грн. У
тому числі митна вартість товару №1 - 104
323,18 грн. (10109,85 Євро), товар №2 - 22017,23 грн.
(2133,67 Євро).

На підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною договору
декларант подав до митного оформлення:
зовнішньоекономічний контракт і
додатки до нього; інвойси від 19.03.13р.
№FА/000304/2013 та №FА/000305/2013; міжнародні
автомобільні накладні (CMR) №RO/1791/2013 від
18.03.13р. і №RO/1771/2013 від 19.03.13р.; довідку ТОВ
«ТЕЛС Україна» про транспортні
витрати, згідно з якою вартість
транспортних витрат по доставці
вантажів автомобілем ВС9500СК по
маршруту 30-733 Краків - Київ до кордону
України (п/п Рава-Руська) (CMR №RO/1791/2013 від
18.03.13р. і №RO/1771/2013 від 19.03.13р.) становлять
8 557,28 грн.; вантаж не страхувався.

Додатково декларантом були надані
прайс-лист виробника товару за період
01.01.13р. по 31.03.13р. товару на умовах
поставки FCA-Краків, копію митної
декларації країни від-правлення від
19.03.13р. №13PL351020Е0039590, експертний
висновок Київської
торгово-промислової палати від 11.03.13р.
№К-533/1.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем скориговано митну
вартість товарів №№1, 2 (інвойс від 19.03.13
№FА/000305/2013) на рівні 16 007,50 Євро і 2 862,60
Євро відповідно, а разом - на 18 870,10 Євро,
про що прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 26.03.13р. №100270000/2013/400372/2.

Як зазначено в гр. 33 цього рішення, його
прийнято у зв'язку з тим, що заявлено
неповні відомості про митну вартість, а
саме у наданих документах містяться
розбіжності щодо умов поставки. Митна
вартість товару №1 скоригована за
резервним методом та ґрунтується на
митній вартості товару, митне
оформлення якого здійснено згідно з
ВМД від 12.06.12р. №100200000/2/574309; митна
вартість товару №2 скоригована за
ціною договору щодо ідентичних товарів
та ґрунтується на митній вартості
товару, подібного за якісними
характерис-тиками, митне оформлення
якого здійснено за ВМД від 04.01.13р.
№100270000/3/216086.

Позивач подав до митного оформлення
нову ВМД від 27.03.13р. №100270000/2013/219902,
згідно з якою проведено митне
оформлення товару та випущено у
вільний обіг, та сплатив ПДВ на 14 321,77
грн. та мита на 3 516,92 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що митним органом
протиправно визначено позивачу митну
вартість товару за резервним методом
та за ціною договору щодо ідентичних
товарів, оскільки Товариством було
подано вичерпний перелік документів в
підтвердження заявленої у деклараціях
митної вартості ввезеного товару.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами частин 1 - 2 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З аналізу наведених норм вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року, у
яких зокрема, зазначено: «за умови не
наведення митним органом доказів того,
що документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку №1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості»;
ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

У даному випадку, митний орган вказав
на певні розбіжності в поданих
декларантом документах, які на його
думку, впливають на числове значення
складових митної вартості товарів та
дають підстави для обґрунтованого
сумніву у достовірності відомостей про
митну вартість товарів, а саме:
неточність зазначення умов поставки у
специфікації №8 від 19.03.2013 - EXW (Краків).

Однак, вказані митним органом
розбіжності у поданих документах,
колегія суддів не вважає такими, що
впливають на визначення складових
митної вартості товарів та відповідно
дають право митному органу на
витребування додаткових документів, з
оглялу на те, що декларантом було
надано вичерпний перелік документів
передбачений ч. 2 ст. 53 МК.

Наявні в матеріалах справи документи,
чітко ідентифікують оцінюваний товар,
не містять розбіжностей та містять
дані, що піддаються обчисленню, і
підтверджують ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця - 15 296 Євро, а також вартість
транспортних витрат - 8 557,28 грн., у т.ч.
митну вартість товару №1 - 104 323,18 грн.
(10109,85 Євро), товару №2 - 22 017,23 грн. (2 133,67
Євро). Слід зазначити, що вартість
транспортних витрат розподілена
пропорційно вазі імпортованого товару.

Щодо ненадання декларантом документів,
що містять відомості про вартість
страхування, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 6-7 частини 10
статті 58 Митного кодексу України, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, витрати на
навантаження оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
порту або іншого місця ввезення на
митну територію України, а також
витрати на страхування цих товарів.

Враховуючи те, що згідно з умовами
договору позивач не ніс витрат на
завантаження товарів, зважаючи на
відсутність доказів страхування
товарів, підстави для включення таких
витрат до митної вартості товарів
відсутні.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оспорюваного рішення.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення надмірно
сплачених сум ПДВ у розмірі у розмірі 14
321,77 грн. та 3 516,92 ввізного мита, з огляду
на наступне.

Виходячи з аналізу положень статей 53 - 57
Митного кодексу України вбачається, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органі, а
відтак встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, суд не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Тобто, задоволення позову про
стягнення з державного бюджету на
користь Товариства суми надмірно
сплаченого ПДВ та ввізного мита,
фактично призводить до визначення
судом митної вартості ввезеного ним
товару за першим методом, що виходить
за межі компетенції суду. Разом з тим,
повернення платникам податків митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких покладено
на митні органи здійснюється у порядку,
визначеному Державною митною службою
України та Державним казначейством
України.

Така правова позиція узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 17.12.13р. у
справі за позовом ПП «СПС» до
Харківської обласної митниці,
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, за участю прокурора
Київського району м. Харкова про
визнання протиправним і скасування
рішення, стягнення суми.

Приймаючи до уваги те, що у постанові
суду першої інстанції помилковими є
лише деякі з його висновків, а інші
висновки є законними і обґрунтованими,
колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку про скасування
судового рішення у частині (щодо
неправильно вирішеної частини
позовних вимог) та ухвалення у цій
частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 202, 205, 207 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

П О С Т А Н
О В И В:

апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.11.13р. у справі №826/11361/13-а -
задовольнити частково.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.11.13р. у справі №826/11361/13-а в частині
задоволених позовних вимог повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Телко Україна»
надмірно сплачених сум податку на
додану вартість у розмірі 14 321,77 грн. та 3
516,92 ввізного мита з Державного бюджету
через Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
- скасувати та в цій частині прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

У іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.11.13р. у справі №826/11361/13-а залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя

Шелест С.Б.

Судді:

Романчук О.М

Пилипенко О.Є.