Справа № 2а-0870/12262/11
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/32529/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Рецебуринського Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя
на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі міста
Запоріжжя до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в місті Запоріжжі про
стягнення суми допомоги та витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя
подано позов до суду про визнання суми
витрат по виплаті пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суми витрат з виплати і
доставки вищезазначених пенсій та
допомоги на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання.
Просило стягнути з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в місті Запоріжжі суму
допомоги на поховання ОСОБА_2 та суми
витрат на її доставку у розмірі 1540,07
грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року апеляційну скаргу
позивача залишено без задоволення, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в яких просить скасувати
оскаржувані судові рішення та
постановити нове про задоволення
позовних вимог, оскільки вважає, що
судами неправильно застосовано норми
матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Судами встановлено, що відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в місті Запоріжжі не
прийнято до заліку суму допомоги на
поховання ОСОБА_2 та витрати на її
доставку у розмірі 1540,07 грн. Підставою
не прийняття заліку стала відсутність
доказів причинно-наслідкового зв'язку
між смертю ОСОБА_2 та професійним
захворюванням або трудовим каліцтвом.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 2008
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальна, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими поховання;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, - допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначені
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку Фонд у встановленому законом
порядку має, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
убачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Положення пункту 4 Порядку, яким
зобов'язано Фонд відшкодовувати ПФУ
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
пенсії.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції, з
рішенням якого погодився суд
апеляційної інстанції, зробив
правильний висновок про
безпідставність позовних вимог
оскільки позивачем не доведено та не
надано доказів причинно-наслідкового
зв'язку між смертю ОСОБА_2 та
професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді даної справи, та ним
повно та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивоване і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі міста
Запоріжжя до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в місті Запоріжжі про
стягнення суми допомоги та витрат - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.І. Рецебуринський