Справа № 2025/6085/2012 (2а/2025/339/2012)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/20061/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Лозівському
районі Харківської області про
визнання протиправним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Лозівському
районі Харківської області, в якому
просив визнати протиправною відмову
Управління пенсійного фонду
Лозівського району Харківської
області у призначенні пенсії за
вислугою років на пільгових умовах на
підставі п.«б» ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та скасувати
рішення комісії по розгляду звернень
громадян згідно протоколу засідання
комісії №303/Л-6 від 14.08.2012р.; зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Лозівському районі Харківської
області призначити, нарахувати та
виплатити позивачу пенсію за віком на
пільгових умовах згідно з п.«б» ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", починаючи з 28.08.2012р.

Постановою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними, а рішення судів
попередніх інстанцій, які він просить
залишити без змін, - обґрунтованими та
законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до пункту «б» частини 1
статті 13 Закону України від 05 листопада
1991 року №1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4, звертаючись до
УПФУ в Лозівському районі Харківської
області з заявами про призначення йому
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», додавав
довідки, відповідно до яких його
пільговий стаж складає 11 років 07
місяців 05 днів.

Протоколом засідання комісії по
розгляду повторних звернень громадян
УПФУ в Лозівському районі Харківської
області №303/Л-в від 27.08.2012р. позивачу
відмовлено в призначенні пенсії
відповідно до п.«б» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та
зазначено про відсутність у нього
необхідного пільгового стажу по Списку
№2.

При цьому, вказано про те, що комісією
враховано лише стаж позивача на
посадах помічника машиніста та
машиніста тепловоза тривалістю 5 років
10 місяців 9 днів, здобутий ним в період з
23.04.1985р. по 03.10.1988р. та з 04.08.1989р. по
31.12.1991р., тобто до набрання чинності
Законом України «Про пенсійне
забезпечення», яким передбачено
проведення атестації робочих
місць,оскільки в доданих позивачем до
заяв про призначення пенсії довідках
зазначено про те, що атестація його
робочих місць підприємством не
проводилась.

При цьому, суди попередніх інстанцій,
взявши до уваги доводи відповідача про
наявність у позивача 32 років 2 місяців 27
днів загального стажу, до якого
віднесено лише 5 років 10 місяців 9 днів
на пільговій роботі за Списком №2 за
період до 01.01.1992р., прийшли до висновку
про відсутність підстав для
призначення йому пенсії на пільгових
умовах; період же роботи позивача на
посадах, що дають право на пенсію на
пільгових умовах, після 01.01.1992р. судами
не досліджувався.

Проте, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
відзначає наступне.

Атестація робочих місць за умовами
праці - це комплексна оцінка всіх
факторів виробничого середовища і
трудового процесу, супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року №442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

З аналізу наведених норм законодавства
слідує, що законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах.

З огляду на викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди попередніх інстанцій,
не дослідивши всіх обставин даної
справи, передчасно дійшли висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За правилами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм процесуального права не можуть
бути усунуті судом касаційної
інстанції, який процесуальним законом
позбавлений можливості досліджувати
докази і встановлювати нові обставини,
судові рішення підлягають скасуванню,
а справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно дослідити вищевказані
обставини і прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2013 року скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.