Справа № 2а-1630/10/1670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/17487/11

№ К/9991/17487/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.12.2010

у справі № 2-а-1630/10/1670 Полтавського
окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.06.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2010
постанову суду першої інстанції
скасовано; позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Полтава від 18.01.2010 №/0.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Полтава
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
у податковому обліку позивача
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
24.12.2009 за № 01293/1706/НОМЕР_1, про порушення
норм підпунктів 7.4.1, 7.4.2 пункту 7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР), а саме:
завищено податковий кредит з ПДВ у
сумі 114434,00 грн. у податковому обліку за
січень 2009 року за податковими
накладними, виписаним від імені ПП
«Лубни-Торг» не уповноваженою особою
за наслідками нікчемного правочину
щодо поставки позивачу палива (дизель,
бензин), що призвело до заниження
податкового зобов`язання із податку на
додану вартість за податковою
декларацією за січень 2009 року на суму
114434,00 грн.

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 18.01.2010 №
/0 про визначення податкового
зобов`язання із податку на додану
вартість у сумі 120155,70 грн., у т.ч.: 114434,00
грн. - основний платіж та 5721,70 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що
позивач включив до складу податкового
кредиту за січень 2009 року податок на
додану вартість у сумі 174933,00 грн. за
податковими накладними, виписаними ПП
«Лубни-Торг» на підтвердження поставки
позивачу палива. При цьому, вказані
податкові накладні від імені ПП
«Лубни-Торг» підписані громадянином
ОСОБА_5 Крім податкових накладних
позивачем до матеріалів справи також
додані копії квитанцій до прибуткових
касових ордерів як підтвердження
оплати вартості палива, а також
податкові накладні, які виписані як
підтвердження подальшої реалізації
позивачем отриманого від ПП
«Лубни-Торг» палива іншим покупцям.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст.7 Закону № 168/97-ВР Податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт
7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується
реальність оподатковуваних операцій
та витрат платника податку,
достовірність документів податкового
обліку.

За змістом наведених норм право
платника податку на віднесення сум ПДВ
у вартості товарів (послуг) до
податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання
платником податку у інших платників
цього податку товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям
господарської діяльності платника
податку; підтвердження податковою
накладною, виписаною постачальником -
платником податку, митною декларацією
(іншими подібними документами, перелік
яких встановлений підпунктом 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті
7 Закону № 168/97 платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
назву юридичної особи або прізвище,
ім'я та по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; є) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
назву отримувача; ж) ціну поставки без
врахування податку; з) ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні;и) загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Відповідно до пункту 18 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 № 165, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за
№ 233/2037, усі складені примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати поставку товарів
(послуг), та скріплюються печаткою
такого платника податку - продавця.

На підставі досліджених у справі
доказів: пояснення директора ПП
«Лубни-Торг» - ОСОБА_6 (а.с. 86-88), згідно
якого директор засвідчує відсутність
реального характеру поставки позивачу
палива через відсутність цього товару,
а також стверджує про те, що ОСОБА_5, від
імені якого підписані податкові
накладні не займав посади керівника ПП
«Лубни-Торг» та мав права підписувати
податкові накладні від його імені, суд
першої інстанції зробив правильний
висновок, що надані позивачем
документи не мають значення первинних
документів та не можуть підтверджувати
правомірність формування податкового
кредиту за ними. Оцінка доказів судами
була зроблена з дотриманням правил
оцінки доказів, встановлених нормами
статті 86 КАС України.

У постанові від 21.01.2011 у справі за
позовом ТОВ «СІБ» до ДПІ у Жовтневому
районі м. Луганська про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення Верховний Суд
України висловив правову позицію щодо
застосування цих правових норм та
зазначив, що неналежним чином
оформлена (підписана невідомою особою)
податкова накладна не може бути
підставою для нарахування податкового
кредиту за наявності фактів, що
ставлять під сумнів реальність
поставки.

Висновки суду першої інстанції, на
відміну від апеляційного суду,
відповідають вказані позиції
Верховного Суду України.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві задовольнити,
скасувати постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.12.2010, постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
21.06.2010 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош