Справа № К/9991/38122/11-С
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/38122/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року по справі за позовом
Борзнянського районного центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадкок безробіття до ОСОБА_4 про
стягнення незаконно виплаченого
матеріального забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
16.02.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.06.2011 року,
адміністративний позов Борзнянського
районного центру зайнятості до ОСОБА_4
про стягнення коштів задоволено.
Стягнуто з останнього на користь
центру зайнятості суму незаконно
отриманої допомоги по безробіттю у
розмірі 14 936,95 грн.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку відповідача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх скасувати та відмовити у
задоволені позову.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону
України "Про зайнятість населення"
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Частиною 1 статті 31 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до частини 2 статті 36
вказаного Закону застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Частиною 3 статті 36 зазначеного
Закону визначено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що відповідач, на
момент звернення про надання йому
статусу безробітного, був
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця. Однак не встановлено
факту отримання відповідачем
заробітку. Крім того, в матеріалах
справи відсутні будь-які докази, які
підтверджували б факт ухилення
відповідача від виконання ним своїх
обов'язків чи вчинення зловживань, які
були б направлені на безпідставне
отримання соціальних послуг.

При новому розгляді справи
необхідно врахувати вище зазначені
обставини з урахуванням строків
звернення позивача до
адміністративного суду.

З огляду на те, що дослідження
вказаних обста1вин має істотне
значення для правильного вирішення
спору, а суди на них уваги не звернули
та залишили без належної правової
оцінки, прийняті ними рішення не можуть
залишатися в силі та підлягають
скасуванню, із направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, -
задовольнити частково.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 16
лютого 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 червня 2011 року, - скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников