Справа № 872/8760/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 808/278/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Смолки М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду 11 квітня 2013
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Енергетичні технології» до
Запорізької митниці Міндоходів про
визнання протиправними дій та визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Торговий дім «Енергетичні
технології» звернулося з вищевказаним
позов до суду в якому просило визнати
протиправними дії відповідача щодо
визначення позивачеві суми грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій) в акті перевірки від 14.12.2012 №
н/0042/12/112000006/, визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача
форми "Р" від 03.01.2013 № 1, в якому
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем ввізне мито в
сумі 7411,86 грн., у тому числі за основним
платежем 5929,49 грн., за штрафними
санкціями - 1482,37 грн, від 03.01.2013 №2, в
якому визначено суму податкового
зобов'язання за платежем акцизний
податок в сумі 127347,41 грн., у тому числі
за основним платежем 101877,93 грн., за
штрафними санкціями 25469,48 грн., від
03.01.2013 № 3, в якому визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в сумі 26951,85
грн., у тому числі за основним платежем
21561,48 грн., за штрафними санкціями - 5390,37
грн.

В обґрунтування позову посилається на
те, що митним органом безпідставно
прийняті податкові
повідомлення-рішення за результатами
проведеної документальної невиїзної
перевірки, оскільки товар пройшов
митне оформлення без зауважено і був
випущений у вільний обіг на територію
України.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду 11 квітня 2013
року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі Запорізька
митниця Міндоходів посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду без
змін виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Торговий дім «Енергетичні
технології» за зовнішньоекономічним
Договором № 1011-0103/ESK від 01.03.2011 з ТОВ
«ЕнергіяСтройКомплект»(Російська
Федерація) у жовтні 2012 року був
імпортований товар «абсорбент
очищений» у кількості 54335 кг. за кодом
Українського класифікатору товарів
зовнішньоекономічної діяльності ( далі
- УКТ ЗЕД) групи 38 «Різноманітна
хімічна продукція» виробництва ЗАТ
«Урусінський хімічний завод».

10.10.2012 позивачем подано митну
декларацію № 112050000/2012/022570 . У якій
митній декларації в графі 33 позивачем
зазначений код товару « ».
Відповідачем 10.10.2012 було відібрано
пробу товару з метою точного
встановлення хімічного складу товару,
про що складено Акт № 32 від 10.10.2012 «Про
взяття проб і зразків товарів». Товар
випущено у вільний обіг за тимчасовою
декларацією від 11.10.2012 № /2012/022660 .

На замовлення відповідача Центральним
митним управлінням лабораторних
досліджень та експертної роботи
проведено дослідження, результати
якого викладені у висновку № 12.3-1305 від
05.11.2012. У висновку зазначено, що
отримані результати лабораторних
досліджень проби за визначеними
показниками не суперечать відповідним
показникам, зазначеним у графі 31 першої
митної декларації.

У зв'язку з отриманням позивачем
відмови у прийнятті першої митної
декларації позивачем подано другу
митну декларацію № 112050000/2012/025236 у якій
графа 31 заповнена у відповідності до
висновку Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи № 12.3-1305 від 05.11.2012, у
графі 33 вказаний код товару « ».
Друга митна декларація прийнята
відповідачем без зауважень, товар
випущено у вільний обіг 09.11.2012.

14.12.2012 відповідачем проведено
документальну невиїзну перевірку
дотримання позивачем вимог
законодавства України з питань
державної митної справи. За
результатами перевірки складено Акт
від 14.12.2012 № н/0042/12/112000006/.

Перевіркою встановлено, що при митному
оформлені товару «абсорбент очищений»
за кодом згідно з УКТ ЗЕД за МД
від 09.11.2012 № 112050000/2012/025236 декларантом
порушено вимоги Основних правил
інтерпретації класифікації товарів,
зокрема №1 та №6, Приміток до групи 27
УКТ ЗЕД, затверджених Законом України
«Про митний тариф» від 05 квітня 2001 №
2371-ІІІ, чинного на час митного
оформлення, та Пояснень до товарних
позицій 3814 та 2710 УКТ ЗЕД, затверджених
наказом Держмитслужби від 30 грудня 2010
№ 1561, що призвело до заниження
податкового зобов'язання на загальну
суму 129 368,90 грн. й підлягає
перерахуванню до Державного бюджету
України, з них:

- ввізне мито (вид 021) у сумі 5 929,49грн.;

- акцизний податок (вид 089) у сумі 101 877,93
грн.;

- податок на додану вартість (вид 028) у
сумі 21 561,48 грн.

03.01.2013 на підставі акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення форми «Р»: № 1, яким
позивачеві визначено податкове
зобов'язання з ввізного мита у розмірі 7
411,86 грн. (5 929,49 грн. - основний платіж, 1
482,37 грн. - штраф); № 2, яким позивачеві
визначено податкове зобов'язання з
акцизного податку у розмірі 127 347,41 грн. (
101 877,93 грн. - основний платіж, 25 469,48 грн. -
штраф;, № 3,яким позивачеві визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 26 951,85 грн. ( 21
561,48 грн. - основний платіж, 5 390,37 грн. -
штраф).

Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу
України 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 Митного кодексу
митне оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
здійснюється митними органами на
підставі митної декларації, до якої
декларантом залежно від митних
формальностей, установлених цим
Кодексом для митних режимів, та
заявленої мети переміщення вносяться
відомості, у тому числі у вигляді кодів,
зазначені у цій статті. Серед таких
відомостей є код товару згідно з УКТ
ЗЕД, ставки митних платежів, та суми
митних платежів.

Відповідно до Порядку роботи відділу
митних платежів, підрозділу митного
оформлення митного органу та митного
поста при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 № 650
посадова особа підрозділу митного
оформлення чи митного поста згідно з
цим Порядком здійснює контроль
правильності класифікації товарів під
час проведення процедур митного
контролю та оформлення товарів (п. 5
Розділу І Порядку).

Розділом ІІІ Порядку встановлено, що
декларант або уповноважена ним особа
класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при
їх декларуванні відповідно до Митного
кодексу України. Посадові особи
підрозділу митного оформлення чи
митного поста, відділу митних платежів
здійснюють контроль правильності
класифікації товарів під час
проведення митних формальностей при
митному оформленні товарів. Обсяг
контролю, достатнього для забезпечення
додержання правил класифікації
товарів при митному оформленні,
визначається на основі результатів
застосування системи управління
ризиками.

Рішення приймається за результатами
класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД у
разі необхідності зміни
задекларованого коду товару згідно з
УКТ ЗЕД, у тому числі за результатами
спрацювання автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками у
складних випадках митних
формальностей.

З огляду за значене відсутність
рішення про визначення коду товару та
випущення товару у вільний обіг
свідчить про класифікацію його митним
органом відповідно до коду, заявленого
у митній декларації, про що вірно
зазначено судом першої інстанції.

Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового
кодексу встановлено, що контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, в тому числі
якщо згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Пунктом 54.4 ст. 54 Податкового кодексу
визначено, що якщо згідно з нормами
цієї статті сума грошового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 255 Митного кодексу
митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується митним
органом шляхом проставлення
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до норм ст.ст. 291 та 292
Митного кодексу обов'язок із сплати
митних платежів припиняється при
виконанні обов'язку із сплати митних
платежів, а в свою чергу обов'язок із
сплати митних платежів вважається
виконаним (митні платежі вважаються
сплаченими) у разі здійснення особою,
відповідальною за сплату митних
платежів, розпорядження про
використання коштів авансових
платежів при здійсненні митного
оформлення товарів - з моменту
закінчення митного оформлення.
Позивачем митні платежі за другою
митною декларацією сплачені у повному
обсязі і у встановлений законом строк.

Частиною 3 статті 345 Митного кодексу
України, встановлено, що митні органи
мають право здійснювати митний
контроль шляхом проведення
документальних виїзних (планових або
позапланових) та документальних
невиїзних перевірок дотримання
законодавства України з питань
державної митної справи в тому числі
щодо правильності класифікації згідно
з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено
митне оформлення.

Частиною 2 статті 351 Митного кодексу,
якою визначено, що документальна
невиїзна перевірка проводиться у разі
виявлення ознак, що свідчать про
можливе порушення законодавства
України з питань державної митної
справи, за результатами аналізу
електронних копій митних декларацій,
інформації, що стосується товарів,
митне оформлення яких завершено,
отриманої від суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та
виробників таких товарів, з висновків
акредитованих відповідно до
законодавства експертів або
надходження від уповноважених органів
іноземних держав документально
підтвердженої інформації про
непідтвердження автентичності поданих
митному органові документів щодо
товарів, митне оформлення яких
завершено, недостовірність відомостей,
що в них містяться, а також запитів
стосовно надання інформації про
зовнішньоекономічні операції, які
здійснювалися за участю суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності -
резидентів України.

Саме висновок митної лабораторії дав
підстави митному органу вважати, що є
порушення законодавства України і був
підставою для перевірки електронної
митної декларації. В той же час колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що висновок
Центрального митного управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи № 12.3-1305 на який посилається
відповідач, датований 05.11.2012 і друга
митна декларація, за якою товар пройшов
митне оформлення та випущений у
вільний обіг, заповнена відповідачем з
урахуванням вищезгадуваного висновку,
при цьому будь-яких сумнівів у
контролюючого органу при визначенні
коду товару не виникало.

Відповідно до ч. 6 ст. 69 Митного кодексу
штрафи та інші санкції за несплату
митних платежів та за інші порушення,
виявлені у зв'язку з неправильною
класифікацією товарів, застосовуються
митними органами виключно у разі, якщо
прийняте митним органом рішення про
класифікацію цих товарів у складному
випадку було прийнято на підставі
поданих заявником недостовірних
документів, наданої ним недостовірної
інформації та/або внаслідок ненадання
заявником всієї наявної у нього
інформації, необхідної для прийняття
зазначеного рішення, що суттєво
вплинуло на характер цього рішення.

Отже задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку що митний орган під час
здійснення митного оформлення ВМД та
находження товарів під митним
контролем товарів провів усі митні
процедури, необхідні для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи. Відповідач
погодився з класифікацією товару за
кодом згідно УКТЗЕД.

У контролюючого органу за даних
обставин були відсутні підстави у
подальшому здійснювати донарахування
податкових зобов'язань, які були раніше
визначені таким контролюючим органом.

Аналіз зазначених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України. Проте, таких обставин у цій
справі не встановлено, про що вірно
зазначено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно були застосовані
норми матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду 11 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.В. Сафронова