Справа № 382/434/14-а
Суддя: Кисіль О. А.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

районний суд Київської області
Справа № 382/434/14-а
Провадження 2-а/382/19/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2014 року
Яготинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготин справу за позовом
ОСОБА_1 до Яготинської міської ради, як
органу приватизації, м. Яготин вул.
Незалежності-67, третя особа: ОСОБА_2 про
визнання дій неправомірними та
визнання права на приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Яготинського
районного суду з адміністративним
позовом до Яготинської міської ради,
як органу приватизації, м. Яготин вул.
Незалежності-67 про визнання дій
неправомірними та визнання права на
приватизацію, в котрому просив визнати
дії Яготинської міської ради Київської
області протиправними щодо відмови у
приватизації у власність квартири
АДРЕСА_1 та визнати право на
приватизацію житлового блоку АДРЕСА_1 в
рівних частках.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив вимоги позову та
просив визнативизнати дії Яготинської
міської ради Київської області
протиправними щодо відмови у
приватизації у власність квартири
АДРЕСА_1. Пояснивши, що батьку позивача
ОСОБА_2 було надано ордер на вселення в
дану квартиру гуртожитку. Позивач, як
особа як має право на приватизацію,
звернувся до Яготинської міської ради,
як органу приватизації, проте
відмовлено у приватизації з посилання
на розбіжності площі квартири в
гуртожитку з приводу самовільного
перепланування та переобладнання
жилих та нежилих приміщень гуртожитку.
Перепланувань та переобладнання даної
квартири не проводилося, квартира була
отримана в тому стані, в якому її
залишили попередні жильці.

Представник відповідача в судовому
засіданні не заперечував проти
заявлених вимог, зазначивши, що даних
про переобладнання не має, ордер
видавався на квартиру, позивач має
право на приватизацію. Технічна
документація була втрачена та на даний
час виготовлена нова.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлена належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши думку сторін, дослідивши
докази, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до ордеру на ім'я ОСОБА_2 від
08 вересня 2004 року в квартирі
гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1
поселився зі своєю сім'єю, в тому числі
і позивачем, який є членом його сім'ї та
зареєстровані за адресою розташування
даного гуртожитку (а.с. 5-8). Так,
відповідно до акту приймання-передачі
вказаного гуртожитку в комунальну
власність територіальної громади м.
Яготин та рішення Яготинської міської
ради (а.с. 28-31) приміщення гуртожитку, що
розташований по АДРЕСА_1 прийнято в
комунальну власність територіальної
громади м. Яготин та надано дозвіл на
приватизацію його жилих та нежилих
приміщень громадянам в порядку
встановленому чинним законодавством
України.

З копії технічного паспорта першого
поверху гуртожитку що розташований по
АДРЕСА_1 (а.с. 24-27) вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 складається з двох
кімнат та допоміжних приміщень,
загальну площа квартири становить 43.30
кв. м, при цьому ордер на квартиру
виданий на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 8) не
містить даних про площу квартири.

З розпорядження органу приватизації
(а.с.15) вбачається, що позивачу
відмовлено в приватизації квартири
АДРЕСА_1, оскільки в зв'язку з
невідповідністю відомостей, на
підставі яких можливо визначити право
на приватну власність жилого
приміщення в гуртожитку, так як в
документах поданих виявлена
розбіжність розміру фактично зайнятих
заявником площ у гуртожитку,
відповідно до технічного паспорту,
розміру площ, що надавалася при
вселенні в гуртожиток, що спричинено
самовільним переплануванням та
переобладнанням жилих та нежилих
приміщень.

З копії технічного паспорта на ім'я
ОСОБА_1 на квартиру (кімнату) АДРЕСА_1
(а.с. 10-12) вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 складається з двох кімнат, та
допомівжних приміщень, загальна площа
квартири становить 43.30 кв. м.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виконавчі органи сільських, селищних,
міських рад, крім повноважень,
передбачених цим Законом, здійснюють й
інші надані їм законом повноваження.

В силу ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», приватизація державного
житлового фонду (надалі - приватизація)
- це відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України. Державний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих Рад народних
депутатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організацій,
установ. Особливості приватизації
житлових приміщень у гуртожитках
визначаються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитки» визначено, що
всі гуртожитки, на які поширюється дія
цього Закону, підлягають передачі у
власність територіальних громад.
Передача гуртожитків згідно із цим
Законом у власність територіальних
громад здійснюється відповідно до
порядку, передбаченого Законом України
«Про передачу об'єктів права державної
та комунальної власності». Згідно
положень ст. 4 Закону, громадяни, які на
законних підставах проживають у
гуртожитках державної форми власності,
гуртожитках, що було включено до
статутних капіталів товариств,
створених у процесі приватизації
(корпоратизації), набувають право на
приватизацію житлових приміщень у
таких гуртожитках після їх передачі у
власність відповідної територіальної
громади.

П. 10 Примірного положення про
гуртожитки затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. №
208 передбачає, що на підставі рішення
про надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи,
організації видає громадянинові
спеціальний ордер (додаток), який є
єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу. Ордер може бути
виданий лише на вільну жилу площу.

П. 18 Примірного положення про
гуртожитки затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. №
208 передбачає, що робітники, службовці,
студенти, учні, а також інші громадяни,
які проживають у гуртожитку,
зобов'язані: використовувати надану
жилу площу відповідно до її
призначення.

П. 19 Примірного положення про
гуртожитки затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. №
208 передбачає, що мешканцям гуртожитку
забороняється: провадити самовільно
переобладнання й перепланування
приміщень.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 5 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» кожний громадянин
України має право приватизувати
займане ним житло безоплатно в межах
номінальної вартості житлового чеку
або з частковою доплатою один раз. Якщо
загальна площа квартир (будинків), що
підлягають приватизації, відповідає
площі, передбаченій абзацом другим
статті 3 цього Закону, зазначені
квартири (будинки) передаються
наймачеві та членам його сім'ї
безоплатно.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» органи приватизації, органи
місцевого самоврядування не мають
права відмовити мешканцям квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках у приватизації займаного
ними житла, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до 6.3 Положення «Про порядок
передачі квартир (будинків), жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян» при приватизації жилих
приміщень у гуртожитку коридорного
типу у власність мешканцям передаються
тільки кімнати (з урахуванням
відповідних коефіцієнтів площі
розташованих в них веранд, засклених
балконів, лоджій, холодних комор,
відкритих балконів та терас), яким
надаються відповідні номери.

Таким чином, враховуючи викладене, а
також те, що представник позивача
зазначив, що позивач отримав квартиру в
гуртожитку, після користування
попереднім жителем даної квартири,
переобладнання та перебудування даної
квартири не проводив, що
підтверджується матеріалами справи. З
ордеру на вселення в дану квартиру не
містить даних про площу квартири, проте
з технічних паспортів, вбачається, що
кількість кімнат не змінилася. При
цьому технічний паспорт на ім'я
позивача виготовлений після даного
розпорядження органу приватизації.
Оскільки не може бути завдано шкоди
будь-чиїм інтересам та правам, в зв'язку
з чим міська рада, як орган
приватизації відмовив позивачу у
приватизації квартири безпідставно, а
тому він має право на звернення для
реалізації свого право на
приватизацію. За таких обставин, суд
вважає, що вимоги позову підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 86, 99, 160 КАС
України, ст. 1, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст. ст. 25, 40 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст. 1
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитку», Примірним положенням про
гуртожитки затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. №
208, Положенням «Про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Яготинської міської
ради, як органу приватизації, м. Яготин
вул. Незалежності-67, третя особа: ОСОБА_2
про визнання дій
неправомірними, задовольнити.

Визнати дії Яготинської міської ради
Київської області, як органу
приватизації щодо відмови у наданні
дозволу на надання у власність шляхом
приватизації ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1,
неправомірними.

Постанова може бути оскаржена до
Київського адміністративного
апеляційного суду протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови в
повному обсязі.

Суддя
Кисіль О.А.