Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/56534/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Шахтарському районі Донецької області,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2011 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Шахтарському районі
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську
Донецької області про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.02.2011 року
позов задоволено частково, а саме:
стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Шахтарському районі Донецької області
основний розмір пенсій у зв'язку з
втратою годувальника за особовими
справами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_13, ОСОБА_8 за період з 01.03.2010 року
по 30.09.2010 року у розмірі 4 813, 79 грн.; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено..

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2011 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині підрахунку
суми, яка підлягає стягненню, а саме: в
абзаці другому резолютивної частини
постанови змінено суму з 4 813,79 грн. на 5
160,21 грн. В решті постанову залишено без
змін.

Вказуючи, на допущені, на думку
позивача, неповне з'ясування обставин,
які мають значення у справі, та
порушення норм чинного процесуального
та матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить рішення судів
скасувати та задовольнити позов в
повному обсязі.

У свою чергу, відповідач також
надіслав касаційну скаргу, просить
рішення судів скасувати та відмовити у
задоволені позову, також надіслав
письмові заперечення на касаційну
скаргу УПФУ, просить її вимоги залишити
без задоволення.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Частиною 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 01.04.2001 року Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 р. № 1105-ХІУ (далі Закон № 1105-ХІУ)
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 21
Закону № 1105-ХІУ, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1105-ХІУ
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Колегія суддів погоджується з тим,
що спірні правовідносини між сторонами
регулюються також Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що затверджено
Постановою правління Пенсійного фонду
та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
04.03.2003 року № 5-4/4.

Вище зазначений Порядок визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних із виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України № І105-ХІУ (крім осіб,
зазначених у пункті 2 статті 8 цього
Закону), у тому числі добровільно
застрахованим, та потерпілим особам,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

В даному випадку предметом
заявленого адміністративного позову є
суми відшкодування пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника;
допомоги на поховання та суми
відшкодування сплаченої позивачем
державної адресної допомоги.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів в частині стягнення
основного розміру пенсій по втраті
годувальника за особовими справами
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_8 за період з 01.03.2010 року по 30.09.2010
року, але у розмірі 5 160,21 грн., як було
зазначено апеляційним судом і в цій
частині вірно змінено постанову суду
першої інстанції, оскільки, на
виконання ухвали суду апеляційної
інстанції від 14.04.2011 року сторонами
проведено звірку сум, заявлених до
стягнення по зазначених особових
справах (а.с.177) і сума склала 5 160,21 грн., а
не 4 813,19 грн., як визначив суд першої
інстанції.

Також колегія суддів погоджується
з висновками судів про відсутність
законних підстав про задоволення
позовних вимог щодо стягнення
основного розміру пенсій по втраті
годувальника за особовими справами
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_9, ОСОБА_12, що підтверджується
матеріалами справи.

Вірними є висновки судів щодо
відсутності правових підстав для
стягнення з відповідача адресної
допомоги, яка сплачується відповідно
до Постанов КМУ №265 від 26.03.2008 року та
від 11.03.2009 року №198, оскільки щомісячна
державна адресна допомога до пенсії не
належить до числа послуг та страхових
виплат відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", а також щодо відмови у
задоволенні позову по підписанню актів
щомісячної звірки, оскільки Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не врегульовує спірних
відносин, оскільки встановлене ним
правило підписання актів звірки
розрахунків розраховано на
відсутність спору і що у разі незгоди
на підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків у судовому порядку мають
вирішуватись вимоги про стягнення
спірних сум.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Шахтарському районі Донецької області,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Шахтарську
Донецької області, - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року, якою змінена постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников