Справа № 815/244/13-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

19 березня 2014 р.ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа №
815/244/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Турецької І.О.судді -Шеметенко Л.П.
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Еко-Ренесанс" на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
18.02.2013 р. по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Ренесанс" до
Південної митниці Державної митної
служби України про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Еко-Ренесанс" звернулося до суду з
позовом до Південної митниці Державної
митної служби України та просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення № 253
від 27.11.2012 року про донарахування
позивачу податкового зобов'язання у
розмірі 49 635, 39 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 лютого
2013 року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду 1-ої
інстанції представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій вважає
вказану постанову прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити позов.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України, але до судового
засідання не з'явилися -тому суд
відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
тільки на підставі ,в межах повноважень
та у спосіб ,що передбачені
Конституцією й законами України

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що на підставі наказу Південної
митниці від 19.09.2012 року № 803,
співробітником митної служби
проведено невиїзну документальну
перевірку стану дотримання
законодавства України з питань митної
справи ТОВ «Еко-Ренесанс» на предмет
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів
при переміщенні через митний кордон
України товарів за ВМД від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017674, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017680, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017653 у зв'язку із надходженням
від уповноважених органів іноземних
держав документально підтвердженої
інформації про не підтвердження
автентичності поданих митному
органові документів.

За результатами перевірки був
складений акт № н0070/2/500000000/ від
12.11.2012 року, який був отриманий ТОВ
«Еко-Ренесанс» 22.11.2012 року, яким було
встановлено, що надані ТОВ
«Еко-Ренесанс» документи до митного
органу України в якості підстави для
митного оформлення містять неправдиві
відомості щодо вартості товару, а саме:
інвойс від 21.12.2010 року № 6641675, від 21.12.2010
року № 6641676, від 23.12.2010 року № 6641921. За
результатами перевірки визначена сума
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 39708,30 гривень.

Не погодившись із висновками за актом
перевірки, позивач звернувся до
Південної митниці із запереченнями від
29.11.2012 року, які були надані
представником підприємства митному
органу 30.11.2012 року, і через закінчення
терміну на їх подання, залишені без
задоволення.

На підставі акту перевірки №
н0070/2/500000000/ Південною митницею
винесено податкове
повідомлення-рішення № 253 від 27.11.2012
року, яким підприємству за порушення
ст.81,88,260,264 Митного кодексу України ,п/п
3.2.1 п.3.2. ст..3 , п.4.3 ст.4 Закону України
«Про ПДВ» , абз.1,2 п.123.1 ст.123 ПК України
,визначено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість з
товарів, ввезених на територію України
суб'єктами господарювання, в сумі 39708,30
гривень та застосовано штрафні санкції
в сумі 9927,09 гривень.

Згідно з абз.4 п.27 вказаного Порядку
підготовки та направлення митними
органами податкових повідомлень
платникам податків, установлення й
експлуатації дощок податкових
повідомлень, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 11
травня 2006 року № 370 за наявності
заперечень або зауважень платника
податків до акта перевірки (з
урахуванням письмового висновку про
результати розгляду заперечень або
зауважень до акта перевірки) податкове
повідомлення складається протягом
п'яти робочих днів, наступних за днем
вручення платнику податків письмового
висновку (якщо висновок було вручено
платнику податків під розписку) або
днем вручення (якщо письмовий висновок
було направлено платнику податків
листом з повідомленням про вручення).

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що 25 та 26 листопада 2012 року припадали на
вихідні дні, складання митним органом
спірного податкового повідомлення
рішення 27.11.2012 року здійснено на п'ятий
календарний день (а не робочий) з дня
вручення акту перевірки позивачу.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції , що
порушення абз.4 п.27 Порядку № 370, митним
органом не призвело до порушення прав
та законних інтересів позивача,
оскільки заперечення до акту перевірки
представником ТОВ «Еко-Ренесанс», були
подані до митниці лише 30.11.2012 року,
тобто на шостий робочий день, з дня
отримання позивачем акту перевірки,
отже з пропущенням встановленого
строку, а порушення митним органом
строку прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення рішення не
може бути підставою для його
скасування,у разі , якщо за змістом воно
узгоджується з приписами
законодавства.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що позивачем у Південній митниці було
здійснене митне оформлення товару:
«пластикові контейнери ємністю 1100 л.
для твердих побутових відходів, 104 шт.,
нові, обладнані чотирма колесами, з
напівкруглою кришкою. У розібраному
вигляді для зручності транспортування.
Торговельна марка відсутня. Виробник ESE
Deuschland GmbH. Країна виробництва
Німеччина», за кодом згідно
УКТЗЕД (ставка ввізного мита - 5%) за
наступними ВМД: від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017674 (інвойс від 21.12.2010 року №
6641675, CMR від 21.12.2010 року б/н, сертифікат
походження від 21.12.2010 року № 898585, CARNET TIR
від 28.12.2010 року № РХ 64915599), від 28.12.2010
року № 500050001/2010/017680 (інвойс від 21.12.2010
року № 6641676, CMR від 21.12.2010 року б/н,
сертифікат походження від 21.12.2010 року №
898580, CARNET TIR від 28.12.2010 року № XQ 65140709), від
28.12.2010 року № 500050001/2010/017653 (інвойс віл
21.12.2010 року № 6641921, CMR від 23.12.2010 року №
0182847, сертифікат походження від 23.12.2010
року № 900354, CARNET TIR від 30.12.2010 року № XF
66527223). В інвойсах зазначена ціна за
товар в розмірі 83 євро / 1 шт.

Митна вартість ввезеного товару за ВМД
від 28.12.2010 року № 500050001/2010/017674, від 28.12.2010
року № 500050001/2010/017680, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017653 склала 90270,88 гривень (у т.ч.
18054,18 гривень ПДВ) по кожній ВМД. В
результаті ТОВ «Еко-Ренесанс» сплачено
до Державного бюджету суму податку на
додану вартість в розмірі 54162,54 гривень.

Вищевказаний товар ввезений на
територію України як внесок іноземного
інвестора до статутного капіталу
підприємства з іноземними
інвестиціями зі звільненням від сплати
ввізного мита із застосуванням
вексельної форми розрахунку,
відповідно до ст.18 Закону України «Про
режим іноземного інвестування».

Векселі, видані ТОВ «Еко-Ренесанс» у
сплату ввізного мита при митному
оформленні товарів за ВМД від 28.12.2010
року № 500050001/2010/017674, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017680, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017653 погашені та зараховані на
баланс підприємства у передбачений
законодавством термін.

Згідно з інвойсами поставки вказаного
товару здійснювались на умовах FCA - Neurupin
за ціною 137 євро/шт.

Відповідно до п.7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766 (в ред..,діючої
на момент виникнення правовідносин)
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Згідно ст. 81Митного Кодексу України,
від 11.07.2002, № 92-IV (в редакції діючої на
момент виникнення правовідносин)
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Умови та порядок застосування форм
декларування, перелік відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю та митного оформлення,
визначаються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення митних
декларацій та інших документів, що
застосовуються під час митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, встановлюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи.

Перелік товарів, що підлягають
обов'язковому декларуванню,
встановлюється цим Кодексом та актами
Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 88 Митного Кодексу України
,декларант виконує всі обов'язки і несе
у повному обсязі відповідальність,
передбачену цим Кодексом, незалежно
від того, чи він є власником товарів і
транспортних засобів, які
переміщуються через митний кордон
України, митним брокером чи іншою
уповноваженою особою.

Декларант зобов'язаний:

здійснити декларування товарів і
транспортних засобів відповідно до
порядку, встановленого цим Кодексом;

на вимогу митного органу пред'явити
товари і транспортні засоби для
митного контролю і митного оформлення;

надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур;

сплатити податки і збори.

Згідно ст. 260 Митного Кодексу України
Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок визначення митної вартості
товарів поширюється на товари, які
переміщуються через митний кордон
України.

Для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості.

Методи визначення митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та умови їх
застосування встановлюються цим
Кодексом.

Згідно ст. 264 Митного Кодексу України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

У разі виникнення потреби в уточненні
заявленої митної вартості товарів або
в разі незгоди декларанта з митною
вартістю, визначеною митним органом,
декларант має право звернутися до
митного органу з проханням випустити
товари, що декларуються, у вільний обіг
під гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

На письмову вимогу декларант має право
на надання йому в тижневий строк з дня
звернення письмового пояснення
стосовно того, як митним органом було
визначено митну вартість оцінюваних
товарів.

Строк дії гарантійних зобов'язань,
визначених цією статтею, не може
перевищувати 90 календарних днів з
моменту випуску товарів у вільний обіг.

Після надання банком гарантій,
зазначених у частині третій цієї
статті, митний орган зобов'язаний
випустити товари у вільний обіг. У разі
якщо після сплати декларантом податків
і зборів (обов'язкових платежів) згідно
з митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, буде прийнято рішення
про застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

Додаткові витрати, що виникли у
декларанта у зв'язку з уточненням
заявленої ним митної вартості або
поданням митному органу додаткової
інформації, несе декларант.

Декларант має право оскаржити рішення
митного органу щодо визначення митної
вартості оцінюваних товарів до митного
органу вищого рівня та/або до суду. У
повідомленні митного органу вищого
рівня про результати розгляду скарги
обґрунтовується прийняте за скаргою
рішення та міститься інформація про
право декларанта оскаржити це рішення
в судовому порядку.

Згідно п/п 3.1.2 п. 3.1ст.3 Закону України,
від 03.04.1997, № 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з ввезення товарів (супутніх
послуг) у митному режимі імпорту або
реімпорту (далі - імпорту) згідно з
положеннями глав 29 - 30 Митного кодексу
України.

З метою оподаткування цим податком до
імпорту також прирівнюються операції з
ввезення на митну територію України:

об'єкта лізингу (крім повернення
об'єкта оперативного лізингу, раніше
наданого (вивезеного) лізингодавцем чи
іншою особою за його дорученням з
території України у митному режимі
тимчасового вивезення (ввезення) для
вільного обігу згідно з положеннями
глави 34 Митного кодексу України);

об'єкта майнової застави на користь
заставодержателя (іншої особи за його
дорученням);

майна, переданого у схов (відповідальне
зберігання) або в користування чи
розпорядження;

товарів (супутніх послуг) з-під митного
режиму магазину безмитної торгівлі,
митного складу або спеціальної митної
зони згідно з положеннями глав 35 - 37
Митного кодексу України для їх
подальшого вільного обігу на території
України (крім поставки на територію
іншого магазину безмитної торгівлі,
митного складу та спеціальної митної
зони (тільки для спеціальних митних
зон, які відповідно до закону мають
тотожні умови оподаткування цим
податком);

продуктів переробки (готової
продукції) з-під митного режиму
переробки на митній території України
згідно з положеннями глави 38 Митного
кодексу України;

продуктів переробки (готової
продукції) з-під митного режиму
переробки за межами митної території
України згідно з положеннями глави 39
Митного кодексу України (крім
транспортних засобів, які
відправлялися під митним режимом
переробки за межі митного кордону
України з метою їх ремонту та
повертаються на митну територію
України для їх подальшого вільного
обігу);

товарів (супутніх послуг) за будь-якими
іншими договорами, які не передбачають
передання права власності на такі
товари (супутні послуги) або
передбачають їх обмін на корпоративні
права чи цінні папери, у тому числі якщо
таке ввезення пов'язано з поверненням
товарів у зв'язку з припиненням дії
зазначених договорів;

в інших випадках, визначених цим
Законом.

Не вважаються імпортом та звільняються
від оподаткування цим податком
операції з поставки товарів (супутніх
послуг) на митну територію України під
митним режимом знищення або
зруйнування згідно з положеннями глави
40 Митного кодексу України чи під митним
режимом відмови на користь держави
згідно з положеннями глави 41 Митного
кодексу України. Подальші операції з
поставки таких товарів (супутніх
послуг) на митній території України
оподатковуються у загальному порядку;

Згідно п.4. 3 ст.4 Закону України, від
03.04.1997, № 168/97-ВР для товарів, які
імпортуються на митну територію
України платниками податку, базою
оподаткування є договірна (контрактна)
вартість таких товарів, але не менша
митної вартості, зазначеної у ввізній
митній декларації з урахуванням витрат
на транспортування, навантаження,
розвантаження, перевантаження та
страхування до пункту перетину митного
кордону України, сплати брокерських,
агентських, комісійних та інших видів
винагород, пов'язаних з імпортом таких
товарів, плати за використання об'єктів
інтелектуальної власності, що належать
до таких товарів, акцизних зборів,
ввізного мита, а також інших податків,
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком податку на додану вартість, що
включаються у ціну товарів (робіт,
послуг) згідно з законами України з
питань оподаткування. Визначена
вартість перераховується в українські
гривні за валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діяв на
кінець операційного дня, що передує
дню, в якому товар (товарна партія)
вперше підпадає під режим митного
контролю відповідно до митного
законодавства.

Для послуг, які поставляються
нерезидентами з місцем їх надання на
митній території України, базою
оподаткування є договірна (контрактна)
вартість таких робіт (послуг) з
урахуванням акцизного збору, а також
інших податків, зборів (обов'язкових
платежів), за винятком податку на
додану вартість, що включаються у ціну
поставки робіт (послуг) згідно із
законами України з питань
оподаткування. Визначена вартість
перераховується в українські гривні за
валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діяв на
кінець операційного дня, що передує
дню, в якому було складено акт, який
засвідчує факт отримання послуг.

Відповідно до п.п.6.1 ст.6 Закону
України, від 03.04.1997, № 168/97-ВР , об'єкти
оподаткування, визначені статтею 3
цього Закону, за винятком операцій,
звільнених від оподаткування, та
операцій, до яких застосовується
нульова ставка згідно з цим Законом,
оподатковуються за ставкою 20
відсотків. Податок становить 20
відсотків бази оподаткування,
визначеної статтею 4 цього Закону, та
додається до ціни товарів (робіт,
послуг).

Згідно з п. 123.1 ст.123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника
податків штрафу в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування -

тягне за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

Згідно п.8 ст.345 МК України від 13.03.2012, №
4495-VI( в ред., діючої на момент прийняття
ППР) У разі скасування, зміни за
результатами документальної перевірки
рішень щодо класифікації товарів для
митних цілей, прийнятих митними
органами відповідно до статті 69 цього
Кодексу, або рішень про коригування
заявленої митної вартості товарів,
прийнятих митними органами відповідно
до розділу III цього Кодексу, дії,
вчинені підприємством на виконання
таких рішень, не тягнуть за собою
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, нарахування пені, накладення
адміністративних стягнень, крім
випадків, якщо зазначені рішення були
прийняті на підставі поданих
підприємством недостовірних
документів, недостовірної інформації
та/або внаслідок ненадання
підприємством всієї наявної у нього
інформації, необхідної для прийняття
зазначених рішень, що суттєво вплинуло
на характер цих рішень.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що ТОВ «Еко-Ренесанс» для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів було надано
інвойси, в яких вартість товару була
меншою (83 євро/шт.) у порівнянні із
наданою до митних органів Федеративної
Республіки Німеччини (137 євро/шт.).

На момент здійснення митного
оформлення спірних ВМД мало б складати
149001,32 гривень (у т.ч. ПДВ 31290,28 гривень) -
по кожній із ВМД, із врахуванням курсу
НБУ , становив за 1 євро - 10,457701 гривень.

По кожній з ВМД від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017674, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017680, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017653 ТОВ «Еко-Ренесанс»
сплачено податку на додану вартість в
розмірі 18054,18 гривень (ввізне мито не
сплачуловлось через застосування
вексельної форми розрахунку згідно
ст.18 Закону України «Про режим
іноземного інвестування») на загальну
суму 54162,54 гривень.

Враховуючи встановлене в ході
перевірки відхилення митної вартості
товару, яке з урахуванням курсу НБУ на
день прийняття ВМД до митного
оформлення 1 євро - 10,457701 грн., склало
13236,10 гривень по кожній ВМД, сума
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість, визначена митницею
внаслідок перевірки, яка підлягає
сплаті до Державного бюджету України
за вказаними ВМД, склала 39708,3 гривень
(3х13236,10 гривень).

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції , що позов
не підлягає задоволенню , так як при
винесенні спірного податкового
повідомлення-рішення № 253 від 27.11.2012
року відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, та вважає ,що вказане рішення
рішення було прийняте на підставі
поданої підприємством недостовірної
інформації, а висновки викладені в
акті перевірки № н0070/2/500000000/ від
12.11.2012 року щодо розбіжностей між
даними щодо митної вартості товарів, що
містяться документах, поданих до
митного оформлення за ВМД від 28.12.2010
року № 500050001/2010/017674, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017680, від 28.12.2010 року №
500050001/2010/017653, та даними щодо митної
вартості, наданими митною
адміністрацією Федеративної
Республіки Німеччини є
обґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд вважає
безпідставними посилання апелянта на
ту обставину, що вартість товару при
подачі ВМД була оцінена в порядку ч.1,2
ст.13 Закону України «Про господарські
товариства», так як поняття «митної
вартості товарів» та «грошової оцінки
вкладу учасника господарського
товариства» є різними за правовою
природою та не залежать одно від
одного,так як тільки після
встановлення митної вартості товарів
та сплати встановлених законодавством
податків та зборів , у зв'язку поставкою
товарів на територію України ,учасники
господарського товариства можуть
оцінити вклад учасника,який
скаладється з цих товарів ,що взагалі
не впливає на встановлення митної
вартості товарів.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка,
постановлене рішення суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми законів України та
відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
апелянтом фактичних обставин і норм
матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Виходячи з вищевказаного, апеляційний
суд доходить до висновку, що не має
підстав для скасування чи зміни
постанови суду 1-ої інстанції.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198,
200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254
КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Еко-Ренесанс" залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
18.02.2013 р. - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя пис/

Судді: