Справа № 2а-62/12
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Справа № 9104/76173/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради на ухвалу
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 02 лютого 2012 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі за позовом
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради до ОСОБА_1 про
повернення надміру виплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Департамент соціальної політики
Луцької міської ради звернувся в суд
першої інстанції адміністративним
позовом до ОСОБА_1 в якому просив
стягнути з позивача надміру виплачених
коштів за призначеними житловими
субсидіями.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 02 лютого 2012 року
адміністративний позов залишено без
розгляду, з підстав передбачених ст.ст.
99, 100 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Департамент
соціальної політики Луцької міської
ради оскаржив його в апеляційному
порядку, вважає, що ухвала є незаконною
та необгрунтованою, винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
чим порушено вимоги ст. 159 КАС України,
яка передбачає, що судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.

Апелянт зазначив, що згідно
оскаржуваної ухвали суду позивач
повинен був дізнатися про порушення
своїх прав ще з 2007 року, проте в суд з
позовом звернувся 02.12.2011 року, однак
вважає, що такі висновки суду є
необгрунтованими виходячи з
наступного. Відповідальність за
подання достовірної інформації для
призначення субсидії покладається на
особу, яка звертається за її
призначенням. Зокрема, відповідно до п.
13 Положення про порядок призначення та
надання населенню субсидій для
відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг, придбання
скрапленого газу, твердого та рідкого
пічного побутового палива,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.10.1995 № 848 для
призначення субсидії, громадянин подає
до відділу субсидій довідки про доходи
кожної особи, зареєстрованої у
житловому приміщенні згідно з
затвердженими формами. В органі праці
та соціального захисту населення
громадянин заповнює заяву та
декларацію про доходи і майновий стан
осіб, зареєстрованих в житловому
приміщенні, за формами затвердженими
Мінпраці. Громадянин несе
відповідальність за надані відомості
про доходи, майно, що вплинули або могли
вплинути на встановлення права на
призначення субсидії та на визначення
її розміру.

Відповідно до Положення про головного
державного соціального інспектора та
державного соціального інспектора,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 № 1091,
головний державний соціальний
інспектор та державний соціальний
інспектор проводять вибіркові
перевірки особових справ одержувачів
державних соціальних допомог, зокрема,
житлових субсидій. Проте, термін
проведення таких перевірок даним
нормативно-правовим актом, а також
жодним іншим нормативно - правовим
актом не визначено.

Відповідно, про обставини, які стали
підставою для звернення до суду
департаменту стало відомо 02.06.2011, після
проведення перевірки правильності та
повноти інформації, що надається
заявником для призначення державних
соціальних допомог. Апелянт стверджує,
що державними соціальними
інспекторами департаменту, 02.06.2011 було
встановлено, що при зверненні
відповідача за призначенням субсидії
протягом 2007 - 2011 років подано
недостовірну інформацію про майновий
стан, в зв'язку з чим виникла переплата
державних коштів за призначеними
житловими субсидіями в сумі 6896,18 гри.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи, що про порушення своїх прав
департамент дізнався 02.06.2011, строк
звернення до суду обчислюється з
вказаної дати, тобто строк звернення до
суду закінчується 03.12.2011 року.
Адміністративний позов департаментом
подано 02.12.2011, тобто в межах строку
звернення до суду.

На підставі викладеного просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати і
направити справу для продовження
розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Залишаючи без розгляду позовну заяву
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст. 99 КАС України передбачено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст.100 КАС України
адміністративний позов поданий після
закінчення строків встановлених
законом залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції, прийшов до
висновку про залишення позовної заяви
без розгляду, оскільки позивач повинен
був дізнатись про порушення своїх прав
ще з січня 2007 року та квітня 2011 року, а в
суд з позовом звернувся 02.12.2011 року.

Проте такі висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи.

При цьому суд першої інстанції не
звернув увагу на ту обставину, що
згідно ч.ч. 1,2 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 3 КАС
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень.

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Оскільки вимоги позивача зводяться до
відшкодування шкоди, то відповідально
даний спір знаходиться в площині
цивільних правовідносин, а тому
повинен розглядатись за правилами ЦПК
України.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що ухвалу суду першої
інстанції слід скасувати, бо така
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а провадження у даній справі - закрити

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 160, ст. 197, п.3
ч.1 ст. 199, ст. 202, ст. 203, ст. 204, ст. 205, ст. 206,
ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради - задовольнити частково, ухвалу
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 02 лютого 2012 року
- скасувати, провадження у справі №
2а/0308/62/2012 за позовом Департамент
соціальної політики Луцької міської
ради до ОСОБА_1 про повернення надміру
виплачених коштів - закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин