Справа № 2а-449/296/13
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 р.
Справа № 876/7198/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді:
Костіва М.В.,

суддів:
Гулида Р.М., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Перемишлянському районі
Львівської області на постанову
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 23.04.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Перемишлянському районі Львівської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок до пенсії як
дитині війни,-

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2009 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Перемишлянському районі
Львівської області про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
допомоги «Дітям війни» у розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком за період
з 01.01.2006 року до 31.12.2008 року.

Постановою Перемишлянського районного
суду Львівської області від 23 квітня 2013
року у справі №2а/449/294/13р. заявлений
позов задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Перемишлянському районі Львівської
області провести перерахунок та
виплату недоплаченого підвищення
пенсії на користь ОСОБА_1 в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, як це
передбачено ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням раніше виплачених сум,
починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, яке
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
винести нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни та
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення даного публічно-правового
спору судом, мала право на отримання
підвищення виплачуваної їй
управлінням Пенсійного фонду України в
Перемишлянському районі Львівської
області пенсії за віком.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Законом України від 19 січня 2006 року №
3367-IV внесені зміни до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік», відповідно до яких виключено
пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в
іншій редакції, зокрема визначено, що
державна соціальна підтримка дітей
війни, передбачена статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджується у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Разом з тим, оскільки Кабінет
Міністрів України у 2006 році не визначив
порядку нарахування та виплати
надбавки до пенсії, передбаченої
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», то суди
першої та апеляційної інстанції дійшли
до правильного висновку, що вимоги
позивача стосовно такої виплати у
зазначеному році задоволенню не
підлягають.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено надане ст. 6
Закону право дітей війни на
нарахування та виплату підвищення 30 %
до пенсії. 09 липня 2007 року окремі
положення Закону України «Про
державний бюджет в Україні на 2007 рік»
визнано неконституційними тим самим
відновлено дію ст. 6 Закону, яка тривала
до 31 грудня 2007 року, оскільки 01 січня 2008
року ст. 6 Закону викладено в іншій
редакції, згідно якої дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.
Проте, рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року вказані
зміни ст. 6 Закону визнано
неконституційними, останні втратили
свою чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом вказаного
рішення, яке також містить вказівку про
преюдиціальне значення цього рішення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними. Таким чином з 22
травня 2008 року позовні вимоги щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії як дітям війни підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України
(в редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач у поданому запереченні на
адміністративний позов (аркуш справи
11-14) просить застосувати і врахувати
строк звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
річний строк звернення до суду.

Судом першої інстанції вірно враховано
ті обставини, що позивач пропустив
строк звернення до суду, оскільки
звернувся з позовом лише 04 квітня 2009
року та не надав доказів того, що ним
був пропущений строк для звернення до
суду з поважних причин, тому, з огляду
на наведене, в позовних вимогах в
частині виплат за період з 01 січня 2006
року по 21 травня 2008 року включно слід
відмовити.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про підставність
позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування
та виплати підвищення до пенсії як
дитині війни за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Перемишлянському районі
Львівської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Перемишлянському районі Львівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Перемишлянського районного
суду Львівської області від 23 квітня 2013
року в справі №2а/449/296/13р. - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Гулид Р.М.

Матковська З.М.