Справа № 813/464/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2014 року м. Львів
№ 813/464/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцька Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;
відповідача: представник Сидор О.Б.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді та виплату
середнього заробітку за час вимушеного
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся до суду
з адміністративним позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області (далі - ГУ МВСУ у Львівській
області), в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просить
визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ у
Львівській області №2446 від 03.12.2013 року
в частині накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ з посади
оперуповноваженого сектору розшуку
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області; визнати
протиправним та скасувати наказ
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ у
Львівській області №508 о/с від 23.12.2013
року в частині звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ; поновити
ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого
сектору карного розшуку Сихівського РВ
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області
та стягнути з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ у
Львівській області на користь ОСОБА_1
грошове забезпечення за час вимушеного
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
працював на посаді оперуповноваженого
сектору карного розшуку Сихівського РВ
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській
області. Відповідно до наказу №2446 від 03
грудня 2013 року на нього було накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.
Підставою для накладення
дисциплінарного стягнення стало
порушення ним службової дисципліни.
При накладенні дисциплінарного
стягнення відповідачем було повністю
проігноровано ст. 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, відповідно до вимог якої, під
час накладення дисциплінарного
стягнення та обрання його виду
враховується: тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.
Крім цього, зазначає, що відповідачем
не прийнято до уваги сумлінне
ставлення позивача до виконання
покладених на нього обов'язків, про що
свідчать неодноразові подяки і
відсутність дисциплінарних стягнень. У
зв'язку з цим, вважає наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області №2446
від 03 грудня 2013 року, в частині
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності та наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області №508
о/с від 23 грудня 2013 року в частині
звільнення його з органів внутрішніх
справ, протиправними, а тому просить їх
скасувати та поновити на посаді і
стягнути грошове забезпечення за час
вимушеного прогулу. Позовні вимоги
позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
адміністративному позові.
Представник відповідача проти позову
заперечив, подав письмові заперечення
на позовну заяву, в яких зазначив про
те, що дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ застосовано до
оперуповноваженого сектору розшуку
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1 за порушення
дисципліни. Звернув увагу, що підставою
для оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення - «звільнення з органів
внутрішніх справ» був висновок
службового розслідування від 23.11.2013
року, яким встановлено порушення
кримінально-процесуального
законодавства, а саме вилучення
мобільного телефону без відповідного
документа, його неналежне зберігання
та порушення термінів надання
відповідного документа. Також вказує,
що неналежне виконання посадових
обов'язків позивачем мало місце раніше.
Зазначив, що дисциплінарне стягнення,
яке було накладено на позивача -
«звільнення з органів внутрішніх
справ» та строк його накладення, в
цілому відповідає вимогам
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, тому просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
Суд заслухав пояснення позивача,
представника позивача та представника
відповідача, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази і
встановив наступні фактичні обставини
справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на службу
в органи внутрішніх справ прийнятий в
серпні 2005 року. З квітня 2013 року
призначений на посаду
оперуповноваженого сектору розшуку
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ у
Львівській області «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
оперуповноваженого СКР Сихівського РВ
ЛМУ ГУМВС України у Львівській області
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1»
від 03.12.2013 року за №2446, а саме п. 1, за
кримінально-процесуального
законодавства України та вимог наказу
МВС України від 14.08.2012 року №700,
відповідно до ст. 12 Дисциплінарного
статуту ОВС України, на
оперуповноваженого СР Сихівського РВ
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1
накладено дисциплінарне стягнення -
звільнення з органів внутрішніх справ.
Підставою для накладення
дисциплінарного стягнення було
службове розслідування, проведеного на
підставі наказу ГУМВСУ у Львівській
області від 31.10.2013 року №2155 «Про
призначення службового
розслідування», за фактом розпочатого
прокуратурою Львівської області
кримінального провадження щодо
вимагання та отримання працівниками
СКР Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС
неправомірної вигоди, за результатами
якого встановлено, що старший
лейтенант міліції ОСОБА_1, перебуваючи
на посаді оперуповноваженого сектору
розшуку Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області, порушив
вимоги кримінально-процесуального
законодавства, а саме провів вилучення
мобільного телефону «iPhone» без
відповідного документу та порушив
терміни надання відповіді про виконане
доручення (більше шести місяців), що
призвело до унеможливлення проведення
повного, всебічного та об'єктивного
розслідування кримінального
провадження. Крім цього, старший
лейтенант міліції ОСОБА_1 в порушення
пп. 6.3., 6.4. та 6.7. Інструкції з
організації взаємодії органів
досудового розслідування з іншими
органами та підрозділами внутрішніх
справ у попередженні, виявлені та
розслідуванні кримінальних
правопорушень, затвердженої наказом
МВС України від 14.08.2012 №700, за власною
ініціативою, по неналежно оформленому
дорученню про проведення слідчих дій
(незареєстроване в канцелярії
територіального органу) здійснив
процесуальні дії - провів допити
свідків та вилучив мобільний телефон
«iPhone», а також матеріали виконаного
доручення не направив до слідчого
підрозділу разом із супровідним листом
за підписом начальника ОВС, не
зареєстрував їх в канцелярії
03.12.2013 року Начальником ГУМВС України у
Львівській області прийнято наказ №2446
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності оперуповноваженого
СКР Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1» за грубі
порушення кримінально-процесуального
законодавства України та вимог наказу
МВС України від 14.08.2012 №700, відповідно
до ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС
України, на оперуповноваженого СР
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення - звільнення з
органів внутрішніх справ.
За період з січня по грудень 2013 року
посадовими особами відповідача
проведено атестацію позивача, за
висновками якої позивач займаній
посаді не відповідає, підлягає
звільненню з органів внутрішніх справ.
Наказом Начальника ГУМВС України у
Львівській області №508 о/с від 23.12.2013
року «По особовому складу» старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1,
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Сихівського районного відділу
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області
звільнено з органів внутрішніх справ.
Накази від 03.12.2013 року №2446 та від 23.12.2013
року №508 о/с позивач вважає
протиправними, у зв'язку із чим
звернувся до суду про їх скасування,
поновлення на посаді та стягнення
грошового забезпечення за час
У відповідності до ч.1 ст. 9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.
Загальними ознаками публічної служби є
те, що це професійна діяльність осіб,
які її обіймають, що здійснюється на
основі Конституції, законів та інших
нормативно-правових актів, за змістом
полягає у виконанні завдань і функцій
держави (органів державної влади),
оплачується з державних коштів.
Проходження служби в органах
внутрішніх справ регламентується
спеціальним законодавством - Законом
України «Про міліцію», Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (надалі -
Положення), введеним в дію Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р.
№ 114, Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України (далі -
Дисциплінарний статут), затвердженим
Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.
Згідно ст. 7 Закону України «Про
міліцію» права і обов'язки, організація
роботи та структура підрозділів
міліції визначаються положеннями, які
затверджуються Міністром внутрішніх
справ України відповідно до цього ж
Згідно ст. 25 цього ж Закону, працівник
міліції у межах повноважень, наданих
цим же Законом та іншими законодавчими
актами, самостійно приймає рішення і
несе за свої протиправні дії або
бездіяльність дисциплінарну чи
кримінальну відповідальність.
Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
встановлені Дисциплінарним статутом.
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна - це
втримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту
визначено поняття дисциплінарного
проступку - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
Статтею 5 Дисциплінарного статуту
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового i начальницького складу
несуть дисциплінарну
Статтею 7 Дисциплінарного статуту
передбачено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового i
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів i
наказів начальників; захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту, на осіб рядового i
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ,
згідно з цим Статутом. Звільнення зi
служби осіб рядового i начальницького
складу органів внутрішніх справ за
порушення службової дисципліни, як вид
дисциплінарного стягнення передбачено
пунктом 6 частини першої статті 12
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» та відповідно до статті 14
цього Закону є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.
При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу (ст.14
Дисциплінарного статуту).
Судом не враховуються доводи
представника відповідача, що неналежне
виконання посадових обов'язків
позивачем носить систематичний
характер. Так, згідно послужного списку
позивача, його нагороджували подяками.
Також з послужного списку вбачається,
що на момент прийняття оскаржуваного
наказу та проведення службової
перевірки, стягнення, застосовані до
позивача у вигляді догани та суворої
Щодо незнятого стягнення у вигляді
зауваження (наказ ЛМУ №373 від 21.10.2013
року) суд зазначає, що його наявність
дає змогу відповідачу застосувати менш
суворе покарання, ніж звільнення з
органів внутрішніх справ.
Також в якості свідка, в судовому
засіданні був допитаний ОСОБА_4
(керівник позивача), який зазначив, що
за період роботи позивач вчасно
виконував доручення, до покладених на
нього обов'язків відносився
добросовісно, в колективі працював
злагоджено, претензій до ОСОБА_1 не
Крім цього, суд зазначає, що докази
заподіяння шкоди проступком, який був
скоєний позивачем у матеріалах справи
відсутні. Не надано таких і під час
розгляду справи по суті.
Такі обставини відповідачем при
винесенні наказів №2446 від 03.12.2013 року в
частині накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ з посади
оперуповноваженого сектору розшуку
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області та №508 о/с від 23.12.2013
року в частині звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ безпідставно
Відтак, відповідачем при визначенні
крайнього виду дисциплінарного
стягнення щодо позивача не враховано
тяжкість такого проступку, заподіяна
шкода, попередня поведінка особи
позивача та щире визнання ним своєї
вини, а також ставлення позивача до
виконання службових обов'язків.
Щодо звільнення ОСОБА_1 під час
перебування на листку
непрацездатності, суд зазначає
Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач 20.12.2013 року звернувся до
Начальника СМЗ ГУМВС України у
чи ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному
чи стаціонарному лікуванні.
23.12.2013 року за №21/646 надійшла відповідь
на вищевказаний запит, згідно якого
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1,
оперуповноважений сектору карного
розшуку Сихівського районного відділу
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області
на лікуванні в лікарні з поліклінікою
ГУМВС не перебуває, в інші
лікувально-профілактичні заклади не
Відтак, при прийнятті наказу №508 о/с від
23.12.2013 року «По особовому складу» факт
перебування позивача на лікарняному в
Городоцькій центральній районній
лікарні відповідачу не був відомий, що
не заперечувалось позивачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Суд вважає, що всупереч наведеним
вимогам, відповідачем як суб'єктом
владних повноважень не надано суду
достатніх, беззаперечних доказів в
існування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення і не
доведено правомірності спірних
наказів, оскільки є причини вважати, що
вони прийняті на підставі недостатньо
обґрунтованих та передчасних
висновків щодо застосування крайнього
виду дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.
Відтак, накази ГУМВСУ у Львівській
області №2446 від 03.12.2013 року в частині
накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення - звільнення з органів
внутрішніх справ з посади
оперуповноваженого сектору розшуку
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області та №508 о/с від 23.12.2013
року в частині звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ не
відповідають критеріям, визначеним ч. 3
ст. 2 КАС України, оскільки прийняті
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
непропорційно. В той же час, позивач
довів обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України суд приходить до висновку про
правомірність заявлених позовних
вимог і, відповідно, задоволення
Відповідно до вимог статті 94 КАС
України понесені позивачем судові
витрати (судовий збір) відшкодовуються
йому за рахунок Державного бюджету
Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 наказу начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ у Львівській області №2446 від
03.12.2013 року щодо накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ з посади
оперуповноваженого сектору розшуку
Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ у
Львівській області №508 о/с від 23.12.2013
року «По особовому складу» в частині
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ.
Поновити ОСОБА_1 на посаді
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області.
Стягнути з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ у
Львівській області на користь ОСОБА_1
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу в розмірі 5988 (п'ять тисяч
дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 36 коп.
В частині поновлення на посаді та
стягнення грошового забезпечення за
один місяць в сумі 2138 (дві тисячі сто
тридцять вісім) грн. 70 коп. постанова
суду виконується негайно.
Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 24.03.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.