Справа № 815/7423/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7423/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Аракелян М. М.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.,

Федусика
А.Г.

при секретарі:
Паламарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сервіс» на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 грудня
2013р. по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сервіс» до
Південної митниці Міндоходів про
скасування та визнання протиправним
рішення про коригування митної
вартості товарів та скасування і
визнання протиправним картки відмови у
прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013р. ТОВ «ТБ Сервіс» (далі
Товариство) звернулось в суд із позовом
до Південної митниці Міндоходів про
скасування та визнання протиправним
рішення про коригування митної
вартості товарів №500040001/2013/410015/2 від
31.07.2013р. та скасування і визнання
протиправним картки відмови у
прийнятті митної декларації
№500040001/2013/00344 (уточнені позовні вимоги
а.с.70).

В обґрунтування своїх вимог Товариство
посилається на те, що 31.07.2013р. о 10год.
00хв. до відповідача була подана для
митного оформлення вантажна митна
декларація №500040001/2013/018596. Незважаючи на
надання вичерпного пакету документів,
інспектор південної митниці висловив
свої зауваження та зобов'язав надати у
10-ти денний строк додаткові документи.
Товариством були подані додаткові
документи, які зобов'язував надати
інспектор, а також надано роз'яснення
стосовно зауважень інспектора. Не
надавши належної оцінки наданим
поясненням та додатковим документам
31.07.2013р. о 22год. 38хв. було складено
картку відмови у прийнятті митної
декларації та винесено рішення про
коригування митної вартості товарів
№500040001/2013/410015/2. Позивач вважає, що митна
вартість товару визначена у
правильному розмірі, а тому відмова у
прийнятті митної декларації та
коригування митної вартості є
незаконними діями відповідача.
Посилаючись на вказані обставини,
просить позов задовольнити.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 5 грудня
2013р. адміністративний позов залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
на неї, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про
задоволення скарги, скасування
постанови суду з ухваленням по справі
нової постанови, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем обґрунтовано
застосовано резервний метод
визначення митної вартості щодо
товару, пред'явленого до митного
оформлення, посилаючись на відсутність
даних, що надаються виробником товарів,
які оцінюються.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи по
суті, а тому апеляційний суд на
підставі ст.198КАС України, постанову
суду скасовує та приймає нову
постанову про задоволення позовних
вимог, з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
між VIETTIEP CRYSTAL CO. LTD (В'єтнам) - продавець,
та ТОВ «ТБ Сервіс» (покупець) 10.02.2013р.
укладено зовнішньоекономічний
контракт №VTC01 (а.с.16-18). За умовами якого
є поставка наступних товарів:

- посуд скляний столовий та
кухонний;

- посудини для пиття скляні
столові та кухонні, ограновані та не
ограновані механічного виготовлення в
асортименті;

- вироби для оздоблення житла
скляні.

Товариством придбано товар загальною
вартістю 18802,14 доларів США. В результаті
чого 31.07.2013р. о 10год. 00хв. для митного
оформлення вказаного товару
Товариством подано митну декларацію до
відділу митного оформлення №1 м/п
«Іллічівськ», електронну копію якої
зареєстровано за №500040001/2013/018596 (а.с.11-14).

Працівниками Південної митниці
Міндоходів встановлено, що документи,
які подані позивачем для митного
оформлення товару містять розбіжності,
зокрема в наданій до митного
оформлення копії митної декларації
країни відправлення зазначений інший
експортер товару, ніж в поданій до
митного оформлення ВМД №500040001/2013/018596, в
результаті чого інспектором
запропоновано надати додаткові
документи. 31.07.2013р. о 15год. 47хв.
додатково надано роз'яснення стосовно
викладених відповідачем зауважень та
надано виписку з бухгалтерської
документації №3 від 30.07.2013р.,
специфікацію від 10.02.2013р., прайс-лист
від 10.02.2013р. та калькуляцію від 06.06.2013р.

За результатами розгляду поданої
декларації та доданих документів
відповідачем прийнято Рішення про
коригування митної вартості товарів
№500040001/2013/410015/2 від 31.07.2013р. (а.с.8-10), із
застосуванням шостого, резервного
методу визначення митної вартості та
складено картку відмови у прийнятті
митної декларації за №500040001/2013/00344 від
31.07.2013р. (а.с.60).

Вирішуючи питання щодо винесення
митним органом вказаних рішень, судова
колегія виходить з наступного.

Перелік документів, які декларант має
надати митному органу для
підтвердження митної вартості товару
визначений у ст.53 Митного кодексу
України. Відповідно до ч.2 цієї статті
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За правилами ч.3 ст.53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, перелік яких
визначений в даній нормі закону.

Згідно ч.4 ст.53 МК України, у разі якщо
орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Як вбачається з ч.5, 6 ст.53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Отже, судова колегія вважає, що митний
орган має право вимагати від
декларанта додаткові документи при
наявності визначених законом підстав,
які зазначені в ч.3, 4 ст.53 МК України.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем надані усі необхідні
документи для митного оформлення
товару, а саме: зовнішньоекономічний
контракт, інвойс, ВМД, виписку з
бухгалтерської документації,
специфікацію, прайс-лист та
калькуляцію.

У судовому засіданні представник
митного органу наполягав на
правомірності прийнятого рішення
стосовно коригування митної вартості
товарів та вказував саме на резервний
метод визначення митної вартості
товару, посилався на митні декларації
№500040001/2013/016212 від 09.07.2013р., №500040001/2013/014847
від 26.06.2013р., №500040001/2013/012527 від 27.05.2013р.,
але судова колегія не погоджується з
даними твердженнями відповідача,
оскільки вказаний товар належав іншому
виробнику.

В свою чергу в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції позивачем
були надані митні декларації від
18.05.2013р. та 22.05.2013р. по аналогічному
товару, який вже був раніше ввезений на
митну територію України ними, де чітко
визначена митна вартість товарів. Таке
ввезення було здійснено не більш, як за
90 днів до митного оформлення такого
товару.

Як визначено в ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: - основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); -
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі, якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що митному органу надане право
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості та митний
орган має право упевнитись в
достовірності декларації чи будь-якого
документу, поданого для цілей
визначення митної вартості. Митним
органом не доведено правомірності
застосування саме резервного методу
визначення митної вартості товарів.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції не врахував, що у позивача є
усі наявні документи, які
підтверджують правильність обчислення
ціни товару за першим методом. Надані
документи є відповідними та не мають
розбіжностей, які б могли впливати на
неможливість застосування першого
методу визначення митної вартості
товарів.

Крім того, застосування резервного
методу визначення митної вартості
товару можливо тільки у разі
неможливості застосування кожного
попереднього методу визначення митної
вартості товару.

З рішення про коригування митної
вартості товарів не вбачається
пояснень стосовно зроблених
коригувань, не вказується обсягу
партії ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів не зазначаються
умови поставки, комерційних умов які
були підставою для посилання на
вказані ним декларації.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, Південна митниця
Міндоходів не надала належних доказів
та не обґрунтувала правомірності
митного оформлення товару за його
митною вартістю визначеною не за
першим, а за резервним методом
визначення митної вартості товару, не
довела здійснення заходів щодо
можливості застосування послідовного
вибору методів визначення митної
вартості.

Тому, судова колегія вважає за
необхідне постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,202,207 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТБ
Сервіс» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 грудня
2013р. - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТБ
Сервіс» до Південної митниці
Міндоходів про скасування та визнання
протиправним рішення про коригування
митної вартості товарів та скасування
і визнання протиправним картки відмови
у прийнятті митної декларації -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №500040001/2013/410015/2 від
31.07.2013р.

Визнати протиправним та скасувати
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№500040001/2013/00344.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
(підпис)
Градовський Ю.М.

Судді
(підпис) Кравченко
К.В.

(підпис) Федусик
А.Г