Справа № 1316/2095/12 2-а/450/30/13
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа № 876/15243/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського
районного суду Львівської області від
21.11.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Раковецької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Пустомитівський районний відділ
земельних ресурсів про скасування
рішення та державного акту,-

встановив:

14.05.2012 року позивач - ОСОБА_1 звернулась
до суду із адміністративним позовом до
відповідача - Раковецької сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору Пустомитівський
районний відділ земельних ресурсів про
визнання нечинним та скасування
рішення Раковецької сільської ради №
604 від 19.10.2010 року в частині надання
ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1625 га
в районі забудови в с. Раковець
Пустомитівського району Львівської
області та скасування державного акту
на право приватної власності на землю
виданий ОСОБА_2 на підставі цього
рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що відповідно до рішення № 65,
5-ої сесії 5-го демократичного скликання
Раковецької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області від 20.12.2006 року було вилучено
земельну ділянку НОМЕР_1 в кварталі
забудови с. Раковець, яка числилась за
ОСОБА_3 у зв'язку з її смертю. Цим же
рішенням вказана земельна ділянка була
надана позивачу.

Рішенням № 411, 24 сесії 5-го
демократичного скликання Раковецької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 27.05.2009
року земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,
1625 га було передано позивачу у приватну
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель в кварталі
забудови села Раковець. На підставі
вказаного рішення позивачем було
отримано у відділі містобудування та
архітектури Пустомитівської районної
державної адміністрації Львівської
області будівельний паспорт на
забудову земельної ділянки наданої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель індивідуальному забудовнику.
Позивач звернулась у Пустомитівський
районний відділ земельних ресурсів для
виготовлення державного акту на
вищевказану земельну ділянку де їй
було повідомлено, що на земельну
ділянку вже видано державний акт
ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_1.
Державний акт видано на підставі
рішення № 604 від 19.10.2010 року 34 сесії 5-го
демократичного скликання Раковецької
сільської ради.

Вказане рішення сільської ради позивач
вважає незаконним, оскільки відповідно
до попередніх рішень сільської ради
спірна земельна ділянка була надана
позивачу. Попередні рішення ніким не
скасовані і є законними.

Відтак, ОСОБА_1 просить задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 21.11.2013 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено. Заходи забезпечення
адміністративного позову вжиті
відповідно до ухвали Пустомитівського
районного суду Львівської області від
25.07.2012 року скасовано.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд виходив з того, що позивачем у
позовній заяві та її представником у
судовому засіданні не доведено, що
земельна ділянка, яка надана
відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення
№ 604 від 19.10.2010 року Раковецької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області та земельна
ділянка надана позивачу ОСОБА_1 на
підставі рішення Раковецької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області № 411 від
27.05.2009 року є однією і тою самою
земельною ділянкою. Крім того,
позивачем не доведено перед судом того
факту, що земельні ділянки зазначені у
рішенні № 411 від 27.05.2009 року та № 604 від
19.10. 2010 року межують між собою.

Суд прийшов до переконання про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, так як позивачем
належними та допустимими доказами не
було доведено порушення її законних
прав та інтересів. Зокрема суд першої
інстанції зазначив, що у позивача
ОСОБА_1 не виникло правовідносин з
приводу її права власності на земельну
ділянку надану останній на підставі
рішення Раковецької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 411 від 27.05.2009 року, оскільки
саме рішення сільської ради про
передачу земельної ділянки не є
правовстановлюючим документом, що
стверджує її право власності.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги ОСОБА_1 зокрема посилається на
те, що оскаржуваним нею рішенням
Раковецької сільської ради №604 від
19.10.2010 року, яким відповідачу ОСОБА_2
було надано земельну ділянку площею
0,1625 га для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель в с.
Раковець не визначено місце
розташування наданої апелянту
земельної ділянки.

Відтак, оформлення державного акту про
право власності на земельну ділянку
НОМЕР_1 кварталу забудови с. Раковець
площею 0,1625 га на ім'я ОСОБА_2 є
незаконним, оскільки дана земельна
ділянка була за 17 місяців до
оскаржуваного рішення № 604 від 19.10.2010
року надана у приватну власність
ОСОБА_1 рішенням Раковецької сільської
ради №411 від 27.05.2009 року.

З огляду на це, Раковецька сільська
рада оскаржуваним рішенням №604 від
19.10.2010 року безпідставно, протиправно
та всупереч визначеним ЗК України
повноваженням повторно надала вже
раніше виділену рішенням №411 від 27.05.2009
року ОСОБА_1 на праві власності
земельну ділянку НОМЕР_1 кварталу
забудови с. Раковець. При цьому,
всупереч відсутності будь-якої
вказівки в рішенні №604 від 19.10.2010 року
на розміщення наданої ОСОБА_2 земельної
ділянки на її ім'я було оформлено
державний акт про право власності саме
на земельну ділянку НОМЕР_1 кварталу
забудови с. Раковець, яка була надана у
приватну власність ОСОБА_1, про що
вказано в рішенні №411 від 27.05.2009 року,
яке є чинним, не оскаржувалось і не
скасовувалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід задовольнити
частково а провадження у справі
закрити, з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, 20.12.2006 року Раковецькою сільською
радою Пустомитівського району
Львівської області прийнято рішення №
65, яким вирішено вилучити земельні
ділянки у зв'язку із смертю
землекористувачів в кварталі забудови
с. Раковець, зокрема ділянку НОМЕР_1, яка
числилась за ОСОБА_3; вирішено надати
земельну ділянку площею 0,1625 га в
кварталі забудови села Раковець
/ділянка НОМЕР_1/ її дочці ОСОБА_1 (а.с.6).

27.05.2009 року Раковецькою сільською радою
Пустомитівського району Львівської
області прийнято рішення № 411, яким
вирішено передати ОСОБА_1 у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1625
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, в кварталі забудови села
Раковець /ділянка НОМЕР_1/ (а.с.7).

Поряд з цим, колегією суддів
встановлено, що 19.10.2010 року Раковецькою
сільською радою Пустомитівського
району Львівської області прийнято
рішення № 604, яким крім іншого вирішено
передати у приватну власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,1625 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель в с. Раковець
Пустомитівського району Львівської
області (а.с.54-55).

На підставі оскаржуваного рішення № 604
від 19.10.2010 року Раковецької сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області відповідачем
ОСОБА_2 виготовлено державний акт на
право власності на земельну ділянку
0,1625 га для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель с.
Раковець Пустомитівського району
Львівської області.

Так, не погодившись із рішенням 34 сесії
5-го демократичого скликання
Раковецької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області № 604 від 19.10.2010 року, яким надано
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1625 га в
районі забудови в с. Раковець
Пустомитівського району Львівської
області та виданим ОСОБА_2 державним
актом на право приватної власності на
вищевказану земельну ділянку, ОСОБА_1
звернулась до суду за захистом
порушених, на думку позивача, прав та
інтересів із позовом до Раковецької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Пустомитівський
районний відділ земельних ресурсів про
скасування рішення та державного акту.

Беручи до уваги вищевикладене,
колегією суддів встановлено, що між
сторонами у справі виник спір стосовно
права власності на земельну ділянку. В
контексті наведеного слід зазначити
наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4
мотивувальної частини Рішення від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) вказав, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Частиною першою статті 125 ЗК
передбачено, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Таким чином, надавши правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що між сторонами
у справі виник спір про право власності
на земельну ділянку, тобто право
цивільне, а відтак і захищати свої
права та інтереси особи повинні у
способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України -
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В контексті наведеного, колегія суддів
бере до уваги судову практику
Верховного Суду України, зокрема
постанову від 01.10.2013 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.157 КАС України -
суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства;

2) якщо позивач відмовився від
адміністративного позову і відмову
прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили,
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами;

5) у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

В даному випадку колегія суддів вважає
за необхідне застосувати у спірних
правовідносинах п.1 ч.1 ст.157 КАС України,
оскільки справу не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Згідно ч.2 ст.157 КАС України - якщо
провадження у справі закривається з
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої цієї статті, суд повинен
роз'яснити позивачеві, до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд таких
справ.

З огляду на викладене, слід роз'яснити
ОСОБА_1, що позивач має право для
вирішення спірних правовідносин
звернутися до суду в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.157, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198,
203, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, а постанову Пустомитівського
районного суду Львівської області від
21.11.2013 р. по справі № 1316/2095/12 ( 2-а/450/30/13 ) -
скасувати.

Провадження у справі № 1316/2095/12 ( 2-а/450/30/13
) за позовом ОСОБА_1 до Раковецької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Пустомитівський
районний відділ земельних ресурсів про
скасування рішення та державного акту -
закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що позивач має право
для вирішення спірних правовідносин
звернутися до суду в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.
Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 25.03.2014
року.