Справа № 802/4810/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4810/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: Радзіковської І.Т.

відповідача: Пенської О.Ю., Лукашика О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сфера" до
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м.Києві про визнання
протиправним та скасування рішення,
стягнення зайво сплачених коштів , -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Еко-Сфера" звернулося до
Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Вінницької митниці Міндоходів, ГУ ДКСУ
у м. Києві про визнання протиправним
рішень та зобов'язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що за
результатами проведення митного
оформлення товару за ВМД №401090000/2013/023316
Вінницька митниця Міндоходів видала
картку відмови в прийнятті митної
декларації від 05.11.2013 року за №
401090000/2013/00078 та прийняла рішення про
коригування митної вартості товарів
від 05.11.2013 року № 401000003/2013/000193/1 із
застосуванням шостого резервного
методу. Вважаючи зазначені рішення
неправомірними, просили визнати
протиправними і скасувати рішення про
корегування митної вартості та картку
відмови, а також стягнути надміру
сплачену суму ПДВ.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач - Вінницька митниця - подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
23.01.2014 року, та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представники
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримали у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просили
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 року
скасувати, дали пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечив, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Крім того,
дав пояснення по суті апеляційної
скарги, аналогічні викладеним в
письмових запереченнях, що приєднані
до матеріалів справи. Просив залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Представник ГУ ДКСУ у м. Києві в судове
засідання не з'явився, клопотань на
адресу суду не направляв.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 08.08.2013 року між
фірмою «I.M.Moldo-Rusa» Coval & Co «SRL», Молдова
(Продавець) та ТОВ «Еко-Сфера»
(Покупець) було укладено
зовнішньоекономічний контракт № 20130808
(далі - Контракт) предметом якого є
купівля-продаж сировини для
виробництва соків відповідно до
Додатків Контракту. Умови поставки
регламентовані Інкотермс-2010 (DAP м.
Калинівка, Вінницької області).

Згідно Додатку № 1 до Контракту,
сировиною для виробництва соків є
персикове пюре по ціні 500,00 дол. США за 1
тону та сливове пюре по ціні 443,00 дол.
США за 1 тону. Поставка здійснюється
партіями по замовленню Покупця
протягом жовтня 2013 року - вересня 2014
року, 100% оплата за партію здійснюється
протягом 30 днів після відвантаження
Товару на заводі Продавця.

На виконання умов Контракту Продавцем
було поставлено першу партію товару -
пюре персикове натуральне
консервоване асептичним способом для
виробництва соків та нектарів.

У відповідності з п.5.14 розділу 5
Контракту, з метою здійснення митного
оформлення товару, 04.11.2013 року TOB
«Еко-Сфера» подало до Вінницької
митниці Міндоходів ВМД №401090000/2013/023316,
відповідно до якої фактурна вартість
товару, визначена відповідно до умов
Контракту, у доларах США складає 9885,90,
що в національній валюті складає 79018,00
грн. Всього ввезено 19771,80 тон
персикового пюре по ціні 500,00 дол. США за
1 тону.

Митна вартість товару була заявлена
позивачем за основним методом, тобто за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються та складала 0,50 дол. США за
1 кг.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої у декларації за №401090000/2013
митної вартості товарів та обраного
методу її визначення, у відповідності з
вимогами ст. 53 Митного кодексу України
(далі - МК України), позивач надав до
митного органу необхідні для митного
оформлення документи, в тому числі
рішення про визначення коду товару
згідно з УКТ ЗЕД 26.12.2012 року; копію
митної декларації країни відправлення;
калькуляцію фактичної собівартості
товару на 2013 рік; рахунок фактуру №1 від
31.10.2013 року; сертифікат про проходження
товару форми CT-1 від 01.11.2013 року;
посвідчення якості № 208 від 31.10.2013 року
та ін.

На підставі п.2 ст. 54 МК України, орган
доходів і зборів надіслав позивачу
повідомлення від 04.11.2013 року за № 77167
про необхідність надання для
підтвердження митної вартості товарів
додаткових документів, а саме: виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги виробника товару;
специфікації виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення
в якісному вигляді; висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На виконання вказаного повідомлення TOB
«Еко-Сфера» було надіслано на
електронну адресу Вінницької митниці
Міндоходів додаткові документи:
експертний висновок Вінницької
торгово-промислової палати від 04.11.2013
року № 0067 (повторно); копію митної
декларації країни відправлення
(повторно); специфікацію виробника;
лист від 05.11.2013 року №818; лист від 05.11.2013
року № 67.

Вінницька митниця Міндоходів видала
картку відмови в прийнятті митної
декларації від 05.11.2013 року за №
401090000/2013/00078, та прийняла рішення про
коригування митної вартості товарів
від 05.11.2013 року № 401000003/2013/000193/1 із
застосуванням резервного методу,
передбаченого ст. 64 МК України.
Внаслідок цього TOB «Еко-Сфера» було
збільшено вартість за одиницю
(кілограм) товару, яка після
коригування склала 0,85 дол. США, а
вартість ввізного товару склала 19771,8
дол. США.

З метою здійснення митного оформлення
товарів, TOB «Еко-Сфера» подало до
Вінницької митниці Міндоходів ВМД №
401090000/2013/023496 від 05.11.2013 року із
врахуванням коригування митної
вартості товарів та сплатило за митне
оформлення ПДВ в розмірі 26866,12 грн.

Рішення про коригування митної
вартості мотивоване тим, що за даними
поданої 04.11.2013 року ВМД спрацювала
АСАУР за кодом 105-2, що свідчить про
можливе заниження митної вартості
товару. У зв'язку із тим, що позивач
надав документи, які, згідно ст. 53
Митного кодексу України повинен був
надати в обов'язковому порядку,
частково не у повному обсязі, було
встановлено, що заявлені декларантом
відомості про митну вартість товару та
обраний метод її визначення не
відповідають наявній у митного органу
інформації про вартість товару,
відповідно митна вартість буде
визначена за другорядним методом,
відповідно вимог ст. 64 МК України, а
джерелом числового значення є
МД№13/013684 від 10.07.2013 року.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VІІІ
цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МК України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Як передбачено ч.3 ст.53 МК України, у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, виключний перелік
яких визначений цією ж статтею.

При цьому, відповідно до ст.53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару
(ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

З оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів
від 05.11.2013 року №401000003/2013/000193/1
вбачається, що для визначення митної
вартості товарів було використано базу
даних ЄАІС ДМСУ та самостійно
застосовано резервний метод,
регламентований ст. 64 МК України, а
джерелом числового значення взято МД №
40190000/2013/013684 від 10.07.2013 року.

При цьому, Вінницька митниця
Міндоходів у вказаному вище рішенні
вказала про те, що митна вартість
товару не може бути визначена
відповідно до ст. 58 МК України в зв'язку
з тим, що декларантом не надано усіх
додаткових документів.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що позивач
добросовісно виконав свої обов'язки
щодо підтвердження заявленої митної
вартості, не ігноруючи вимогу митного
органу, а також зазначив про
неможливість надання інших документів.

Посилання на використання цінової бази
ЄАІС Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо. У випадку визначення митної
вартості оцінюваних товарів із
застосуванням резервного методу (ст. 64
Кодексу) зазначаються докладна
інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
її визначенні.

За таких обставин Вінницькою митницею
Міндоходів безпідставно використано
МД № 40190000/2013/013684 від 10.07.2013 року як
джерело числового значення. Більше
того, при видачі картки відмови в
прийнятті митної декларації від 05.11.2013
року за № 401090000/2013/00078 та прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів від 05.11.2013 року №
401000003/2013/000193/1 орган доходів і зборів
взагалі не взяв до уваги експертний
висновок Вінницької
торгово-промислової палати від 04.11.2013
року № 0067, який був поданий позивачем з
метою підтвердження правильності
обраного методу визначення митної
вартості товарів.

Оскільки суд першої інстанції
встановив протиправність прийняття
рішення Вінницької митниці №
401000003/2013/000193/1 від 05.11.2013 р., що призвело
до надмірної сплати позивачем до
бюджету коштів у розмірі 11062,52 грн.,
вимога про стягнення з Державного
бюджету України суми надмірно
сплачених митних платежів є
обґрунтованою, та підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України,
- залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
31 березня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.