Справа № 2027/2а-4708/11
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 р. Справа №
2027/2а-4708/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
на постанову Московського районного
суду м. Харкова від 06.06.2011р. по
справі № 2027/2а-4708/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 06.06.2011р. задоволено
позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії .

Визнано незаконною відмову Управління
Пенсійного Фонду України в Київському
районі м. Харкова перерахувати пенсію
ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Київському районі м.
Харкова здійснити перерахунок
основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
провести відповідні виплати за період
з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
та з наступним перерахунком цих сум
відповідно до змін діючого
законодавства.

Не погодившись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати, прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю, посилаючись на порушення
норм чинного законодавства, а саме:
судом першої інстанції не враховано, що
відповідач при обчисленні пенсії діяв
на підставі Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", постанови Кабінету
Міністрів України. "Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян" №654 від 16.07.2008р.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, належним чином
повідомлялися про дату, місце та час
розгляду справи.

Відповідно до положень ч.4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглянута без участі
представників сторін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачу встановлена друга група
інвалідності безстроково (а.с.- 12). Також
він має посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії від 11.11.1998 року
серія А № 092382 (а.с. - 10).

Позивач звернувся 02.12.2010 року до
відповідача із заявою про перерахунок
розміру пенсії згідно діючого
законодавства України, проте
перерахунок проведено не було.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії в розмірі
передбаченому ч.4 ст. 54 та додаткової
пенсії відповідно до ч.1 ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" 796-ХІІ (далі
по тексту - Закон України 796-ХІІ), а
відповідач у вказаний період
неправомірно відмовив у проведенні
перерахунку даних пенсій.

Колегія суддів частково погоджується
з висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Статтею 49 Закону України №796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України №
796-ХІІ в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по другої групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
№796-ХІІ особам, віднесеним до першої
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам другої
групи 75% мінімальної пенсії за віком.

При обчисленні державної та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю,
розмір мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме: відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України № 796-ХІІ
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Позивачу призначена та виплачувалась
державна пенсія та додаткова пенсія за
шкоду заподіяну здоров'ю на підставі
постанов Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 3 січня 2002 року
№ 1, «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» від 28
травня 2008 року № 530, «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» від 16 липня 2008 року № 654.

Проте, згідно ч.1 ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не положення постанови
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року № 530 "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", постанови Кабінету
Міністрів України від 16 липня 2008 року N
654 "Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що дії відповідача щодо відмови в
здійсненні позивачу перерахунку та не
виплати пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі, визначеному Законом
№ 796-ХІІ, призвели до порушення прав
позивача, які підлягають захисту в
судовому порядку.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про відсутність
неправомірності в його діях щодо
нарахування пенсії позивачу, оскільки
відповідач при обчисленні пенсії діяв
на підставі Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та вищезазначених постанов
Кабінету Міністрів України колегія
суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на факт неправомірного
застосування до спірних правовідносин
судом першої інстанції ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки мінімальний розмір пенсії за
віком у розмірі прожиткового мінімуму
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки за
чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
11.03.2011р., в якому просив задовольнити
його позовні вимоги з 01.01.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду, шестимісячний строк на звернення
до суду з позовом та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, колегія суддів вважає, що права
позивача підлягають захисту з 11.09.2010
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008
року по 10.09.2010 року ухвалено з
порушенням норм процесуального права
та підлягає скасуванню з прийняттям
рішення про відмову в поновленні
позивачу строку на звернення до суду з
позовом та залишенням цієї частини
позовної заяви без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає такими що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції.

Постанова суду першої інстанції в
іншій частині ухвалена з дотриманням
норм процесуального права, у
відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування в частині задоволення
позовних вимог за період з 11.09.2010 року
та з наступним перерахунком цих сум
відповідно до змін діючого
законодавства немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова задовольнити
частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 06.06.2011р. по справі №
2027/2а-4708/11 скасувати в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
Фонду України в Київському районі м.
Харкова здійснити перерахунок
основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
провести відповідні виплати за період
з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 10.09.2010 року.

Прийняти в цій частині нову ухвалу,
якою адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
про зобов'язання Управління Пенсійного
Фонду України в Київському районі м.
Харкова здійснити перерахунок
основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
провести відповідні виплати за період
з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 10.09.2010 року - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 06.06.2011р. по справі № 2027/2а-4708/11 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Спаскін О.А.Судді
Сіренко О.І. Жигилій С.П. Повний текст
ухвали виготовлений 24.03.2014 р.