Справа № 2а-4590/09/0770
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/41681/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.06.2011

у справі № 2а-4590/09/0770

за позовом ОСОБА_3

до Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції в особі

інспекторів Орел Ю.В. та Глоба М.М.

про визнання дій неправомірними
та відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовом до Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції в особі
інспекторів Орел Ю.В. та Глоба М.М. про
визнання дій неправомірними та
відшкодування шкоди.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 16.07.2010
позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.06.2011
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 16.07.2010
скасовано, прийнято нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду апеляційної інстанції, позивач
оскаржив його в касаційному порядку. В
скарзі просить суд скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.06.2011 та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішення спору по даній справі
невірно застосовано норми
матеріального та порушено норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, відповідно до
наказу Ужгородської МДШ у
Закарпатській області від 04.02.2009 року,
додатку до нього № 1 та направлення на
перевірку від 04.02.2009 року № 13/17-2
працівники Ужгородської МДПІ прийшли
до позивача у магазин на перевірку, але
не були допущені до її проведення.

Незважаючи на 2е, Орел Ю.В. та Глоба М.М.
склали протокол про скоєння
адміністративного правопорушення, яке
згодом надіслали до суду з метою
притягнути позивачку до
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.163-1 КУпАП. Відповідно
30.04.2009 року Ужгородським міськрайонним
судом позивачку визнано винною за
вказаною вище статтею та призначено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 170 гривень. Така
постанова було оскаржена до
апеляційного суду Закарпатської
області, яким 21.08.2009 року апеляцію було
задоволено, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 30.04.2009 року -
скасовано, провадження у справі
закрито у зв'язку з відсутністю в діях
позивачки адміністративного
правопорушення.

У відповідності до ч.і ст. 11 Закону
України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ
"Про державну податкову службу в
Україні" (далі Закон №509-ХИ), органи
державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства юридичними особами, їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та
його установ.

З норм ст.П також вбачається, що
позаплановими перевірками вважаються
також перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених Законом
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Законом «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», а в інших випадках -
за рішенням суду. Позапланова виїзна
перевірка здійснюється на підставі
виникнення обставин, викладених у цій
статті, за рішенням керівника
податкового органу, яке оформляється
наказом.

Умови допуску посадових осіб органів
ДПС визначаються ст.111 Закону № 509-ХП.

Згідно зі статтею 112 Закону №
509-ХІІ посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови
надання платнику податків під
розписку: 1) направлення на перевірку, в
якому зазначаються дата його видачі,
назва органу державної податкової
служби, мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
дата закінчення перевірки, посади,
звання та прізвища посадових осіб
органу державної податкової служби,
які проводитимуть перевірку.
Направлення на перевірку є дійсним за
умови наявності підпису керівника
органу державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної
податкової служби; 2) копії наказу
керівника податкового органу про
проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому зазначаються
підстави проведення позапланової
виїзної перевірки, дата її початку та
дата закінчення.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
матеріального права, колегія суддів
касаційної інстанції звертає увагу на
те, що ненадання вищезазначених
документів платнику податків або їх
надання з порушенням вимог,
передбачених частиною першою статті 112
Закону № 509-ХІІ може бути підставою для
недопущення посадових осіб органу
державної податкової служби до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було не допущено працівників
відповідачів до проведення перевірки.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що дії відповідача не можуть
бути визнані неправомірними в частині
невручення направлення на перевірку,
оскільки позивачка відмовилась від
отримання направлення на перевірку, та
відмовилась від допуску працівників
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції до її проведення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду,
погоджує висновок суду апеляційної
інстанцій про відмову у задоволенні
позовних вимог в частині відшкодування
моральної шкоди та втраченої вигоди,
оскільки перевірка не була проведена,
то і заподіяння моральної шкоди та
втраченої вигоди внаслідок її
проведення не могло відбутися.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.06.2011 у справі № 2а-4590/09/0770 слід
відхилити, а судове рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.06.2011 у справі № 2а-4590/09/0770 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко