Справа № 2а-10179/12/1370
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.
Справа № 876/8221/13
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
дослідного господарства "Львівське"
Національної академії аграрних наук
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року у справі № 2а-10179/12/1370 за
позовом Управління Пенсійного фонду в
Кам'янко-Буському районі Львівської
області до Державного підприємства
дослідного господарства "Львівське"
Національної академії аграрних наук
України про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

3 грудня 2012 року Управління Пенсійного
фонду в Кам'янко-Буському районі
Львівської області звернулося з
адміністративним позовом до
Державного підприємства дослідного
господарства "Львівське" Національної
академії аграрних наук України, яким
просило стягнути з відповідача борг в
сумі 386951,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до звітів про суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
січня по вересень 2012 року, відповідач
повинен був сплатити 352369,68 грн, а
фактично сплатив 18573,47 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року вимоги задоволено. Стягнено з
відповідача на користь позивача
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 383008,64 грн.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що позивач подавав клопотання про
розстрочення та відстрочення сплати
боргу.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з наступних
підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
відповідачем самостійно було подано
позивачу звіти про суми нарахованого
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з січня по вересень 2012 року.
Відповідно до цих звітів відповідач
повинен був сплатити 352369,68 грн єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, проте було
сплачено лише 18573,47 грн.

На виконання вимог статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", позивач
надіслав відповідачу:

- вимогу № Ю-252 від 1 березня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 23962,51 грн,
сплачено 18573,47 грн;

- вимогу № Ю-287 від 2 квітня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 23962,51 грн;

- вимогу № Ю-397 від 3 травня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 48295,34 грн;

- вимогу № Ю-488 від 1 червня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 37438,17 грн;

- вимогу № Ю-556 від 2 липня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 49996,24 грн;

- вимогу № Ю-701 від 3 вересня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 97311,70 грн;

- вимогу № Ю-783 від 1 жовтня 2012 року про
сплату боргу в розмірі 40982,64 грн;

- вимогу № Ю-842 від 1 листопада 2012 року
про сплату боргу в розмірі 29967,51 грн.

В матеріалах справи наявні докази
отримання відповідачем зазначених
вимог (а. с.52-55).

Відповідач не сплатив заборговані
кошти та не оскаржив вимоги позивача.

В суді першої інстанції відповідач
позов визнав, проте просив розстрочити
виплату боргу.

Частиною 8 статті 9 вказаного Закону
передбачено, що платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом. Базовим звітним
періодом є календарний місяць.

Частиною 12 цієї статті встановлено, що
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно з частинами 2, 3 статті 25 цього
Закону, у разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею. Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення. Зазначені суми зараховуються
на рахунки органів Пенсійного фонду,
відкриті в органах Державного
казначейства України для зарахування
єдиного внеску. При цьому платник у
зазначений строк має право оскаржити
таке рішення до органу Пенсійного
фонду вищого рівня або до суду з
одночасним обов'язковим письмовим
повідомленням про це територіального
органу Пенсійного фонду, яким прийнято
це рішення.

На виконання пункту 2 частини 11 цієї
статті, позивачем прийнято рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
єдиного внеску:

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 148 від 5
березня 2012 року на суму 3943,23 грн;

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 149 від 5
березня 2012 року на суму 9028 грн;

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 358 від 3
травня 2012 року на суму 18,60 грн;

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 790 від 2
серпня 2012 року на суму 37410,46 грн;

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 825 від 8
серпня 2012 року на суму 2617,88 грн;

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 841 від 8
серпня 2012 року на суму 142,21 грн;

- рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 1082 від 16
жовтня 2012 року на суму 9014,10 грн.

Оскільки наведені рішення не були
оскаржені, то сума заборгованості
відповідача по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування складає 383008,64
грн.

Абзацом 7 частини 4 цієї ж статті
закріплено право територіального
органу Пенсійного фонду у випадках
зазначених в абзаці шостому цієї
частини звернутися до суду з позовом
про стягнення недоїмки. При цьому
заходи досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Щодо клопотання відповідача про
розстрочення виконання судового
рішення то судом першої інстанції
вірно відмовлено в задоволенні такого.

Статтею 263 КАС України передбачено, що
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

З аналізу даної статті зрозуміло, що
клопотання про розстрочення судового
рішення розглядається судом в судовому
засіданні, а за результатами розгляду
постановляється ухвала. Відтак таке
клопотання не може розглянуте при
прийнятті рішення по суті позовних
вимог.

Враховуючи той факт, що у відповідача
наявна заборгованість, право позивача
на звернення до суду для стягнення
недоїмки та визнання позову
відповідачем суд приходить до висновку
про необхідність стягнути заборговані
кошти з відповідача. Клопотання про
розстрочення чи відстрочення
виконання судового рішення може бути
подане до суду після набрання рішенням
законної сили та видання виконавчого
листа по даному рішенні до суду, що
видав виконавчий лист.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2013 року у справі № 803/964/13-а - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.