Справа № 823/470/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
справа № 823/470/14

м. Черкаси

14 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Чубар Т.М.,

при секретарі - Шепель А.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправними
вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в
якому просить визнати протиправними
вимоги Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску № Ф-02 від 20.11.2013р.
на суму 2 481 грн. 45 коп. та № Ф-02 від
05.02.2014р. на суму 3 700 грн. 12 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач є пенсіонером за
віком та відповідно до ч. 4 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільнений від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування. Таким чином,
Лисянським відділенням
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області неправомірно відмовлено
позивачу у звільненні його від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, на адресу суду направив заяву,
в якій просить суд провести засідання
без його участі, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Лисянського
відділення Звенигородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив заперечення проти
адміністративного позову, мотивовані
тим, що позивачем при виході на пенсію
не досягнуто пенсійного віку,
визначеного статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», тому останній
не має статусу пенсіонера за віком та
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі п. 1
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Розгляд справи
відповідач просить провести без участі
представника Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010р. (далі по тексту - Закон № 2464), що
набрав чинності з 01.01.2011р.

Відповідно до статті 1 Закону № 2464
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно статті 4
Закону № 2464 є, зокрема:

фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

особи, які забезпечують себе роботою
самостійно - займаються незалежною
професійною діяльністю, а саме
науковою, літературною, артистичною,
художньою, освітньою або викладацькою,
а також медичною, юридичною практикою,
в тому числі адвокатською,
нотаріальною діяльністю, або особи, які
провадять релігійну (місіонерську)
діяльність, іншу подібну діяльність та
отримують дохід безпосередньо від цієї
діяльності, за умови, що такі особи не є
найманими працівниками чи
підприємцями тощо.

Судом встановлено, що позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт
господарювання Лисянською районною
державною адміністрацією Черкаської
області 19.12.1996р., ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 (свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
Серії НОМЕР_2). Згідно свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_3
позивач перебуває на спрощеній системі
оподаткування зі ставкою єдиного
податку 20 відсотків.

З огляду на викладені вище норми Закону
№ 2464 позивач є страхувальником, в
розумінні цього Закону.

Відповідно до статті 25 Закону № 2464
Лисянським відділенням
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області позивачу направлено вимогу №
Ф-02 від 20.11.2013р. про визначення суми
недоїмки фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальну суму
2 481 грн. 45 коп., оскарження якої і є
предметом розгляду даної
адміністративної справи.

02 грудня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 направив на
адресу Головного управління
Міндоходів у Черкаській області скаргу
про скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-02 від 20.11.2013р. на суму 2 481
грн. 45 коп., мотивуючи її тим, що
останній знаходиться на спрощений
системі оподаткування і є пенсіонером
за віком, а тому він може бути платником
єдиного внеску виключно за умови
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, згоди на яку
він добровільно не надавав.

25 грудня 2013 року Головним управлінням
Міндоходів у Черкаській області
направлено на адресу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 лист №
16449/23-00-10-0210, мотивований тим, що при
виході на пенсію ОСОБА_1 не досягнуто
пенсійного віку, визначеного статтею 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тому останній не має
статусу пенсіонера за віком та
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі п. 1
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

28 грудня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 направив на
адресу Міністерства доходів і зборів
України скаргу про скасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-02 від
20.11.2013р. на суму 2 481 грн. 45 коп., мотивуючи
її тим, що останній знаходиться на
спрощений системі оподаткування і є
пенсіонером за віком, а тому він може
бути платником єдиного внеску виключно
за умови добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, згоди на яку
він добровільно не надавав.

06 лютого 2014 року Міністерством доходів
і зборів України направлено на адресу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 листа
№ 718/13/99-99-10-01-07-15, мотивованого тим, що
Лисянським відділенням
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області правомірно винесено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-02 від
20.11.2013р. на суму 2 481 грн. 45 коп., адже
ОСОБА_1 не є пенсіонером за віком у
розумінні п.4 ч. 1 статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а отже є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та не
звільняється від його сплати.

Відповідно до статті 25 Закону № 2464
Лисянським відділенням
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області позивачу направлено вимогу №
Ф-02 від 05.02.2014р. про визначення суми
недоїмки фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальну суму
3 700 грн. 12 коп., оскарження якої також є
предметом розгляду даної
адміністративної справи.

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує те,
що стаття 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-VI від 09.07.2003р. (далі -
Закон № 1058) надає чітке визначення
поняття «пенсіонер» - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991р. (далі -
Закон № 796), особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
залежно від категорій осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, для встановлення пільг і
компенсацій.

Так, згідно статті 14 Закону № 796 для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи:

1) інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і ч. 3 статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження: - з моменту аварії до 1
липня 1986 року - незалежно від кількості
робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних
днів, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи; -
евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття); - особи,
які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали: -
у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних
днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1
до 14 календарних днів; - у зоні
відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів; - на діючих пунктах
санітарної обробки населення і
дезактивації техніки або їх
будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи (не
віднесені до категорії 2), які: -
постійно проживали на територіях зон
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення на день аварії або які за
станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
не менше двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій; - постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються у зонах безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а у зоні гарантованого
добровільного відселення - не менше
трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Враховуючи те, що Законом № 796 не
призначається пенсія, а надаються
соціальні гарантії особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, шляхом
зменшення віку виходу на пенсію,
посилання Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області на відсутність у позивача
статусу пенсіонера за віком в
розумінні Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
згідно посвідчення серії НОМЕР_4 є
громадянином, який постійно проживає
або постійно працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4). Окрім того, позивачем
надано копію пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_5, за яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
Пенсійному фонді України як пенсіонер
за віком з 18.02.2011р., довічно.

Згідно з ч. 7 статті 1 Закону України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI
від 07.07.2011р. (далі - Закон № 3609-VI) статтю 4
Закону № 2464 доповнено ч. 4, згідно якої
особи, якщо вони є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу і обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що дані зміни відповідно до
ч. 1 розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 3609-VI набули
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011р., тому
покладення на позивача обов'язку щодо
сплати єдиного внеску починаючи з
серпня 2011 року - є неправомірним.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
вимоги Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-02 від 20.11.2013р. в розмірі 2 481 грн. 45 коп.
та № Ф-02 від 05.02.2014р. в розмірі 3 700 грн. 12
коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 182 (сто вісімдесят
дві) грн. 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар