Справа № 9101/104083/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2012 рокусправа № 0814/2а-14480/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Хімушкіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Правобережного
районного центру зайнятості
м.Запоріжжя на постанову Ленінського
районного районного суду м.Запоріжжя
від 06 лютого 2012 року

у адміністративній справі № 2а-14480/11 за
позовом ОСОБА_1 до Правобережного
районного центру зайнятості
м.Запоріжжя та Управління пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Запоріжжя про спонукання до вчинення
певних дій, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Ленінського районного
районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого
2012 року задоволено адміністративний
позов ОСОБА_1, визнано протиправними
дії Правобережного районного центру
зайнятості м.Запоріжжя щодо відмови у
видачі позивачу клопотання до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м.Запоріжжя про
достроковий вихід на пенсію, та
зобов'язано відповідача видати ОСОБА_1
клопотання до Управління пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Запоріжжя про достроковий вихід на
пенсію.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена відповідачем по
справі з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить її скасувати та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні вимог позивача в повному
обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, оскільки судом першої
інстанції надано не належну оцінку
наявним у справі доказам, та помилково
застосовано до спірних правовідносин
норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач будучи звільнений з роботи з
04.05.2011 року за п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку зі скорочення штату, у зв'язку з
чим він 10.05.2011 року зареєструвався в
Правобережному районному центрі
зайнятості м.Запоріжжя як особа, що
шукає роботу. Станом на 27.05.2011 року
позивачу виповнилося 58 років 11 місяців
20 днів, тобто до виповнення 60 років йому
залишалося 1 рік 10 днів. За вказаних
обставин та з урахуванням того, що
трудовий стаж його роботи складав 36
років, позивач 11.07.2011 подав до центру
зайнятості письмову заяву про надання
йому клопотання до УПФУ Ленінського
району м.Запоріжжя про достроковий
вихід на пенсію, але отримав відмову з
посиланням на те, що законом не
передбачено видача такого клопотання
особам, які набули статус безробітного.

Суд першої інстанції задовольняючи
адміністративний позов у цій справі
прийшов до висновку, що Правобережний
районний центр зайнятості м.Запоріжжя
протиправно відмовив позивачу у видачі
клопотання до Пенсійного фонду про
достроковий вихід на пенсію, оскільки
для реалізації права на достроковий
вихід на пенсію в порядку ст. 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
позивачем дотримано усі передбачені
законодавством умови.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, оскільки
передбачені частиною 1 ст. 26 Закону N
803-XII гарантії не стосуються осіб, яким
надано статус безробітних, що
стосується у даному випадку і позивача
по цій справі.

Особливі гарантії працівникам, які
втратили роботу у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
визначені ст. 26 Закону України «Про
зайнятість населення» від 1 березня 1991
року N 803-XII (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 цієї статті,
працівникам, трудовий договір з якими
було розірвано з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу в зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, і військовослужбовцям,
звільненим з військової служби у
зв'язку із скороченням чисельності або
штату без права на пенсію, за умови їх
реєстрації в службі зайнятості
протягом семи календарних днів після
звільнення як таких, що шукають роботу,
гарантується: надання статусу
безробітного, якщо протягом семи днів
працівнику не було запропоновано
підходящої роботи; право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законом строку
осіб передпенсійного віку, які мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Згідно частин 1 та 4 ст. 2 Закону N 803-XII,
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу. У разі відсутності підходящої
роботи рішення про надання громадянам
статусу безробітних приймається
державною службою зайнятості за їх
особистими заявами з восьмого дня
після реєстрації у центрі зайнятості
за місцем проживання як таких, що
шукають роботу. Реєстрація громадян
провадиться при пред'явленні паспорта
і трудової книжки, а в разі потреби -
військового квитка, документа про
освіту або документів, які їх
замінюють.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що
порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних державною
службою зайнятості визначається
Кабінетом Міністрів України.

Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних затверджений
постановою КМ України від 14.02.2007 року №
219 (в редакції чинній на моменту
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Порядок).

Згідно пунктів 2-3 цього Порядку,
реєстрація та облік громадян, які
звертаються за сприянням у
працевлаштуванні, проводяться
державною службою зайнятості за місцем
їх проживання за умови пред'явлення
паспорта, трудової книжки,
цивільно-правового договору, а в разі
потреби також військового квитка,
диплома або іншого документа про
освіту. Іноземці та особи без
громадянства, що постійно проживають в
Україні, подають посвідку на постійне
проживання. Під час проведення
реєстрації кожна особа за допомогою
працівника центру зайнятості заповнює
із застосуванням автоматизованої
системи картку особи, що звернулася до
центру зайнятості.

Відповідно до п. 7 Порядку, для громадян,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості як таких, що шукають роботу,
підбирається протягом семи
календарних днів з моменту реєстрації
підходяща робота, критерії якої
визначені статтею 7 Закону України «Про
зайнятість населення».

Абзацами 2-3 пункту 11 Порядку визначено,
що державна служба зайнятості здійснює
підбір підходящої роботи для громадян
відповідно до вимог статті 7 Закону
України «Про зайнятість населення». За
відсутності підходящої роботи рішення
про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистою
заявою з восьмого дня після реєстрації
у центрі зайнятості за місцем
проживання як таких, що шукають роботу,
і оформляється наказом центру
зайнятості, номер і дата якого
зазначаються у картці. З наказом про
надання чи ненадання статусу
безробітного, визначення розміру і
строку виплати допомоги по безробіттю
чи припинення виплати такої допомоги
громадянин повинний ознайомитися під
розписку в картці обліку прийнятих
рішень центру зайнятості.

Згідно п. 12 Порядку, для одержання
статусу безробітного громадянин
особисто подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості заяву із зазначенням у ній
інформації про те, що він не займається
видами діяльності, що визначені
частиною третьою статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення», і
не отримує пенсію на пільгових умовах,
а також копію довідки про його
ідентифікаційний номер.

З аналізу наведених вище правових
положень можна прийти до висновку, що
Закон N 803-XII та Порядок відрізняє осіб,
які зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу
та осіб, яким надано статус
безробітних, які за своїм правовим
статусом мають різні права, обов'язки
та гарантії. При цьому, особа є такою, що
шукає роботу з моменту її реєстрації в
державній службі зайнятості до моменту
надання їй статусу безробітної. Статус
безробітної отримують особи, які
зареєстровані в державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
яким протягом семи днів з моменту
реєстрації не запропоновано підходящу
роботу, про що на восьмий день з моменту
реєстрації у центрі зайнятості
приймається відповідне рішення на
підставі особистої заяви такої особи.

Підтвердженням того, що положення ч.1
ст.26 Закону N 803-XII стосуються осіб, які
зареєстровані в державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу, а
не осіб, яким надано статус
безробітних, є і наведений в цій статті
перелік гарантій, зокрема право на
отримання статусу безробітного,
оскільки статус безробітного згідно зі
ст. 2 цього Закону може бути надано
тільки особі, яка зареєстрована в
державній службі зайнятості як така, що
шукає роботу, а не особі, яка вже набула
такий статус.

З урахуванням наведених вище норм, та
того, що позивач по цій справі не
отримавши на протязі 7-ми днів з моменту
реєстрації у центрі зайнятості
підходящої роботи, подав особисто до
центру зайнятості заяву про надання
йому статусу безробітного з
призначенням допомоги по безробіттю на
підставі якої йому такий статус було
надано та розпочато виплату допомоги
по безробіттю, а заяву про видачу
клопотання про достроковий вихід на
пенсію позивач подав вже після надання
йому статусу безробітної особи, на яку
не поширюються гарантії передбачені п.
«г» ч. 1 ст. 26 Закону N 803-XII, судова
колегія визнає правомірною відмову
відповідача у видачі цього клопотання
позивачу.

При цьому, суд апеляційної звертає
увагу на те, що Порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних до 03.06.2011 року не
передбачав процедури реалізації права
осіб, які зареєстровані як такі, що
шукають роботу на достроковий вихід на
пенсію згідно п. «г» ч. 1 ст. 26 Закону N
803-XII.

Така процедура в цьому Порядку
передбачена тільки з 03.06.2011 року, тобто
вже після надання позивачу статусу
безробітного, у зв'язку з набранням
чинності постановою Кабінету
Міністрів України від 25.05.2011 року N 538,
якою пункт 7 доповнено новим абзацом
другим, згідно якого громадянам
передпенсійного віку (чоловікам після
досягнення 58 років, жінкам - 53 років),
яким на момент вивільнення залишилося
півтора року до досягнення пенсійного
віку і трудовий договір з якими
розірвано відповідно до пункту 1
частини першої статті 40 Кодексу
законів про працю України, в тому числі
військовослужбовцям, звільненим з
військової служби у зв'язку із
скороченням чисельності або штату без
права на пенсію, у разі, коли вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на такий вид
пенсії, за умови їх реєстрації у
державній службі зайнятості як таких,
що шукають роботу, протягом семи
календарних днів після вивільнення, у
разі відсутності підходящої роботи
видається клопотання до органів
Пенсійного фонду України.

Таким чином, навіть після внесення змін
до вказаного пункту Положення,
можливість видачі клопотання до
органів Пенсійного фонду України про
дострокове призначення пенсії
передбачено тільки для осіб, які
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу
до моменту надання їм статусу
безробітного, а тому підстав для видачі
такого клопотання позивачу, якому
надано статус безробітного у
відповідача - 1 не було.

Наведених вище норм матеріального
права та обставин справи суд першої
інстанції не врахував, що як наслідок
призвело до неправильного вирішення
даної справи за відповідними позовними
вимогами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що дана
справа судом першої інстанції вирішена
з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та у відповідності до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
прийняття нового рішення.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Правобережного
районного центру зайнятості
м.Запоріжжя - задовольнити

Постанову Ленінського районного
районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого
2012 року - скасувати

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Правобережного районного
центру зайнятості м.Запоріжжя та
Управління пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя про
спонукання до вчинення певних дій -
відмовити

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов