Справа № 41091/13
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року м.
Львів
Справа № 876/14850/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року по справі № 41091/13 за заявою
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова про
забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова звернулось
до суду з заявою про забезпечення
доказів, в якій просило зобов'язати
Львівську обласну дирекцію Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» надати інформацію щодо
особи (прізвище, ім'я, по батькові,
адрес), яка отримала кошти ОСОБА_2 в сумі
3441.07 грн. по картковому рахунку №
НОМЕР_1 за жовтень та листопад 2012 року.

В обґрунтування поданої заяви
зазначало, що вказана інформація є йому
необхідною для подання
адміністративного позову щодо
стягнення зайво виплаченої пенсії
ОСОБА_3, а Львівською обласною
дирекцією Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
йому було відмовлено в наданні такої, з
посиланням на те, що запитувана
інформація стосується діяльності та
фінансового стану клієнта, яка стала
відома банку у процесі його
обслуговування, а відтак, становить
банківську таємницю.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року відмовлено в задоволенні даної
заяви.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова подало апеляційну скаргу, у
якій, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити заяву про забезпечення
доказів.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що висновки суду першої інстанції
про неможливість забезпечення доказів
до моменту подання позовної заяви є
помилковими, оскільки відсутність
інформації про особу, до якої може бути
згодом висунуто вимоги, є перешкодою
для заявлення позову.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 73 Кодекс
адміністративного судочинства України
особи, які беруть участь у справі та
обґрунтовано вважають, що надання
потрібних доказів стане згодом
неможливим або ускладненим, мають
право просити суд забезпечити ці
докази. Забезпечення доказів може
здійснюватися також за заявою
заінтересованої особи до відкриття
провадження у справі.

Аналіз статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
дає підстави для висновку, що відкриття
провадження у справі є стадією
адміністративного процесу, на якій суд
вирішує питання про наявність умов, з
якими закон пов'язує саму можливість
виникнення провадження в
адміністративному суді щодо розгляду
та вирішення по суті конкретної
адміністративної справи. При цьому
відкриття провадження відбувається
тільки на підставі поданої позовної
заяви.

Крім того, Кодекс адміністративного
судочинства України містить таке
поняття, як пред'явлення
адміністративного позову, яке полягає
у подачі позовної заяви і є підставою
для виникнення процесуальних відносин.

Суд першої інстанції вірно вказав, що
частиною 2 статті 73 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначена особлива процедура
забезпечення доказів, а саме: за заявою
заінтересованої особи до відкриття
провадження по справі.

Враховуючи викладене вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що викладене в згаданій нормі
формулювання «до відкриття
провадження у справі» слід трактувати
як проміжок часу з моменту пред'явлення
(подання) до суду першої інстанції
позовної заяви і до відкриття
провадження по справі за цією заявою.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відмову в
задоволенні заяви управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про забезпечення
доказів до подання позовної заяви.

За наведених обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2013 року по справі № 41091/13 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський