Справа № 9101/1904/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________________
УХВАЛА

Іменем України

"14" січня 2014 р. справа №
2а/0470/3173/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання:
Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області (правонаступник -
Дніпродзержинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області)

на постанову: Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2011 року по справі № 2а/0470/3173/11

за позовом: прокурора м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в інтересах Державної
податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області (правонаступник -
Дніпродзержинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області)

до: Публічного акціонерного товариства
«Дніпродзержинськ
теплоелектроцентраль»

про: стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому, з урахуванням
уточнень, просив стягнути з
банківських рахунків відповідача суму
податкового боргу у сумі 3 357 560,44 грн.
по платежам до Державного бюджету
України, який виник у період з 30.03.2010
року по 19.04.2011 року; заборонити
розпоряджатися активами ПАТ
«Дніпродзержинськ ТЕЦ», крім
розпорядження активами в рахунок
погашення податкового боргу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
банківських рахунків відповідача суму
податкового боргу у розмірі 3 355 467,84
грн., а саме:

- з податку на прибуток - 1 562 292,40
грн. за основним платежем та 15 116,70 грн.
пені;

- з податку на додану вартість - 531
546,22 грн. за основним платежем та 10 056,45
грн. пені;

- з частини чистого прибутку - 9 372,75
грн.;

- по орендній платі за землю - 1 226
316,34 грн. за основним платежем та 137,60
грн. пені;

- з податку на землю - 627,83 грн. за
основним платежем та 1,55 грн. пені;

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт зазначає, що судом
першої інстанції першої інстанції
невірно застосовані норми податкового
(матеріального) права, а саме вимоги п.п.
7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000
року (далі Закон № 2181), в частині
нарахування податкового боргу з
податку на землю за березень-грудень 2010
року.

Апелянт просить змінити постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року та задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду
апеляційної інстанції заперечення, в
яких просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник
відповідача - Кісілевич Є.Є.
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач зареєстрований, як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Дніпродзержинської міської
ради Дніпропетровської області та
перебуває на обліку у Державній
податковій інспекції у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області.

Відповідно до позовних уточнень
податкова заборгованість по платежам
за позивачем складає 3 357 560,44 грн. за
період з 30.03.2010 року по 19.04.2011 року, а
саме:

- податок на додану вартість у
розмірі 531 546,22 грн. за основним
платежем та 10 056,45 грн. пені;

- податок на прибуток підприємств
в сумі 1 562 292,40 грн. за основним платежем
та 15 116,7 грн. пені;

- податок на землю в сумі 2 720,43 грн.
за основним платежем та 1,55 грн. пені;

- частина чистого прибутку в сумі 9
372,75 грн. пені;

- по орендній платі за землю в сумі
1 226 316,34 грн. за основним платежем та 137,6
грн. пені.

Під час розгляду даної
адміністративної справи в суді першої
інстанції між позивачем та
відповідачем було проведено
взаємозвірку та складено Акт звірки
щодо існування заборгованості по
платежам до Державного бюджету України
згідно карток особових рахунків.

Спірним питанням залишилася
заборгованість з податку на додану
вартість у розмірі 531 546,22 грн. та з
податку на землю у розмірі 2 720,43 грн.

Судом першої інстанції визнано
законною податкову заборгованість з
податку на додану вартість у розмірі 531
546,22 грн. за основним платежем та 10 056,45
грн. пені та такою, що підлягає
стягненню.

Щодо податкової заборгованості з
податку на землю у розмірі 2 720,43 грн. за
основним платежем та 1,55 грн. пені, то
суд першої інстанції дійшов висновку
про необґрунтоване нарахування даного
податку за березень-грудень 2010 року в
сумі 2 092,60 грн.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції та
вважає його правомірним з огляду на
наступне.

Оплата податку на землю здійснювалась
позивачем протягом 2010 року та у січні,
лютому 2011 року, про що свідчать надані
копії платіжних доручень (а.с. 130-107). У
платіжних дорученнях зазначається
призначення платежу та період, за який
здійснюється оплата за землю (місяць та
рік).

В свою чергу позивач, з урахуванням
даних картки особового рахунку
платника відповідача, в якій
обліковувалась заборгованість,
зарахував протягом 2010 року та
січня-лютого 2011 року суми податку в
рахунок погашення заборгованості
позивача в порядку календарної
черговості її виникнення.

Колегія суддів вважає такі дії
позивача неправомірними з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції станом на час виникнення
спірних правовідносин) податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Разом з тим, Законом України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, визначено
вичерпний перелік заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу.

Серед таких заходів немає зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків. Норми
Податкового кодексу України ще не
діяли.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
податковий орган у 2010 році не був
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Оскільки зарахування сплачених
відповідачем поточних платежів було
неправомірно здійснено органом
державної податкової служби в рахунок
погашення податкового боргу
відповідача, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо визнання
необґрунтованими позовних вимог в
частині податкового боргу з податку на
землю за період з березня по грудень 2010
року в сумі 2 092,60 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
тому постанову суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області (правонаступник -
Дніпродзержинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2011 року по справі № 2а/0470/3173/11 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун