Справа № 812/10116/13-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Агевич К.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
справа №812/10116/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів Яковенка М.М., Блохіна А.А.,
секретаря судового засідання Куленка
О.Д., за участі представників позивача
Шабадаша Д.С., Жукової М.С., представника
відповідача Басакіна В.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
27 січня 2014 року у справі № 812/10116/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спар Луганськ» до
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 04.11.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.12.2013 року звернувся до
суду з адміністративним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що
податковим органом було складено акт
перевірки № 209/12-36-22-03/09/34641889 від 20.09.2013
року про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ «Вторметекспорт» за лютий 2013 року.
У вказаному акті було зроблено
висновок про порушення позивачем
податкового законодавства. На підставі
акту перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 04
листопада 2013 року № , яке
позивач просив суд скасувати.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Скасовано податкове повідомлення
- рішення Ленінської об'єднаної
державної податкової інспекції у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області №
від 04.11.2013 року.

Не погодившись з судовим рішенням
суду першої інстанції, відповідач
звернувся з апеляційною скаргою і
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначав, що оскаржувана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт посилався на положення ст. 4, 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», на норми Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363,
ст. 42 Господарського кодексу України,
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за № 168/704 ), ст.ст. 49, 51, 185-187, 198, 202
Кодексу адміністративного судочинства
України та зазначав, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції та відповідно до чинного
законодавства.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представники позивача у судовому
засіданні заперечували проти доводів
апеляційної скарги та надали письмові
заперечення, які підтримали.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено наступне.

Ленінською об'єднаною державною
податковою інспекцією у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області отримано акт ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва від
31.05.2013 року № 1669/22-30/30127927 «Про
результати позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Вторметекспорт» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ по
взаємовідносинах з ПП «Астрія Стар» за
період лютий 2013 року.

На підставі вказаного акту 07.08.2013
року податковою інспекцією було
направлено запит позивачу щодо надання
документів підтверджуючих
фінансово-господарські відносини між
ТОВ «Спар-Луганськ» та ТОВ
«Вторметекспорт». (а.с. 182-183).

Позивачем було скеровано
відповідачу запитувані документи, про
що свідчить лист від 02.09.2013 року № 670
(а.с. 181).

Наказом від 29.08.2013 року № 320
відповідачем призначено позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Спар-Луганськ»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«Вторметекспорт» за лютий 2013 року, який
разом з направленням на перевірку було
вручено підприємству 02.09.2013 року (а.с.
135-136).

Податковим органом було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спар-Луганськ» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Вторметекспорт» (код за )
за лютий 2013 року.

За результатами перевірки
складено акт від 20 вересня 2013 року №
209/12-36-22-03/09/34641889. В акті перевірки
вказано на порушення позивачем пп. 198.1,
198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого позивачем
занижено податок на додану вартість на
суму 657374, 00 грн., у тому числі за лютий 2013
року у сумі 657374,00 грн. (а.с. 138-151).

Податковим органом 04 листопада 2013
року на підставі вказаного акту
перевірки було прийнято податкове
повідомлення - рішення № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану
вартість у розмірі 986 061,50 грн., з якої
основний платіж - 657374,00 грн. та штрафні
санкції - 328687,00 грн. (а.с.133).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
протиправності прийнятого податкового
повідомлення - рішення з наступних
підстав.

Проблемним питання даного спору є
правомірність сумніву податкового
органу щодо реальності господарських
операцій, укладених позивачем з ТОВ
«Вторметекспорт».

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону
України № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон № 996) фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (пункт 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704).

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Згідно п.44.1 ст. 44 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Розділом V Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податку на додану вартість.

Статтею 187 Податкового кодексу
України визначено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку (пункт 187.1); датою
виникнення податкових зобов'язань у
разі ввезення товарів на митну
територію України є дата подання
митної декларації для митного
оформлення. Датою виникнення
податкових зобов'язань за операціями з
постачання послуг нерезидентами,
місцем надання яких є митна територія
України, є дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
в оплату послуг або дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг нерезидентом,
залежно від того, яка з подій відбулася
раніше (пункт 187.8); попередня (авансова)
оплата вартості товарів, що
експортуються чи імпортуються, не
змінює значення сум податку, які
відносяться до податкового кредиту або
податкових зобов'язань платника
податку, такого експортера або
імпортера (пункт 187.11).

У відповідності із статтею 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу (пункт 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2).

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3); якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника (пункт 198.4); не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України).

Колегія суддів вважає, що
позивачем правомірно віднесено
сплачені суми до податкового кредиту
по фінансово-господарських відносинах
з ТОВ «Вторметекспорт».

Як вбачається з матеріалів
справи, 22.01.2013 року ТОВ «Спар Луганськ»
були укладені Договір поставки олії
соняшникової № 22012 з ТОВ
«Вторметекспорт» та Договір комісії №
01222К з ТОВ «Ферко». Вказані договори
були укладені у м. Одесі (а.с. 50-51, 56-58).

Для підписання договорів до м.
Одеси був направлений у відрядження
директор ТОВ «Спар Луганськ»
Худокормова Л.П., про що свідчать
наступні документи: наказ № 1-в від
03.01.2013 про направлення у відрядження,
посвідчення про відрядження, звіт про
використання коштів, виданих на
відрядження. Повноваження директора на
підписання договорів підтверджуються
протоколом загальних зборів учасників
ТОВ «Спар Луганськ» № 1 від 21.01.2013. (а.с.
65, 66-74).

Пунктом 6 додатку № 1 до договору
поставки визначено, що продавець
зобов'язаний здійснити поставку товару
на комплекс з перевантаження та
переробки тропічних олій (м. Южний,
Одеська обл.) не пізніше 28.02.2013 року (а.с.
52).

Згідно п. 2.2. Договору поставки №
22012 від 22.01.2013 року перехід права
власності на товар від постачальника
покупцю відбувається в момент передачі
накладної проти довіреності (а.с. 50-51).

На підтвердження виконання умов
договору поставки № 22012 від 22.01.2013 року
позивачем надано наступні документи:
накази про направлення у відрядження №
3-в від 30.01.2013 року та № 4-в від 06.02.2013
року, посвідчення про відрядження,
звіти про використання коштів, виданих
на відрядження; видаткова накладна №
64 від 11.02.2013 року; на підтвердження
якості товару постачальником було
надано посвідчення про якість № 331 на
рослинну олію за ДСТУ 4492:2005 та зведений
акт з переробки сировини та
виробництву готової продукції за
січень 2013 року, а на підтвердження
наявності товару на складі була видана
відповідна довідка (а.с. 69-74 - 77).

За договором комісії № 01222К від
22.01.2013 року товар (олія соняшникова) у
кількості 369 тонн був реалізований
компанії «Альфа Трейдінг Лімітед».
Документами, підтверджуючими подальшу
реалізацію та переміщення олії
соняшникової є: контракт № СSFO/UKR/2013/PO254/1
від 11.02.2013 року між ТОВ «Ферко» та
компанією «Альфа Трейдінг Лімітед»,
укладений на виконання Договору
комісії № 01222К від 22.01.2013 року; контракт
№ СSFO/UKR/2013/PO261 від 21.02.2013 року між ТОВ
«Ферко» та компанією «Альфа Трейдінг
Лімітед», укладений на виконання
Договору комісії № 01222К від 22.01.2013 року;
митна декларація від 16.03.2013 року №
500010102/2013/001839; митна декларація від 23.03.2013
року № 500010102/2013/001980; звіт комісіонера
про виконання робіт за Договором
комісії № 01222К та акт надання послуг №
3060 від 29.03.2013. (а.с. 79-87,88 - 100, 102).

Що стосується оплати за товар, то
відповідно п. 7 Додатку № 1 до Договору
поставки № 22012 від 22.01.2013 року покупець
здійснює оплату за товар протягом 180
днів з моменту його поставки. На
підтвердження сплати вартості товару
ТОВ «Спар Луганськ» надало платіжні
доручення № 5233 від 15.05.2013 року; № 5402 від
16.05.2013 року; № 5436 від 17.05.2013 року; № 5545
від 20.05.2013 року; № 5539 від 20.05.2013 року; №
5557 від 21.05.2013 року; № 5592 від 22.05.2013 року;
№ 5730 від 24.05.2013 року; № 6145 від 04.06.2013
року; № 7316 від 04.07.2013 року та випискою по
рахунку (а.с. 103-107, 221-222).

Податкові накладні внесено до
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних (а.с. 117).

Що стосується посилання
податкового органу в апеляційній
скарзі на відсутність документів, які б
підтверджували факт здійснення
транспортування товару від ТОВ
«Вторметекспорт» до позивача, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1. Договору
поставки № 22012 від 22.01.2013 року,
постачальник зобов'язаний передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти й оплатити
товар на умовах, що передбачені цим
Договором. У додатку № 1 до Договору
поставки Продавець продає, а Покупець
купує наступний Товар: Олія
соняшникова нерафінована,
українського походження, врожаю 2012
року, в кількості 375 тон. безпосередньо
зі складу Постачальника - комплексу з
перевантаження та переробки тропічних
олій, м. Южний, Одеська область (а.с. 50-51,
52).

Оскільки ТОВ «Спар Луганськ» є
покупцем товару, який вже був
поставлений та знаходився на
конкретному складі, обумовленому в
договорі то, відповідно, позивач не
може і не зобов'язаний за таких умов
мати товарно-транспортну документацію
на цей товар.

Пунктом 2.2. Договору встановлено,
що перехід права власності на товар від
постачальника покупцю відбувається в
момент передачі накладної проти
довіреності. Підтвердженням переходу
права власності на товар до позивача є
видаткова накладна № 64 від 11.02.2013 року
та Акт № 1 прийому-передачі товару від
11.02.2013 року (а.с. 53, 75).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
відповідача відсутні підстави для
здійснення висновку про
неправомірність віднесення позивачем
сплачених сум до податкового кредиту,
оскільки позивачем були надані всі
необхідні копії первинних документів,
що підтверджують право формування
податкового кредиту. З огляду на що
посилання апелянта на відсутність
фактичних обставин, які б
підтверджували реальність здійснення
господарських операцій, є
безпідставними.

Також колегія суддів зазначає, що
посилання відповідача на акт перевірки
від 31.05.2013 року № 1669/22-30/30127927 ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві по ТОВ «Вторметекспорт» є
безпідставним, оскільки позивач у
відповідності до положень Податкового
Кодексу України не повинен
відповідати за діяльність не тільки
свого контрагента, а і по всьому
ланцюгу постачальників.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. При розгляді
даної справи податковий орган не надав
жодного доказу на підтвердження
правомірності своїх дій і рішень.

Угоди між позивачем та його
контрагентами в судовому порядку не
оскаржені, податковому органу жодним
нормативно-правовим актом не надано
права ревізувати умови укладених
договорів. Первісні документи
бухгалтерського та податкового обліку
є такими, що не тягнуть їх невизнання
як доказів в розумінні ст. 79 КАС
України.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції були правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду не
вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись
ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області у справі № 812/10116/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у справі № 812/10116/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спар Луганськ» до
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 04.11.2013 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції - Вищого адміністративного
суду України, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160
цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Повний текст виготовлено 27
березня 2014 року.

Головуючий суддя:
Г.М.
Міронова

Судді:
М.М.
Яковенко

А.А. Блохін