Справа № 820/29/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 р.Справа № 820/29/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.,

за участю представника відповідача -
Лисенка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014р. по
справі № 820/29/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА СПЕШЛ ТЕКСТАЙЛ
ГРУП"

до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА СЛЕШЛТЕКСТАЙЛ
ГРУП", звернувся до суду з позовом до
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд cкасувати
податкові повідомлення - рішення
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 30.12.2013 року № , №
та стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФІРМА
СПЕШЛ ТЕКСТАИЛ ГРУП" сплачений судовий
збір у розмірі 488,08 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014 р.
позовні вимоги задоволено.

Харківська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, в апеляційній скарзі
вказує, що рішення є необґрунтованим та
незаконним, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
11.02.2014 р. та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
представника відповідача, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що фахівцями Харківської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській
області проведена документальна
позапланова перевірка ТОВ "ФІРМА СЛЕШЛ
ТЕКСТАЙЛ ГРУП" з питань законності
декларування заявленого до
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за жовтень 2013
року, за наслідками якої складено акт
від 27.12.2013 року за № 857/2023-15-01-16/37578066 яким
встановлено порушення позивачем п. 198.3
ст.198 Податкового Кодексу України
внаслідок чого підприємством завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за жовтень 2013
року у розмірі 313329грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Фірма
Спешл Текстайл Груп" порушено п. 198.3
ст.198 Податкового Кодексу України
внаслідок чого підприємством завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за жовтень 2013 року
у розмірі 221035грн.

Перевіркою підтверджено заявлене ТОВ
"Фірма Спешл Текстайл Груп" у
декларації з ПДВ за жовтень 2013 року
бюджетне відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних звітних
(податкових) періодів у сумі 89869грн. без
урахування результатів зустрічних
звірок, які не отримано на дату
складання акту перевірки.

На підставі вище зазначеного акту
перевірки керівником Харківської ОДПІ
винесені податкові
повідомлення-рішення № на суму 221
035 грн. (від'ємне значення ПДВ.) та
№ на суму 78 332,25 грн. (зменшення
суми бюджетного відшкодування ПДВ).

Підставою для вказаних висновків
відповідача слугував акт від 21.05.2013
року № 438/2200/37711780, складений ДПІ у м.
Червоноград Львівської обл.. ДПС "Про
результати документальної
позапланової перевірки ТОВ
"Трансімпекс-Захів" (контрагента
позивача) з питань дотримання вимог
податкового валютного законодавства
за період з 25.06.2011 року по 31.12.2012 року,
яким встановлено ненадання останнім
всіх документів для перевірки, а тому
податковим органом зроблено висновок
про відсутність у
постачальників/покупців необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної господарської діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
податкові повідомлення - рішення від
30.12.2013 року № та № винесені
Харківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області з порушенням норм податкового
законодавства України

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
підставами виникнення від'ємного
значення у вересні 2012 року є здійснення
позивачем операцій з придбання
імпортних товарів (тканини) (імпорт -
659773. частка від загальної суми
податкового кредиту складає 69,8 %) та
придбання тканини на митній території
України (ТОВ "Нік-Сан") на суму ПДВ 285661
грн. частка від загальної суми
податкового кредиту складає 30,2%), який
не реалізовано в повному обсязі на
кінець звітного періоду.

У грудні 2012 року позивач (покупець)
співпрацював з ТОВ "Трансімпекс-Захід"
(постачальник) за угодою від 01.10.1012року,
згідно якої (постачальник)
зобов'язується передати (покупцю) в
обумовлені строки товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
та оплатити його. Поставка продукції
здійснюється на умовах (EXW) м. Харків
згідно положення "Інкотермс-2000".
Перевезення здійснюється силами
постачальника.

ТОВ "Трансімпекс-Захід" на адресу
позивача виписало видаткову накладну
від 03.12.2012 року №ТЗ-00160 та податкову
накладну від 03.12.2012 року № 1 усього на
загальну суму 2671819,5 грн. з яких ПДВ 534363,9
грн.

Отримання ТМЦ за видатковою накладною
відбулось згідного доручення № 24 від
03.12.2012 року заступником директора
Петренко О.Ю. на складі за адресою
Харківська область, Харківський район,
с. Комунар вул. Озерна, 9.

У відповідності до ст. 55 Господарського
кодексу України суб'єктами
господарювання визначаються учасники
господарських відносин, які здійснюють
господарську діяльність, реалізуючи
господарську компетенцію (сукупність
господарських прав та обов'язків),
мають відокремлене майно несуть
відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах цього майна,
крім випадків, передбачених
законодавством.

3гідно зі ст. 58 Господарського кодексу
України суб'єкт господарювання
підлягає державній реєстрації як
юридична особа чи фізична
особа-підприємець у порядку,
визначеному Законом.

У відповідності до ст. 92 Цивільного
кодексу України юридична особа набуває
цивільних обов'язків і здійснює їх
через свої органи, які діють відповідно
до установчих документів та Порядок
створення органів юридичної особи
встановлюється установчими
документами та законом.

Згідно приписів ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
визначено, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України, передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог ,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

В силу висновків Верховного Суду
України, вміщених в у п.6 Постанови N 3
"Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" до угод,
укладених з метою, суперечною
інтересам держави і суспільства,
зокрема, належать угоди, спрямовані на
приховування фізичними та юридичними
особами від оподаткування доходів,
тощо. Угода може бути визнана недійсною
лише з підстав та з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожному
конкретному випадку при визнанні угоди
недійсною суди повинні встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Суд зазначає, що зміст спірної угоди не
суперечить актам цивільного
законодавства. Судом не встановлено
фактів, які свідчили б про те, що зміст
договору не відповідав дійсним намірам
сторін і, що ці наміри спрямовані на
ухилення від сплати податків за
фінансово-господарськими результатами
виконання зазначених договорів також
вказаних доказів у відповідності до
вимог ст.. 71 КАС України не надано на
вимогу суду і відповідачем.

Відповідачем не надано доказів
наявності притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб як
позивача так і ТОВ "Трансімпекс-Захід"
за ухилення від сплати податків або
інші податкові правопорушення.

Також відповідачем не надано до суду
доказів відсутності повноважень у
посадових осіб позивача так і ТОВ
"Трансімпекс-Захід" на підписання
договору тощо в момент їх укладання.

Стосовно посилання відповідача на акт
перевірки ТОВ "Трансімпекс-Захід",
колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції про їх
необґрунтованість, оскільки у
відповідності до вимог ст.. 61
Конституції України юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, а отже господарська
діяльність контрагенту позивача не
вказує на факт нікчемності укладених
між позивачем ТОВ "Трансімпекс-Захід"
правочину.

Крім цього суд зазначає, що згідно п.83.1
ст. 83 Податкового кодексу України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;
83.1.2. податкова інформація; 83.1.3.
експертні висновки; 83.1.4. судові
рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6. інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Викладені в акті судження відповідача
в акті перевірки не ґрунтуються на
жодному з визначених ст. 83 Податкового
кодексу України джерел.

Так , підприємство вважається
створеним з дня його державної
реєстрації, ст. 6 Закону України "Про
підприємства в Україні". Ліквідація
підприємства вважається завершеною з
моменту виключення його з державного
реєстру України.

Відповідно до ст. 80 ЦК України
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно ст. 91 ЦК України Цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Судовим розглядом встановлено, що на
час укладення угод між позивачем та ТОВ
"Трансімпекс-Захід", так і на час
судового розгляду останні знаходяться
в єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також ТОВ "Трансімпекс-Захід" є
платниками податку на додану вартість.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" №996, документом, що містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення є первинний
документ.

У статті 3 зазначеного Закону вказано,
що для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 ст. 193,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України;

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та у разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу).

В акті перевірки підтверджується, що
при оформленні податкових накладних
дотримано вимоги ст. 201 Податкового
кодексу України, податкові накладні
відображено у відповідності в вимогами
п.201.6 у реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних.

Виходячи з вище викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит на підставі податкової
накладної отриманої від ТОВ
"Трансімпекс-Захід" від 03.12.2012 року на
загальну суму 2671819,5 грн. з яких ПДВ 534363,9
грн., які оформлені відповідно до
діючих вимог без будь-яких порушень та
правомірно та сформовано податковий
кредит по взаємовідносинам з ТОВ
"Трансімпекс-Захід" за жовтень 2013 року
на суму 534364 грн.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014р. по
справі № 820/29/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Донець Л.О. Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлено 31.03.2014
року