Справа № 2а-1650/12/1070
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1650/12/1070
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УІФК-АГРО» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «УІФК-АГРО» до Управління
Пенсійного фонду України в
Баришівському районі Київської
області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
«УІФК-АГРО»(далі - ПАТ «УІФК-АГРО» або
позивач) звернулося до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Баришівському районі Київської
області (далі - Пенсійний фонд або
відповідач) про скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Баришівському районі Київської
області від 30 листопада 2011 року № 153 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
страхових внесків в сумі 1445172,57 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 188 квітня 2012
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено. При цьому, суд
першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що позивачем не надано жодних
доказів та не зазначено обставин, які б
підтверджували протиправність
оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, ПАТ «УІФК-АГРО» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції оскільки вважає, що вона
винесена з порушенням норм
матеріального права, без надання
належної правової оцінки доводам
позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
позивач зазначив, що оскаржуване
рішення відповідача є протиправним та
підлягає скасуванню, оскільки
відповідач, згідно вимог пункту 13 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не мав права
нараховувати штрафні санкції та пеню
за несвоєчасну сплату страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період, у якому на розгляді в суді
перебували справи за позовом
Пенсійного фонду до ПАТ «УІФК-АГРО» про
стягнення заборгованості. Зазначає, що
штрафні санкції застосовано на
підставі положень пункту 2 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які, станом на 1 січня 2011
року, втратили чинність.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, ПАТ
«УІФК-АГРО» зареєстроване державним
реєстратором Баришівської районної
державної адміністрації Київської
області 18.11.2008 року.

ПАТ «УІФК-АГРО» перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Баришівському районі Київської
області як платник страхових внесків.

У період з 21.09.2009 року по 20.01.2011 року у
ПАТ «УІФК-АГРО» виникло зобов'язання зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за вересень-грудень 2009
року, січень-грудень 2010 року в
загальній сумі 2559775,61 грн. Зазначена
сума грошового зобов'язання позивачем
своєчасно погашена не була.

Постановами Київського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року № 2а-10001/10/1070, від 9 листопада 2010
року № 2а-6904/10/1070, від 17 травня 2011 року №
2а-1306/11/1070, від 29 вересня 2010 року №
2а-3059/10/1070, від 12 квітня 2010 року №
2а-2338/10/1070, від 24 березня 2011 року
адміністративні позови Управління
Пенсійного фонду України в
Баришівському районі Київської
області задоволено та стягнуто з ПАТ
«УІФК-АГРО» заборгованості по
страховим внескам.

У період з 19.01.2011 року по 14.10.2011 року ПАТ
«УІФК-АГРО» погасило заборгованість по
сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у сумі 2559775,61 грн., що
підтверджується витягом з особового
рахунку ПАТ «УІФК-АГРО».

Відповідачем прийнято рішення № 153 від
30.11.2011 року про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду. Вказаним
рішенням, на підставі пункту 2 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за несвоєчасну сплату
страхових внесків до ПАТ «УІФК-АГРО»
застосовано штраф у сумі 255977,56 грн. (10 %
суми недоїмки) та нараховано пеню у
розмірі 1189195,01 грн. (0,1 % на суми недоїмки
і фінансових санкцій) за період з 21
вересня 2009 року по 14 жовтня 2011 року.

Рішення Пенсійного фонду від 30
листопада 2011 року № 153 було оскаржено
позивачем до управління Пенсійного
фонду України в Київській області та до
Пенсійного фонду України. Водночас
рішенням Пенсійного фонду України від
16 березня 2012 року № 6083/09-10, рішення
відповідача від 30 листопада 2011 року №
153 залишено без змін, а скаргу позивача
без задоволення.

Суд першої інстанції вирішуючи даний
спір прийшов до висновку, що при
прийнятті рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
від 30 листопада 2011 року № 153,
відповідачем правомірно застосовано
положення пункту 2 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Колегія суддів, погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон України № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №
1058-IV платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і
застраховані особи, зазначені в
частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону
України № 1058-IV, страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною 10 ст. 20 Закону України № 1058-IV
визначено, що якщо страхувальники
несвоєчасно або не в повному обсязі
сплачують страхові внески, до них
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про сплату страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Частиною 2 ст. 106 Закону України № 1058-IV
передбачено, що суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

У силу вимог п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України
№ 1058-IV, за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Водночас Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI, який набрав чинності 1
січня 2011 року, виключено частини першу -
дев'яту ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, абзацом 6 пункту 7 розділу
VIII «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Суд першої інстанції надаючи аналіз
законодавчим актам, що регулюють
спірні правовідносини дійшов до
висновку, що виключаючи з 1 січня 2011
року положення частин першої - дев'ятої
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» законодавець передбачив
правило, згідно якого, при визначенні
штрафних санкцій та пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків
не сплачених у період до 1 січня 2011 року,
в тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
фонди загальнообов'язкового
державного страхування повинні
застосовувати законодавство, що діяло
до 1 січня 2011 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
зазначає, що заборгованість у зв'язку з
несплатою страхових внесків, а відтак і
накладені штрафні санкції, які виникли
за період з 21 вересня 2009 року по 20 січня
2011 року, мають бути стягнуті і після 1
січня 2011 року, оскільки зазначені
заборгованість і штрафні санкції
виникли в період дії п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
України № 1058-IV.

Така позиція суду, також узгоджується з
позицією Верховного суду України
викладеною у постановах від 19.02.2013 року,
26.03.2013 року, 15.10.2013 року у справах №№
21-432а12, 21-71а13, 21-318а13 відповідно.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що при прийнятті
рішення про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені від 30.11.2011
року № 153, відповідачем правомірно
застосовано положення пункту 2 ч. 9 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також, колегія суддів вважає,
правильним висновок суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
тверджень позивача про те, що згідно
вимог п. 13 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідач не мав права
нараховувати штрафні санкції та пеню
за несвоєчасну сплату страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період, у якому вирішувався спір про
стягнення заборгованості з ПАТ
«УІФК-АГРО» у судовому порядку.

Так, пунктом 13 ст. 106 Закону України №
1058-IV встановлено, що про нарахування
пені та накладення штрафів,
передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, посадові особи
виконавчих органів Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, виносять рішення, які
протягом трьох робочих днів із дня їх
винесення надсилаються
страхувальнику, банку чи організації,
яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення. При цьому в цей
же строк страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, має право оскаржити
зазначене рішення до вищого органу
Пенсійного фонду або в судовому
порядку з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
відповідного виконавчого органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу
Пенсійного фонду про нарахування пені
та накладання штрафів зупиняє строки
їх сплати до винесення вищим органом
Пенсійного фонду або судом рішення у
справі. Строки сплати фінансових
санкцій також призупиняються до
винесення судом рішення в разі
оскарження страхувальником вимоги про
сплату недоїмки, якщо накладення
фінансових санкцій пов'язано з її
виникненням або несвоєчасною сплатою.

Таким чином, з наведеного випливає, що
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, про те, що у випадку
оскарження рішення органу Пенсійного
фонду про нарахування пені та
накладання штрафів зупиняється
перебіг строку сплати визначеного у
відповідному рішення грошового
зобов'язання. При цьому, оскарження
рішення про нарахування пені та
накладання штрафів не є підставою для
зупинення строків нарахування пені за
несвоєчасну сплату внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та взагалі не має жодного
відношення до обчислення строків, що
розраховані для нарахування пені при
прийнятті оскаржуваного рішення.

Ініціювання процедури стягнення
недоїмки зі сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за позовом органу
Пенсійного фонду також не є підставою
для зупинення строків нарахування
пені. Перебіг строку не зупиняється і в
тому випадку якщо платник заперечує
проти адміністративного позову,
оскільки він не позбавлений можливості
погасити грошове зобов'язання у
добровільному порядку.

Відповідно до підпункту 9.3.2 пункту 9
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, розрахунок фінансової санкції
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду здійснюється на підставі даних
картки особового рахунку платника.

При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний базовий звітний період
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідачем правомірно визначено
суму штрафної санкцій за несвоєчасну
сплату грошового зобов'язання у
розмірі 255977,56 грн. та нараховано пеню у
сумі 1189195,01 грн. за період з 21 вересня 2009
року по 14 жовтня 2011 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції на підтвердження
правомірності винесеного відповідачем
рішення від 30.11.2013 року №153.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УІФК-АГРО»
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.