Справа № 820/8462/13-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р. Справа № 820/8462/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Шабанової С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р.
по справі № 820/8462/13-а

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просив скасувати податкове
повідомлення-рішення від 11.07.2013 року №
в частині нарахування штрафних
санкцій на суму 24 581,00 грн. за здійснення
реалізації товарів, які не обліковані
за місцем реалізації у встановленому
порядку.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р. по
справі №820/8462/13-а позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, наполягаючи на законності
та обґрунтованості постанови суду
першої інстанції.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином, причину
неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що ФОП ОСОБА_1
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності 09.08.2011 року
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради, що підтверджується
Витягом з ЄДРЮОФОП (а.с. 7) та взята на
облік до як платник податків у ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова.

Вказані обставини сторонами
визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС
України не доказуються перед судом.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
проведено фактичну перевірку
дотримання суб'єктами господарювання
порядку здійснення платника податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
свідоцтв, у тому числі свідоцтв про
державну реєстрацію, виробництва та
обігу підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Результати перевірки оформлені актом
від 25.06.2013 року (а.с. 9-10).

У висновках вказаного акту перевірки
контролюючим органом відображено
порушення позивачем приписів: п.п. 9, 12, 13
ст. 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівля, громадського
харчування та послуг", в тому числі,
здійснення реалізації товарів, які не
обліковані за місцем реалізації у
встановленому порядку на суму 12290,50грн.

На підставі Акту перевірки від 25.06.2013
року ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова з посиланням на встановлені
перевіркою порушення, прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 11.07.2013 року, яким відповідачу
нараховано суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 25262,00грн. (а.с. 13).

Позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення № від 11.07.2013
року в частині нарахування штрафних
санкцій на суму 24 581,00 грн.

З дослідженого акту перевірки слідує,
що фактичною підставою для прийняття
контролюючим органом рішення в частині
його оскарження, слугувало відображене
в акті судження про здійснення ФОП
ОСОБА_1 реалізації товарів, які не
обліковані за місцем реалізації у
встановленому порядку.

З приводу доводів позивача про
неналежне оформлення результатів
перевірки колегія суддів відзначає
наступне.

Право органів державної податкової
служби проводити фактичні перевірки
передбачено пунктом 75.1 ст.75
Податкового кодексу України.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

Пунктом 80.1 ст.80 Податкового кодексу
України передбачено, що фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.4 ст.80 Податкового кодексу
України передбачено, що перед початком
фактичної перевірки, з питань
дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
органів державної податкової служби на
підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1
статті 20 цього Кодексу може бути
проведена контрольна розрахункова
операція.

Фактична перевірка проводиться двома і
більше посадовими особами органу
державної податкової служби у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції. (Пункт 80.7 ст.80
Податкового кодексу України.).

З матеріалів справи слідує, що
контролюючим органом проведена
фактична перевірка в орендованому
позивачем приміщенні бару, що
розташований в кафе за адресою АДРЕСА_1
на 1 поверсі.

Перевірка проведена в присутності
ОСОБА_4, який за трудовим договором з
позивачем працює адміністратором та
ОСОБА_5 Геннадієвича - бармена за
трудовим договором (а.с. 64-67).

Таким чином, перевірка податковим
органом проведена у присутності особи,
що фактично здійснює розрахункові
операції та адміністратора, у зв'язку з
чим доводи позивача про порушення
порядку проведення перевірки у зв'язку
з відсутністю підприємця,
спростовуються наявними в матеріалах
доказами.

Результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
органу державної податкової служби та
платниками податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка. (пункт 86.1 ст.86 Податкового
кодексу України.)

Згідно з п.86.5 ст.86 Податкового кодексу
України акт (довідка) про результати
фактичних перевірок, визначених
статтею 80 цього Кодексу, складається у
двох примірниках, підписується
посадовими особами органів державної
податкової служби, які проводили
перевірку, реєструється не пізніше
наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких
перевірок особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та/або його законними
представниками та посадовими особами
органу державної податкової служби,
які проводили перевірку, здійснюється
за місцем проведення перевірки або у
приміщенні органу державної
податкової служби.

Акт перевірки підписано без заперечень
ОСОБА_4

Таким чином, фактична перевірка
позивача проведена з дотриманням вимог
п.80.7 ст.80 та п.81.1 ст.81 Податкового
кодексу України.

Також колегія суддів відмічає, що
задовольняючи вимоги позивача про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.07.2013 року №
в частині нарахування штрафних
санкцій на суму 24 581,00 грн. за здійснення
реалізації товарів, які не обліковані
за місцем реалізації у встановленому
порядку, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України від
06.07.95 "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" із змінами і доповненнями (далі
- Закон №265) суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами. що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг) (п.12).

Статтею 6 Закону №265 передбачено, що
облік товарних запасів фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва.

Відповідно до ст.21 Закону № 265 до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушення
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Основною підставою для встановлення
реалізації товарів з порушенням
встановленого законом порядку обліку
товарів за місцем реалізації стала
відсутність на момент проведення
перевірки первинних документів:
податкових, видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних та
оборотних відомостей по обліку
товарно - матеріальних цінностей за
червень 2013 року.

Контролюючим органом не прийнято до
уваги, той факт що
матеріально-відповідальним
працівником позивача, за адресою
ведення господарської діяльності
складалися товарні звіти та звіт про
реалізацію продукції за період з 01
червня 2013 року по 20 червня 2013 року, та за
період з 21 червня по 30 червня 2013 року за
продані товарні цінності (а.с. 106-107).

У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач надала копії
Розпорядження від 01.01.2013 року ФОП
ОСОБА_1 щодо порядку ведення
бухгалтерської звітності та
складського обліку, відповідно до
якого оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей
здійснюється на підставі первинних
документів, що підтверджують закупівлю
товарів (видаткові накладні, чеки,
закупочні акти, тощо). Складський облік
оприбуткованих товарно-матеріальних
цінностей ведеться разом з
бухгалтерським обліком та
відображається в оборотно-сальдовій
відомості. Товарно-матеріальні
цінності передаються для реалізації за
актами прийому передачі працівникам -
матеріально відповідальним особам та
відображаються в Товарному звіті про
рух товарно-матеріальних цінностей, що
ведеться помісячно, за відповідний
місяць. За наслідками реалізації
товарів, відповідальною особою
готується та надається звіт про
реалізацію продукції кожного місяця не
менше 2 (двох) разів на місяць станом: з 1
по 20 число та з 21 по 30(31) включно.

Також позивачем до суду першої
інстанції надані копії видаткових
накладних на придбання товару від
05.06.2013 року, від 12.06.2013 року, від 14.06.2013
року, від 20.06.2013 року, від 22.06.2013 року, від
25.06.2013 року, від 01.06.2013 року, від 10.10.2011
року, від 16.01.2012 року, від 10.11.2011 року, від
24.01.2012 року, від 24.01.2012 року, від 17.09.2012
року, податкові накладні № 446 від 05.06.2013
року, № 209 від 05.06.2013 року, від 06.06.2013
року, № 1392 від 12.06.2013 року, № 977 від 14.06.2013
року, від 14.06.2013 року, № 1367 від 20.06.2013
року, № 561 від 20.06.2013 року, № 1503 від 22.06.2013
року, № 580 від 25.06.2013 року, № 579 від 25.06.2013
року, № 191 від 10.01.2011 року, № 504 від 24.01.2012
року та оборотно-сальдової відомості
(а.с. 15), а також копії товарних звітів та
звіту про реалізацію продукції за
період з 01 червня 2013 року по 20 червня 2013
року, та за період з 21 червня по 30 червня
2013 року за продані товарні цінності
(а.с. 106-107).

Суд першої інстанції визнав вказані
накладні та відомості первісною
документацією на товар, який
реалізовувався позивачем.

Належних доказів щодо реалізації
позивачем товарів з порушенням
встановленого законом порядку обліку
товарів за місцем реалізації
відповідачем не надано, отже, на думку
суду першої інстанції, податкове
повідомлення - рішення № від
11.07.2013 року в частині стягнення
фінансової санкції в сумі подвійної
вартості не облікованих товарів за
цінами реалізації в сумі 24581,00 грн.
підлягає скасуванню.

Висновки суду першої інстанції не
можуть бути визнані обґрунтованими з
наступних підстав.

Згідно з п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 20 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" передбачено, що до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", облік товарних запасів
фізичною особою - підприємцем ведеться
у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно зі ст.51 Цивільного кодексу
України до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначено Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні". Цей
Закон поширюється на всіх юридичних
осіб, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ч.1 ст.2 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 липня 1996р. N854 затверджено Правила
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями (далі за текстом - Правила).

Зазначеними Правилами передбачено, що
ці правила поширюються на всіх
суб'єктів господарської діяльності на
території України незалежно від форм
власності, які зареєстровані в
установленому порядку і мають ліцензію
на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, отриманий згідно
з вимогами законодавства.

У документах, згідно з якими до
торговельної мережі надійшли
алкогольні напої, повинні зазначатися
реєстраційні номери сертифіката
відповідності або свідоцтва про
відповідність.

Суб'єкт господарської діяльності
зобов'язаний забезпечити згідно із
статтями 18 та 19 Закону України "Про
захист прав споживачів" надання
споживачам необхідної, доступної та
достовірної і своєчасної інформації
про товари, а також на вимогу
споживачів - додаткової інформації про
наявність сертифіката відповідності,
документи, що підтверджують якість та
ціну товару.

Суб'єкту господарської діяльності,
який здійснює роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, забороняється
приймати для продажу та зберігання
алкогольні напої від юридичних і
фізичних осіб, які не мають ліцензії на
виробництво або на право імпорту чи
оптової торгівлі алкогольними напоями.

Таким чином суб'єкт підприємницької
діяльності, який займається
реалізацією алкогольних напоїв має
право здійснювати таку реалізацію лише
на підставі документів, згідно з якими
до торговельної мережі надійшли
алкогольні напої.

До таких документів, як правило,
належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів та є підставою для передачі
алкогольних напоїв для реалізації у
роздріб. Відсутність відповідних
первинних документів які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей є
порушенням установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку.

Судовим розглядом встановлено, що у
позивача, під час проведення перевірки,
були відсутні підтверджуючі документи
про належний облік товарів, що
реалізовувались.

Наведене також підтверджується
письмовими поясненнями адміністратора
бару ОСОБА_4, відповідно до яких
останній визнав відсутність
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних та
податкових накладних від
постачальника, зазначивши, що вони
знаходяться у бухгалтера.

Згідно з п.44.6 ст.44 Податкового кодексу
України у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому пункту 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам контролюючого органу, які
проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Відповідно до п.44.7 ст.44 Податкового
кодексу України у разі якщо посадова
особа контролюючого органу, яка
здійснює перевірку, відмовляється з
будь-яких причин від врахування
документів, наданих платником податків
під час проведення перевірки, платник
податків має право до закінчення
перевірки надіслати листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладеного або надати безпосередньо до
контролюючого органу, який призначив
проведення перевірки, копії таких
документів (засвідчені печаткою
платника податків (за наявності
печатки) та підписом платника податків
- фізичної особи або посадової особи
платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає вимоги відповідача, викладені в
апеляційній скарзі, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р. по
справі №820/8462/13-а прийнята при
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р. по
справі № 820/8462/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Тацій
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М. Повний текст
постанови виготовлений 03.03.2014 р.