Справа № 826/1754/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/800/66356/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В.,

секретаря - Наумця О.В.,

за участю представників: Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
Гривнака А.В., підприємства з
іноземними інвестиціями "Ітрако"
ОСОБА_4 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
касаційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 березня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року у справі № 826/1754/13-а за позовом
підприємства з іноземними
інвестиціями "Ітрако" до Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів та картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року підприємство з
іноземними інвестиціями "Ітрако"
звернулося в суд з позовом до Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України (правонаступник
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів), в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 30 жовтня 2012 року
№100190000/2012/211986/2 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 30 жовтня
2012 року №100210000/2012/70343.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем наданий достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
також надані частина витребуваних
додаткових документів щодо товару який
імпортувався, тому заявлена позивачем
митна вартість товарів за ціною
договору відповідає вимогам ст.58
Митного кодексу України.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року, позовні вимоги задоволені.
Визнане протиправним та скасоване
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів від 30 жовтня 2012
року №100190000/2012/211986/2. Визнана
протиправною та скасована картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 30 жовтня
2012 року №100210000/2012/70343. Зобов'язати орган
Державної казначейської служби
України стягнути з Державного бюджету
України на користь підприємства з
іноземними інвестиціями "ІТРАКО"
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 34,41 грн. шляхом
їх безспірного списання з рахунку
Київської регіональної митниці.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.
Крім того, просить замінити
відповідача з Київської регіональної
митниці Державної митної служби
України на Київську міжрегіональну
митницю Міндоходів.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу підприємство з іноземними
інвестиціями "Ітрако" просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем 18 жовтня 2012
року подана до Київської регіональної
митниці вантажна митна декларація
№100210000/2012/555464 та відповідна декларація
митної вартості для митного оформлення
товару - фарби друкарські для офсетного
друку.

Митну вартість товару позивач визначив
за ціною договору (основним методом) з
урахуванням витрат на транспортування:
фарба друкарська чорна для офсетного
друку (код товару ) - 1,4712 євро/кг.;
фарба друкарська кольорова для
офсетного друку (код товару ) - 2,6612
євро/кг.

На підтвердження заявленої митної
вартості позивач надав контракт №038/97/01
від 21 липня 1997 року, доповнення до
контракту від 8 жовтня 2012 року, інвойс
від 10 жовтня 2012 року №419959, копію
вантажної митної декларації країни
відправлення від 10 жовтня 2012 року
№MRN12DE58E3, довідку про транспортні
витрати від 12 жовтня 2012 року. Київською
регіональною митницею з проведенням
консультації прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів
від 30 жовтня 2012 року №100210000/2012/211986/2,
згідно якого проведене коригування
митної вартості імпортованих товарів
за резервним методом (№2ґ), а саме: митна
вартість товару "Фарба друкарська,
кольорова, для офсетного друку" (код
товару ) за однин кг становить 5,29
євро, товару "Фарба друкарська, чорна,
для офсетного друку" (код товару ) -
3,65 євро.

Рішення вмотивоване тим, що митна
вартість товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи, що
подані декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до частини другої статті 53 Митного
кодексу України, містять розбіжності
та не містять відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості з
урахуванням умов поставки.

У зв'язку з коригуванням митної
вартості товарів відповідач прийняв
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 30
жовтня 2012 року №100210000/2012/70343.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої і апеляційної інстанцій
виходили з того, що рішення Київської
регіональної митниці про коригування
митної вартості товарів від 30 жовтня 2012
року №100210000/2012/211986/2 не містить наявної
в митного органу інформації, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом, крім того не зазначено
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування, а також
відсутності письмового обґрунтування
митного органу, що взаємопов'язаність
продавця і покупця вплинула на ціну
оцінюваних товарів.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності рішення
митного органу щодо коригування митної
вартості товару за другорядним 2ґ -
резервним методом з підстав наявності
розбіжностей у поданих документах та
відсутності всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару.

Статтею 4 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що покупець і продавець
пов'язані між собою особи.

Згідно частини дванадцятої статті 58
Митного кодексу України той факт, що
продавець і покупець пов'язані між
собою особи, сам по собі не може бути
підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної. У таких
випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

Частина тринадцята та чотирнадцята
статті 58 Митного кодексу України
встановлюють, що за наявності
достатніх підстав вважати, що
відносини, зазначені у частині
дванадцятій цієї статті, вплинули на
ціну оцінюваних товарів, митний орган
повинен надати декларанту або
уповноваженій ним особі свої письмові
обґрунтування, що такий вплив мав
місце. У разі відсутності обґрунтувань
з боку митного органу необхідно
вважати, що взаємовідносини, зазначені
у частині дванадцятій цієї статті, не
вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Однак, судами попередніх інстанцій не
перевірені доводи відповідача чи мав
можливість митний орган на час митного
оформлення визначитися, що продавець і
покупець пов'язані між собою особи, чи
декларант зазначав про дані обставини
у декларації.

Згідно з частиною другою статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Рішення про коригування митної
вартості товару вмотивоване
розбіжностями в документах, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
та не містять відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості з
урахуванням умов поставки.

Разом з тим, судами першої та
апеляційної інстанції, за наявності
сумнівів щодо правильності заявленої
митної вартості товару, не встановлено,
які додаткові документи
витребовувалися митним органом та які
додаткові документи надавалися
декларантом, які складові входили до
митної вартості товару та за яких умов
постачався товар, також не перевірені
доводи відповідача, що мало місце
додаткові витрати у зв'язку з умовами
транспортування, що мала місце участь
третьої сторони за обставин, що
продавець не являється виробником
товару а посередником, що надані
документи для митного оформлення мали
розбіжності та в чому вони полягали, що
має суттєве значення для правильного
вирішення спору.

З урахуванням вищенаведеного судами
першої та апеляційної інстанції не
з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного її вирішення
та не дають можливості суду касаційної
інстанції визначитися в правильності
правової оцінки обставин у справі як
судом першої інстанції так і судом
апеляційної інстанції, що являється
порушенням ст.ст.159, 195 КАС України.

При встановленні наведених фактів
судами першої та апеляційної інстанції
порушені норми процесуального права,
які призвели до необґрунтованого
прийняття судового рішення і не можуть
бути перевірені та усунуті судом
касаційної інстанції.

Суди попередніх інстанцій не
перевірили та не надали належної
оцінки фактичним обставинам справи, що
не дає можливості суду касаційної
інстанції визначитися у правильності
висновків судів першої та апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст.227 КАС України
підставами для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій з направленням справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

За таких обставин доводи касаційної
скарги спростовують висновки судів
першої та апеляційної інстанції, тому
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню із скасуванням рішень
судів першої та апеляційної інстанції
з направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 березня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Судді: