Справа № 9101/11139/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2012 рокусправа № 2а-1236/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Хімушкіної О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради та
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська на постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2011
року

у адміністративній справі № 2а-1236/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради,
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська та Центра по
нарахуванню і виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій,
цільових і грошових допомог про
протиправність дій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
14 лютого 2011 року адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволено в частині
визнанння неправомірними дій
Управління праці та соціального
захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради та
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська, та в частині
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату позивачу: Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська - додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у
відповідності до ст.50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, як постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 10.06.2010 року та в подальшому із
розрахунку 50 відсотків від мінімальної
пенсії за віком; Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради -
одноразову щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік згідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, як
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням фактично виплачених у цей
період коштів. Цією ж постановою
частину вимог позивача залишено без
розгляду, а в частині вимог судом
відмовлено.

В апеляційному порядку постанова суду
першої інстанції оскаржена
Управлінням праці та соціального
захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради та
Управлінням Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська в частині
задоволення вимог позивача з підстав
порушення норм матеріального права, у
зв'язку з чим обидва апелянта просять
скасувати рішення суду першої
інстанції, та прийняти нову постанову
про відмову у задоволені вимог
позивача в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач має
статус учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС і його віднесено до
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та встановлено третю групу
інвалідності в зв'язку із
захворюванням пов'язаниму з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до ст. 54 Закону обчислення і
призначення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими - 6-ми
мінімальних пенсій за віком по 3-ій
групі інвалідності.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам
віднесеним до I категорії, які є
інвалідами 3 групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою у розмірі - 50% мінімальної
пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що при
проведенні розрахунку пенсії позивачу
відповідач застосував положення
постанов Кабінету Міністрів України
"Підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян" №654 від 16.07.2008
року та №530 від 28.05.2008 року "Про деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян".

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
прийшов до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку основної та додаткової
пенсій позивача, передбачених ст. ст. 50,
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", застосуванню підлягає
саме цей закон, а не постанова Кабінету
Міністрів України.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в якій зазначається, що
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, однак за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
подібне не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Крім того відповідно до частини
третьої статті 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування на виплату
передбачених Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмірів
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення як на причину невиконання
покладених на нього зобов'язань до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Погоджується судова колегія з рішення
суду першої інстанції також в частині
захисту прав позивача на отримання у 2010
році щорічної допомоги на оздоровлення
в розмірі, що встановлений ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, як постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та складає чотири мінімальних
заробітні плати

Доводи апеляційної скарги
правильність оскаржуваного рішення
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я, створення єдиного
порядку визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"

Вказаним Законом Кабінет Міністрів
України не уповноважений зменшувати
встановлені останнім конкретні
розміри доплат, пенсій і компенсацій,
зокрема, допомоги на оздоровлення.
Навпаки, у частині першій статті 67
зазначеного Закону встановлено, що ці
розміри підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати,

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 48 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
положення інших законів щодо
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на кожен рік.

Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, і тому,
враховуючи частину третю статті 22
Конституції України, звуження
підзаконним актом змісту та обсягу
права, наданого Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", є
безпідставним.

Таким чином, суд першої інстанції у цій
справі дійшов вірного висновку про
неправомірність дій відповідачів у цій
справі щодо фактичних виплат позивача
щорічної допомоги на оздоровлення у 2010
році та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради та
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська - залишити без
задоволення

Постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
14 лютого 2011 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, що визначені ст.212
КАСУ.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов