Справа № 367/872/14-а
Суддя: Чернов Д. Є.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/872/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області у складі:

головуючого
судді Чернова Д.Є.

при секретарі
Сулиган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
адміністративну справу за позовом
Бучанської міської ради Київської
області до Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Київській області про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, -

в с т а н о в и в:

Позивач у лютому 2014 року звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 08.11.2013 року головним
держаним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Шмідт Катериною
Валеріївною (далі-Відповідач) було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП № 40100360, якою
накладено арешт на все майно
Бучанської міської ради та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить Бучанській міській
раді лише в межах суми боргу 70499,30 грн.
28.01.2014 року позивач отримав постанову
про арешт майна та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 40100360 від 08.11.2013
року.

Крім того позивач зазначає, що
державний виконавець не перевірив
даних обставин про кошти Бучанської
міської ради та не надав органам
Казначейства виконавчого документа
про стягнення таких коштів з місцевого
бюджету м. Буча, а відразу прийняв
постанову про арешт майна, та не
зазначив і не перевірив про кількість
майна яке є у власності Бучанської
міської ради, а наклав арешт на все
майно. А невиконання позивачем
постанови державного виконавця про
добровільну оплату коштів не
виконувалася не з вини міської ради,
оскільки як передбачено
законодавством оплату здійснює орган
Казначейства, який в свою чергу
здійснює контроль за надходженням та
використанням коштів місцевого
бюджету.

У зв'язку з вище вказаним просили
визнати неправомірними дії
Відповідача щодо винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, визнати
протиправною та скасувати таку
постанову, а також стягнути судові
витрати.

В судове засідання позивач не з'явився.
До суду надійшла заява з проханням
розглянути справу у їхню відсутність.
Позовні вимоги підтримують в повному
обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, про місце, дату
та час розгляду справи був належним
чином повідомлений, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Причини неявки суду не повідомили, а
тому суд вважає за можливе провести
розгляд справи за його відсутності, та
винести постанову на підставі наявних
у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає позов таким, що підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, 08.11.2013 року
головним держаним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Шмідт Катериною
Валеріївною було винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 40100360,
якою накладено арешт на все майно
Бучанської міської ради та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить Бучанській міській
раді лише в межах суми боргу 70499,30 грн.
(а.с.6). Крім того судом встановлено, що
28.01.2014 року позивач отримав постанову
про арешт майна та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 40100360 від 08.11.2013
року (а.с.5). Проте, державний виконавець
не перевірив даних обставин про кошти
Бучанської міської ради та не надав
органам Казначейства виконавчого
документа про стягнення таких коштів з
місцевого бюджету м. Буча, а відразу
прийняв постанову про арешт майна, та
не зазначив і не перевірив про
кількість майна яке є у власності
Бучанської міської ради, а наклав арешт
на все майно. А невиконання позивачем
постанови державного виконавця про
добровільну оплату коштів не
виконувалася не з вини міської ради,
оскільки як передбачено
законодавством оплату здійснює орган
Казначейства, який в свою чергу
здійснює контроль за надходженням та
використанням коштів місцевого
бюджету.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі та інші
обставини, що мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно до п. 2 ст. 19 КАС України
Адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про державну виконавчу службу" дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені до вищестоящої
посадової особи або до суду у порядку,
встановленому законом. Відповідно до
частини другої статті 82 Закону України
"Про виконавче провадження" боржник має
право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників» передбачено, що рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів з
попереднім інформуванням Мінфіну.
Також ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Так, за нормами частин першої та другої
статті 57 Закону України «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець звертає стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, що
перебувають у банках або інших
фінансових установах у боржника
рахунки і вклади державний виконавець
отримує в органах доходів і зборів,
інших органах державної влади,
підприємствах, установах та
організаціях, які зобов'язані надати
йому інформацію у триденний строк, а
також за повідомленнями стягувача.

Статтєю 66 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
лише у разі відсутності у боржника -
юридичної особи коштів у обсязі,
достатньому для покриття
заборгованості, стягнення звертається
на інше майно, належне такому
боржникові або закріплене за ним.

Враховуючи встановлений частиною
другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
обов'язок відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності у разі заперечення проти
адміністративного позову в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, суд, за результатами
розгляду справи, вважає доведеним
неправомірність дій державного
виконавця стосовно винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України у
випадках неявки в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
чи у разі, якщо відповідно до положень
цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, судове
засідання не фіксується за допомогою
звукозаписуючого технічного засобу.

На підставі ст. ст. 3, 57, 65, 66 Закону
України «Про виконавче провадження»,
керуючись ст. ст. 3, 6, 10, 12, 60, 94, 104, 157 - 163
КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного
держаного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Шмідт Катерини
Валеріївни, які виявилися у винесенні
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП № 40100360 та накладено арешт на все
майно Бучанської міської ради і
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
Бучанській міській раді лише в межах
суми боргу 70499,30 грн.

Зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
скасувати неправомірну постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 40100360
від 08.11.2013 року.

Копію постанови направити сторонам для
відома.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ірпінський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови в
порядку, передбаченому ст. 186 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Д. Є. Чернов