Справа № 803/408/14
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Справа № 803/408/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Дочірнього підприємства «Волинський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» в інтересах філії «Ковельська
дорожньо-експлуатаційна дільниця» до
Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про скасування рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Волинський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» в інтересах філії «Ковельська
дорожньо-експлуатаційна дільниця»
(далі - філія «Ковельська ДЕД» ДП
«Волинський облавтодор», філія)
звернулося з адміністративним позовом
до Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Ковельська ОДПІ ГУ
Міндоходів) про скасування рішення від
18 лютого 2014 року № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 19 464 грн. 54 коп. та нарахування
пені в розмірі 2 334 грн. 33 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуваним рішенням від 18 лютого 2014
року № до позивача застосовані
штрафні санкції та нарахована пеня на
загальну суму 21 798 грн. 87 коп. Позивач не
погоджується із вказаним рішенням з
наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1 Положення
про філію «Ковельська ДЕД» ДП
«Волинський облавтодор» філія є
відособленим структурним підрозділом
ДП «Волинський облавтодор» і не є
юридичною особою, а тому не є учасником
господарських відносин. Вважвє, що
оскаржуване рішення відповідача
суперечить абзацу 2 частини восьмої,
частині дванадцятій статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Крім того, зазначає, що причиною
несвоєчасної сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є відсутність
своєчасного бюджетного фінансування
дорожньої галузі України зі сторони
центральних органів державної
виконавчої влади. Відтак, штрафні
санкції та пеня за несвоєчасну сплату
єдиного внеску нараховані згідно із
оскаржуваним рішенням безпідставно.

Відповідач в судове засідання не
прибув, заперечення на позовну заяву не
надав, хоча про дату, час та місце
судового засідання був належним чином
повідомлений, що підтверджується
підписом на поштовому повідомленні про
вручення, яке повернулося до суду 19
березня 2014 року..

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд ухвалив розгляд справи
здійснювати в порядку письмового
провадження.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що філія
«Ковельська дорожньо-експлуатаційна
дільниця» дочірнього підприємства
«Волинський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» створена як
відособлений структурний підрозділ
дочірнього підприємства «Волинський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», утвореного відповідно до
наказу Державної служби автомобільних
доріг України від 9 квітня 2002 року № 156.

Пунктом 19-1.1.22 статті 19-1 Податкового
кодексу України встановлено, що
контролюючі органи здійснюють
стягнення своєчасно ненарахованих
та/або несплачених сум єдиного внеску
та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Рішенням заступника начальника
Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску від 18 лютого 2014 року №
, на підставі частини десятої та
пункту 2 частини одинадцятої статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», до
філії «Ковельська ДЕД» ДП «Волинський
облавтодор» застосовано штраф в сумі 19
464 грн. 54 коп. та нарахована пеня у
розмірі 2 334 грн. 33 коп. за період з 23
вересня 2013 року до 25 грудня 2013 року.

Як вбачається з довідки про
перерахування коштів на виплату
заробітної плати та сплати єдиного
соціального внеску по філії
«Ковельська ДЕД» ДП «Волинський
облавтодор» з 1 серпня 2013 року по 12
лютого 2014 року, позивачем несвоєчасно
сплачено єдиний внесок, що тягне за
собою відповідальність, передбачену
статтею 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

На думку суду, відповідач довів
правомірність оскаржуваного в даній
адміністративній справі рішення, з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 307.2 статті 307
Податкового кодексу України єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування сплачуються
платником податку в порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI (з наступними змінами та
доповненнями) передбачено, що
платниками єдиного внеску є
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Згідно із пунктом 1 частини другої
статті 6 зазначеного Закону платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до частин восьмої,
дванадцятої статті 9 цього ж Закону
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця. Єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Як передбачено частиною десятою статті
25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», на
суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до пункту 2 частини
одинадцятої статті 25 цього ж Закону
орган доходів і зборів застосовує до
платника єдиного внеску такі штрафні
санкції: за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин справи та
наведених норм чинного законодавства
України, суд приходить до висновку, що
рішення про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску від 18
лютого 2013 року № прийняте у
відповідності до вимог Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
позивачем був несвоєчасно сплачений
єдиний внесок, що тягне за собою
відповідальність, передбачену статтею
25 вказаного Закону, у вигляді
нарахування пені та застосування
штрафу, відтак, відсутні правові
підстави для скасування вказаного
рішення.

Крім того, суд не бере до уваги
посилання позивача на відсутність
своєчасного бюджетного фінансування
дорожньої галузі України як на причину
несвоєчасності сплати єдиного внеску,
оскільки це не звільняє позивача від
обов'язку своєчасно сплачувати єдиний
внесок та не звільняє його від
відповідальності, передбаченої
статтею 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у вигляді
нарахування пені та застосування
штрафу за прострочення платежу.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною першою, другою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, оскільки рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску від 18 лютого 2013 року №
прийняте у відповідності до
вимог чинного законодавства України,
тому з наведених вище підстав у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

За правилами частини третьої статті 4
Закону України «Про судовий збір», під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Керуючись статтями 128, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Волинський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (43001, м. Луцьк, вул.
Ковельська, 41, ) в дохід
держави несплачений судовий збір у
сумі 1 644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
А.Я. Ксензюк