Справа № 1326/9796/12 (2а/465/90/13)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/42095/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Франківського районного суду
м. Львова від 04 січня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу
Державної автомобільної інспекції
Львівського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області (далі - ВДАІ Львівського МУ ГУ
МВС у Львівській області), інспектора
роти Державної патрульної служби
Відділу Державної автомобільної
інспекції Львівського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області (далі - ДПС ВДАІ
Львівського МУ ГУ МВС України у
Львівській області) прапорщика міліції
Ярини Ігоря Семеновича про визнання
дій незаконними,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними дій працівника ДПС ВДАІ
Львівського МУ ГУ МВС України у
Львівській області, які виразилися у
перевищенні ним своїх повноважень під
час затримання позивача та складення
протоколу про адміністративне
правопорушення. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 13 вересня
2012 року його затримано за невиконання
вимог та опір працівнику міліції,
направлено до медичного закладу з
метою виявлення стану алкогольного
сп'яніння та складено протокол про
адміністративне правопорушення.
Вказує, що під час затримання до нього
було застосовано заходи фізичного
впливу та спеціальні засоби у вигляді
наручників. Вважаючи дії працівника
ДПС ВДАІ Львівського МУ ГУ МВС України
у Львівській області протиправними,
просив суд визнати неправомірними дії
щодо його затримання та доставлення до
закладу охорони здоров'я для огляду,
дії вчиненні під час складання
протоколу про адміністративне
порушення та визнати протиправним
протокол про адміністративне
порушення від 13 вересня 2012 року серії
ВСІ №301462.

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 04 січня 2013 року, яку
залишено без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 року, відмовлено у
відкритті провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
процесуального права, оскільки справа
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2
КАС України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За умовами пункту 1 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності

Протокол про адміністративне
правопорушення не є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні статті
17 КАС України, а є лише підставою для
подальшого вирішення питання щодо
притягнення винних осіб до
адміністративної відповідальності
згідно з вимогами Кодексу України про
адміністративні правопорушення (далі -
КУпАП).

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій правильно відмовили у
відкритті провадження в частині
позовних вимог щодо визнання
протиправним протоколу про
адміністративне правопорушення від 13
вересня 2012 року серії ВСІ №301462.

Проте, відмовляючи у відкритті
провадження в іншій частині позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
згідно з пунктом 3 частини третьої
статті 17 КАС України справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Проте з такими висновками погодитись
неможливо.

За умовами пункту 3 частини третьої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи про
накладення адміністративних стягнень.

За своїм змістом зазначена норма
вказує на те, що адміністративні суди
не розглядають справи про
адміністративні правопорушення,
розгляд яких віднесено до компетенції
загальних (кримінальних) судів, яким це
право надано чинним законодавством,
зокрема, Кодексом України про
адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_4
просить визнати дії незаконними дії
відповідачів під час його затримання
та доставки до закладу охорони
здоров'я для огляду на стан
алкогольного сп'яніння та дії вчинені
працівниками міліції під час складання
протоколу про адміністративне
порушення.

Відповідно до частини першої статті 267
КУпАП адміністративне затримання,
особистий огляд, огляд речей і
вилучення речей та документів, у тому
числі посвідчення водія, ліцензійної
картки на транспортний засіб,
тимчасове затримання транспортного
засобу, відсторонення водіїв від
керування транспортними засобами,
річковими і маломірними суднами та
огляд на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння, а
також щодо перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують їх
увагу та швидкість реакції, може бути
оскаржено заінтересованою особою у
вищестоящий орган (вищестоящій
посадовій особі) відносно органу
(посадової особи), який застосував ці
заходи, прокуророві або до суду.

Спори, що виникають з приводу
застосування цих заходів, мають
публічно-правовий характер, оскільки
пов'язані зі здійсненням суб'єктами,
визначеними у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262, 264,
265-1, 265-2, 265-2, 266 КУпАП, владних
повноважень, та підлягають розгляду за
правилами КАС України.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій безпідставно
відмовили у відкритті провадження у
цій частині позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судового рішення суду апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню в частині щодо
визнання неправомірними дій під час
затримання та доставлення до закладу
охорони здоров'я для огляду на стан
алкогольного сп'яніння та дій вчинених
під час складання протоколу про
адміністративне порушення, з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд в цій
частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 04 січня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року скасувати в частині відмови у
відкритті провадження щодо позовних
вимог про визнання неправомірними дій
під час затримання та доставлення до
закладу охорони здоров'я для огляду на
стан алкогольного сп'яніння та дій
вчинених під час складання протоколу
про адміністративне порушення, а
справу в цій частині направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак