Справа № 810/1016/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/1016/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Спиридонова В.О.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ставищенському районі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 24.04.2013 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Ставищенському районі
Київської області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до УПФУ у Ставищенському
районі Київської області про
скасування вимоги про сплату недоїмки
від 14.02.2013 № Ф-17 вих. № 328/02 зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені у
розмірі 4178, 92 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 24.04.2013
вищевказаний адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанці встановлено, що
ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,
який перебуває на спрощеній системі
оподаткування. Також позивач є
пенсіонером і знаходиться на обліку в
Пенсійному фонді.

14.02.2013 за несплату єдиного внеску
відповідачем сформовано ФОП ОСОБА_2
вимогу про сплату недоїмки № Ф 17 на
суму 4178,92 грн., яка нарахована станом на
21.01.2013.

Переглядаючи судове рішення суду
першої, з урахуванням доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 (далі по тексту - Закон № 2464-VI),
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності

Згідно положень частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені
у пункті 4 частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В процесі розгляду справи встановлено,
що між сторонами не укладався договір
про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі -
Закон № 1058-IV) визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закон
№ 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно частини першої ст. 26 Закону №
1058-IV(в редакції від 28.12.2007) особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення чоловіками 60 років,
жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

У відповідності до частини першої ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (далі
Закон № 796-XII) особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV.

Виходячи з правового аналізу ст. 26
Закону № 1058-IV та ст. 55 Закону № 796-XII
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції, що пенсія за
віком може бути надана особі, яка не
досягла пенсійного віку, встановленого
Законом № 1058-IV, за умови, якщо остання
працювала або проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Відповідач не заперечує той факт, що
позивачу призначена пенсія за віком,
однак зазначає, що в зв`язку з тим, що
пенсія за віком призначена із
застосуванням ст. 55 Закону № 796-XII,
позивач не звільняється від сплати
єдиного внеску на підставі частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI.

Колегія суддів вважає безпідставними
твердження апелянта про те, що до
позивача не може бути застосовано
положення частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VI, оскільки позивач не
досяг пенсійного віку, передбаченого
ст. 26 Закону № 1058-IV, тому що вказана
норма не пов`язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
пенсійного віку.

Законодавець зазначеною нормою не
виключає осіб, які є пенсіонерами та
отримують пенсію за віком на пільгових
умовах, тобто зазначений перелік є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного рішення
про задоволення позову у цій справі,
оскільки позивач на підставі частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI
звільнений від сплати спірного єдиного
внеску.

Із матеріалів справи та змісту
апеляційної скарги не вбачається
неправильного застосування судом
попередньої інстанції норм
матеріального права.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ставищенському районі Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24.04.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
05.03.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.