Справа № 2а/2270/604/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м.
Київ К/9991/42067/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького
окружного адміністративного суду від
20.01.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05.04.2011

у справі № 2а-2270/604/11

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_3

до Кам`янець-Подільської
об'єднаної державної податкової

про визнання протиправним та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа ОСОБА_3 звернулось до
суду з позовом до Кам`янець-Подільської
об'єднаної державної податкової про
визнання протиправним та скасування
рішення.

Ухвалою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20.01.2011 позов
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_3 залишено без
розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20.01.2011
залишено без змін.

Суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа ОСОБА_3
подала касаційну скаргу, якою просить
скасувати ухвали Хмельницького
окружного адміністративного суду від
20.01.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05.04.2011, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Залишаючи позов без розгляду, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач, 19.01.2011 звернувшись до суду з
позовом про визнання недійсним рішення
суб'єкта владних повноважень від 29.04.2010
про застосування фінансових санкцій,
пропустив місячний строк звернення до
суду, визначений частиною п'ятою
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України без поважних на те
причин.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою позицією судів
попередніх інстанцій, оскільки останні
неповно встановили обставини, що мають
значення для вирішенні питання щодо
дотримання строку звернення до суду та
правильного застосування норм
законодавства, якими визначається
строк звернення до адміністративного
суду про стягнення податкового боргу.

Виходячи зі змісту частин першої
та третьої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку, встановленого
цим Кодексом або іншими законами, якими
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду.
Строки звернення до адміністративного
суду, які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

До 30.07.2010 загальний строк
звернення до адміністративного суду
визначався частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України і становив один рік з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів»від 07.07.2010 № 2453-VI було
внесено зміни до статті 99 Кодекса
адміністративного судочинства
України, які набули чинності з 30.07.2010.

Згідно із зазначеними змінами
загальний строк звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи,
визначений частиною другою статті 99
зазначеного Кодекса, зменшено з одного
року до шести місяців.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальністю особи.

Як випливає з Рішення
Конституційного Суду України від 09.02.1999
№ 1/99-рп, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час якого
вони настали або мали місце.

Неприпустимість зворотної дії
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Приписи нового
нормативно-правового акта не можуть
змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

Відповідно, обчислення строку
звернення особи до суду здійснюється
за тими правилами, які були чинними на
момент початку перебігу відповідного
строку.

Тривалість строку звернення до
суду не змінюється у разі подальших
змін законодавства, яке регулює
відповідні відносини. Тому строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку. При цьому тривалість строку
звернення до суду не змінюється
залежно від того, коли було реалізовано
право на позов.

Відповідно, якщо право на
звернення з позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
виникло у позивача до 30.07.2010 включно, то
строк звернення до суду для такої
особи, незалежно від того, що позов
пред'явлено до суду 19.01.2011, тобто після
30.07.2010, визначається за правилами
законодавства, чинного на час
виникнення такого права на позов і
становить один рік. Якщо ж право на
звернення до суду з позовом про
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень виникло після 30.07.2010,
застосуванню підлягає місячний строк
звернення до адміністративного суду,
визначений у частині п'ятій статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Зважаючи на викладене, ухвали
судів попередніх інстанцій не можуть
вважатися законними та обґрунтованими,
у зв'язку з чим підлягають скасуванню,
а справа направленню до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_3 задовольнити.

Ували Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20.01.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011 у
справі № 2а-2270/604/11 скасувати, а
справу направити до Хмельницького
окружного адміністративного суду для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко