Справа № 23/394/08-АП-5/503/08-АП-23/46/09-АП-13/316/09-АП
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 березня 2014 року м.
Київ В/800/1102/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Степашка О.І.Суддів:
Голубєвої Г.К. Кошіля В.В. Маринчак Н.Є.
Рибченка А.О.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.01.2014 у справі №
23/394/08-АП-5/503/08-АП-23/46/09-АП-13/316/09-АП
(№К/800/19351/13 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України) за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ» до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя та
Головного управління Державного
казначейства України у Запорізькій
області за участю прокуратури
Запорізької області про визнання
протиправними дій та стягнення сум
бюджетного відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області звернулась до
Верховного Суду України із заявою про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.01.2014 у названій справі.

Відповідно до ст. 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом ст. 2392 та ст. 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.01.2014 заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме - положень
п.1.3, п. 1.8, пп. 7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії рішення Вищого
адміністративного суду України від
02.09.2010 №К-15425/07, від 03.11.2010 №К-3200/08, від
15.07.2010 №К-11564/07, в яких, на його
думку, згадані норми права застосовано
інакше, ніж у даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст.237
Кодексу адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судового
рішення може бути подана виключно за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах. Зокрема,
така складова як подібність
правовідносин, означає тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
тобто об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (наприклад часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин). У той
же час, зміст правовідносин
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту рішення Вищого
адміністративного суду України,
наведеного заявником як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права, вбачається, що
зміст правовідносин, які у ньому
розглядалися, відмінний від того, який
є у даній справі.

Приписи ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень саме у подібних
правовідносинах.

У той же час, як вбачається зі змісту
поданої заяви та доданого як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права рішення Вищого
адміністративного суду України,
неоднакове застосування судами норм
матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє.

Також, в обґрунтування своїх вимог
заявник додає копії рішення Верховного
Суду України від 24.02.2009 №21-2141во08, від
17.02.2009 №21-1828во08, в яких, на його думку,
згадані норми права застосовано
інакше, ніж у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що до переліку рішень, на які
робиться посилання для підтвердження
підстав, установлених пунктом 1 частини
першої ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, відносяться
рішення таких касаційних судів
(інстанцій): Вищого адміністративного
суду України, Вищого господарського
суду України, Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України як касаційної
(третьої) інстанції, Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України як касаційної (третьої)
інстанції, а також рішення апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом України від 22.02.2007
№ 697-V «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ». Зазначений перелік
таких судових рішень є вичерпним.

До зазначених судових рішень не
належать рішення Верховного Суду
України, ухвалені Верховним Судом
України, який за винятковими
обставинами переглядав рішення,
ухвалені у касаційному порядку.

У зв'язку з цим, судовим рішенням, на яке
зроблено посилання, може бути рішення
суду касаційної інстанції, до
повноважень якого законодавством,
чинним на час ухвалення рішення, було
віднесено касаційний розгляд справи.

До таких судових рішень не належать
постанови Верховного Суду України, на
які заявником здійснюється посилання
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки вказані постанови
була прийняті внаслідок перегляду за
винятковими обставинами рішення,
ухваленого у касаційному порядку.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області в
допуску справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.01.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис) Степашко
О.І.Судді(підпис) Голубєва Г.К. (підпис)
Кошіль В.В. (підпис) Маринчак Н.Є.
(підпис) Рибченко А.О.