Справа № 872/10596/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2013 р. справа № 216/2692/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Центрально-Міського районного суду від
23.05.2013 року у справі № 216/2692/13-а за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулася до Центрально-Міського
районного суду М.Кривого Рогу з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області (далі
по тексту - відповідач), в якому просила
визнати незаконними дії відповідача
щодо відмови в призначенні пенсії з
14.05.2012 року; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити пенсію за
вислугу років з травня 2012 року.

Постановою Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 23 травня
2013 року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права просить скасувати постанову
Центрально - Міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 23 травня 2013 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарг
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

14.05.2012 року позивачу було відмовлено у
призначені пенсії за вислугу років
відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», в
зв'язку з відсутністю необхідного
стажу.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Переліком закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року № 909
(із змінами та доповненнями), надано
право на пенсію за вислугу років
провізорам, фармацевтам (незалежно від
найменування посад), лаборантам в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях.

Приміткою « 2» до вищезазначеного
Переліку, передбачено, що робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим переліком,
дає право на пенсію незалежно від форми
власності або відомчої належності
закладів і установ.

Згідно до статті 3 Закону України
«Основи законодавства України про
охорону здоров'я» від 19.11.1992 року №
2801-ХІІ заклад охорони здоров'я -
юридична особа будь-якої форми
власності та організаційно-правової
форми або її відокремлений підрозділ.

Згідно статті 16 Основ заклади охорони
здоров'я підлягають акредитації у
випадках та в порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України. Заклад
охорони здоров'я провадить свою
діяльність на підставі статуту
(положення), що затверджується
власником закладу (уповноваженим ним
органом).

Як встановлено статтею 17 вищевказаного
Закону визначено, що провадження
господарської діяльності в сфері
охорони здоров'я, яка відповідно до
закону підлягає ліцензуванню,
дозволяється лише за наявності
ліцензії.

За правилами пункту «2» Порядку
акредитації закладу охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.07.1997 року № 765,
акредитації підлягають всі заклади
охорони здоров'я (далі - заклади)
незалежно від форми власності.

Відповідно до Правил роздрібної
реалізації лікарських засобів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 12.05.1997 року № 447
«Про впорядкування діяльності
аптечних закладів та затвердження
Правил роздрібної реалізації
лікарських засобів» аптека - заклад
охорони здоров'я, який функціонує з
дозволу і під контролем державних
органів, основним завданням якої є
забезпечення населення, закладів
охорони здоров'я, підприємств, установ
і організацій лікарськими засобами та
виробами медичного призначення.

Статтею 16 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я» визначено, що необхідною
умовою створення закладів охорони
здоров'я є їх державна реєстрація та
акредитація, а також ліцензування
медичної практики, виробництва
лікарських закладів, торгівлі
лікарськими засобами».

Таким чином, оскільки позивач працює у
приватного підприємця, а не в медичному
закладі, виходячи з викладеного,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно того, що підстав для
зарахування цього періоду до
спеціального стажу роботи, та
нарахування і виплати пенсії за
вислугу років з 3 березня 2013 року, немає.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського
районного суду від 23.05.2013 року у справі
№ 216/2692/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко