Справа № 872/17057/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 рокусправа № 808/7189/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізької області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року у справі №808/7189/13-а за позовом
ОСОБА_1 до
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізької області про
скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати рішення №10-1/2013 від 06
серпня 2013 року Дисциплінарної палати
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізької області про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності. В обґрунтування
заявлених вимог позивач зазначив, що в
порушення процесуальних прав позивача,
зокрема частини 3 статті 39 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність", та незважаючи на
неможливість позивача бути присутнім
на засіданні
кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії, було розглянуто питання щодо
притягнення останнього до
дисциплінарної відповідальності.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року адміністратиний позов ОСОБА_1
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції,
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія
адвокатури Запорізької області
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову. Апелянт
зазначає, що позов ОСОБА_1 не підпадає
під юрисдикцію адміністративних судів,
оскільки в спорі відсутній
обов'язковий елемент - суб'єкт владних
повноважень, що суперечить частини 2
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У поданих до суду запереченнях на
апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив
залишити оскаржувану постанову без
змін, як таку, що ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

У судовому засіданні сторони
підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі та запереченнях на
неї.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 24 квітня
2013 року до
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізької області
надійшла скарга від ОСОБА_2, який на той
час знаходився під вартою у
Вільнянському СІЗО УДПтС України
Запорізької області, в якій просив
притягнути адвоката ОСОБА_1 до
відповідальності, в зв'язку з тим, що
ним при наданні правової допомоги, було
допущено конфлікт інтересів та
порушено Правила адвокатської етики.
(а.с. 85-88, т.1) Розглянувши вказані заяви
на зборах дисциплінарної палати
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізькій області,
рішенням №10-1/2013 від 06 серпня 2013 було
притягнуто адвоката ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності за
скоєння дисциплінарного поступку та
застосовано до нього дисциплінарне
стягнення у вигляді зупинення права на
заняття адвокатською діяльністю
строком на 6 (шість) місяців. Як
вбачається з тексту спірного рішення, 19
січня 2012 року адвокат ОСОБА_1 уклав
договір з ОСОБА_3 про надання йому
юридичної допомоги як свідку по
кримінальній справі, по якій ОСОБА_2
притягується до кримінальної
відповідальності. Незважаючи на
укладений договір, адвокат ОСОБА_1 з
невідомих ОСОБА_3 причин повідомив
йому, що не зможе здійснювати
представництво його інтересів.
Пізніше, в судовому засіданні по
кримінальній справі, стало відомо, що
адвокат ОСОБА_1, всупереч зазначеного
договору з ОСОБА_3, будучи обізнаним про
правову позицію свідка та його рідного
брата, обвинуваченого ОСОБА_2, надалі
представляє інтереси потерпілої
ОСОБА_4 по цій же кримінальній
справі.(а.с. 27-32, т. 1)

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідачем було порушено права
позивача та розглянуто скарги за його
відсутності, без надання можливості
захисту своїх прав. Враховуючи
положення Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність",
заява від 01 серпня 2013 року позивача
була належним та вчасним повідомлення
про неможливість бути присутнім на
засіданні дисциплінарної палати. Крім
того, як вбачається з тексту вказаної
заяви, позивачем було повідомлено
відповідача про намір оскарження
позивачем рішення дисциплінарної
палати про порушення дисциплінарного
провадження відносно позивача.

Як вбачається з рішення №10-1/2013 від 06
серпня 2013 року Дисциплінарної палати
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізької області,
по-перше: відповідач, при огляді
договору про надання юридичних послуг,
дійшов висновку, що договір від 19 січня
2012 року укладений позивачем особисто
як адвокатом, оскільки підписаний
ОСОБА_1, зважаючи на те, що останній не
міг бути директором підприємства, тому
що відповідно до довідки про включення
до ЄДРПОУ (а.с..81, т. 1), керівником
підприємства зазначена ОСОБА_5;
по-друге: відповідач посилається на те,
що в договорі не зазначено, що надавати
юридичну допомогу може інша особа
окрім ОСОБА_1; по-третє: договір взагалі
не може бути укладено від імені
підприємства, оскільки відповідно до
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність", адвокат може
здійснювати адвокатську діяльність
індивідуально або в
організаційно-правових формах
адвокатського бюро чи адвокатського
об'єднання. Тобто, організаційні форми
адвокатської діяльності є виключно чи
бюро, чи об'єднання. Оскільки, вказаним
законом не передбачено інших форм,
позивач не мав законних підстав для
створення Приватного підприємства
"Правова компанія "Юрконсалтинг" та
відповідно, це доводить, що договір
укладено з метою самостійного надання
позивачем правової допомоги клієнту.
Також, відповідач посилається на те, що
договір не розірвано до цього часу,
таким чином, позивачем допущений
конфлікт інтересів, а саме одночасне
надання юридичної допомоги як стороні
обвинувачення так і потерпілої, чим
грубо порушено Правила адвокатської
етики.

Колегія суддів вважає посилання
відповідача необґрунтованими та
зазначає наступне.

З наданих позивачем доказів, а саме:
податкові декларації, наказу
підприємства про призначення
директора, трудова книжка, тощо та
свідчень, отриманих від свідків, судом
встановлено, що позивач фактично
працював на Приватному підприємстві
"Правова компанія "Юрконсалтинг" в
якості директора підприємства. Крім
того, договір про надання юридичної
допомоги не визнано недійсним, зокрема,
в зв'язку з укладанням неповноважною
особою.

Стосовно посилань відповідача про
неможливість надання юридичної
допомоги іншим спеціалістом окрім
ОСОБА_1, необхідно зазначити наступне.
Відповідно до статутних документів та
довідки ЄДРПОУ, основним видом
діяльності підприємства є надання
юридичних консультацій адвокатів,
укладення будь-яких видів договорів
передбачена нормами Цивільного
кодексу України, зокрема від імені
підприємства повинен діяти керівник
або уповноважена на то особа. Як було
встановлено в судовому засіданні,
звичайною практикою підприємства було
укладення договорів та надання
довіреностей від імені підприємства на
адвокатів, які в подальшому
представляли інтереси своїх клієнтів.
В даному випадку також, окрім
укладеного договору було виписано
довіреність №25 від 19 січня 2012 року (а.с.
104, т.1) на адвоката ОСОБА_6, якою ПП
"Правова компанія "ЮРКОНСАЛТИНГ"
доручає останньому здійснювати захист
свідка ОСОБА_3. Також, в судовому
засіданні суду першої інстанції, в
якості свідка було допитано ОСОБА_6,
який зазначив, що саме він, а не позивач,
розмовляв з ОСОБА_3 та відповідно між
ними була домовленість про
представництво його інтересів як в
органах досудового слідства так і в
судах. Крім того, в якості свідків було
допитано робітників ПП "Правова
компанія "ЮРКОНСАЛТИНГ": ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, які на час звернення ОСОБА_3
знаходились в офісі підприємства та
бачили, що останній спілкувався
безпосередньо із ОСОБА_9, а не з
позивачем - ОСОБА_1 вказане також, було
відомо відповідачу по справі, оскільки
було надано відповідні пояснення як
від позивача так і від ОСОБА_9 Проте,
відповідачем не було досліджено ці
факти та не надано їм відповідної
оцінки в оскаржуваному рішенні.

Крім того, як в матеріалах
адміністративної справи, так і в
матеріалах дисциплінарного
провадження є ухвали Оріхівського
районного суду Запорізької області,
яким було розглянуто клопотання
обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід
захисника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_1, з
тих же питань, які в подальшому були
розглянуті на кваліфкомісії. Судом
тричі було відмовлено в задоволенні
клопотання про відвід. Незважаючи на
це, відповідачем було надано оцінку тим
обставинам, які вже було встановлено та
досліджено судом (а.с. 98-100, т.1).

Щодо апеляційних вимог стосовно
незаконності створення юридичної
компанії, необхідно зазначити, що
відповідач посилається на норми
закону, який набрав чинності вже після
укладення договору про надання
юридичної допомоги та відповідно
вказані норми не можуть бути
застосовані до даних правовідносин.
Твердження відповідача стосовно
класифікації порушення як "конфлікт
інтересів" є необґрунтованими,
оскільки відповідно до термінів,
встановлених статтею 1 Закону України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" № 5076-VI від 05 липня 2012 року,
конфлікт інтересів - це суперечність
між особистими інтересами адвоката та
його професійними правами і
обов'язками, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість під час виконання
адвокатом його професійних обов'язків,
а також на вчинення чи не вчинення ним
дій під час здійснення адвокатської
діяльності. Однак, необхідно зазначити,
що таке порушення, відповідно до
вказаного закону, може бути
кваліфіковано як розголошення
адвокатської таємниці, поняття якої
встановлено статті 22 та це є будь-яка
інформація, що стала відома адвокату,
помічнику адвоката, стажисту адвоката,
особі, яка перебуває у трудових
відносинах з адвокатом, про клієнта, а
також питання, з яких клієнт (особа,
якій відмовлено в укладенні договору
про надання правової допомоги з
передбачених цим Законом підстав)
звертався до адвоката, адвокатського
бюро, адвокатського об'єднання, зміст
порад, консультацій, роз'яснень
адвоката, складені ним документи,
інформація, що зберігається на
електронних носіях, та інші документи і
відомості, одержані адвокатом під час
здійснення адвокатської діяльності.
Але, апелянтом не доведено, яка саме
інформація була відома від клієнта ПП
"Правова компанія "ЮРКОНСАЛТИНГ" ОСОБА_3
та відповідно була розголошена.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія судді дійшла висновку про
залишення оскарженого рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу
Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Запорізької області -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року у справі №808/7189/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко