Справа № 803/361/14
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року Справа № 803/361/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю прокурора Климюк Н.В.,

представника відповідача Юрченко Н.М.,

третьої особи ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом прокурора
міста Луцька до Луцької міської ради,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, - ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Луцька звернувся з
позовом до Луцької міської ради, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення
Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013
року «Про надання громадянину ОСОБА_2
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції гаражів під
автомийку та кафе на АДРЕСА_1».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване рішення прийняте з
порушенням вимог статтей 20, 123, 124, 134-139
Земельного кодексу України, частини
першої статті 50 Закону України «Про
землеустрій», статтей 5, 24 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», статті 17
Закону України «Про основи
містобудування», наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 23.07.2010 року №548, всупереч
генерального плану міста та за
відсутності детального плану
території. Зокрема, прийнятим рішенням
надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для реконструкції
гаражів під автомийку та кафе площею
0,0434 га за рахунок земель, наданих
останньому в користування та з земель
комунальної власності, всупереч тому,
що частина земельної ділянки площею
0,0067 га самовільно зайнята ОСОБА_2
внаслідок будівництва автомийки, що
встановлено актом перевірки Державної
інспекції сільського господарства в
області від 07.11.2013 року. Прокурор
вказує, що розробити зазначений проект
землеустрою в межах відведеної площі
неможливо, оскільки частина приміщення
автомийки виходить за межі вказаної
площі та знаходиться на самовільно
зайнятій земельній ділянці. Крім того,
зазначає, що перевіркою Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області встановлено
проведення ОСОБА_2 реконструкції
гаражів під автомийку та кафе без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт, що є
порушенням п.2 ч.1 ст.34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

На оскаржуване рішення прокуратурою
міста Луцька 27.12.2013 року було внесено
подання про усунення порушень вимог
земельного, природоохоронного та
іншого законодавства, яке не було
підтримане на сесії Луцької міської
ради. З врахуванням викладених доводів
прокурор просить визнати протиправним
та скасувати рішення Луцької міської
ради від 29.11.2013 року №48/162.

В судовому засіданні прокурор позов
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві, та просила його
задовольнити. Додатково суду пояснила,
що оскаржуване рішення не відповідає
містобудівній документації, оскільки
відсутній детальний план території, на
якому знаходиться відведена ОСОБА_2
земельна ділянка. Крім того, вказувала
на порушення ОСОБА_2 договірних
відносин із Луцькою міською радою в
частині нецільового використання
орендованої ним земельної ділянки, а
також самовільне захоплення частини
земельної ділянки площею 0,0067 га під час
самовільної реконструкції гаражів під
автомийку та кафе.

Відповідач у запереченнях на
адміністративний позов позовні вимоги
прокурора міста Луцька не визнав,
посилаючись на те, що у відповідності
до вимог земельного законодавства
підприємець ОСОБА_2 звернувся із заявою
до Луцької міської ради про надання
йому дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції гаражів під
автомийку та кафе на АДРЕСА_1. Рішенням
Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013
року надано дозвіл ОСОБА_2 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на умовах
оренди для реконструкції гаражів під
автомийку та кафе на АДРЕСА_1 площею 0,0434
га за рахунок земель ОСОБА_2, наданих у
користування на умовах оренди та з
земель комунальної власності, згідно з
додатком. На момент прийняття
оскаржуваного рішення не існувало
підстав для відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
реконструкції гаражів під автомийку та
кафе. При винесенні оскаржуваного
рішення Луцька міська рада діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений чинним
законодавством України, а тому
відповідач просить відмовити в
задоволенні позову прокурора міста
Луцька про визнання протиправним та
скасування рішення Луцької міської
ради №48/162 від 29.11.2013 року «Про надання
громадянину ОСОБА_2 дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
реконструкції гаражів під автомийку та
кафе на АДРЕСА_1».

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала подані
заперечення та просила в задоволенні
позову відмовити повністю. Додатково
суду пояснила, що згідно чинного
законодавства підставою для відмови у
наданні особі дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки є невідповідність
місця розташування земельної ділянки
генеральному плану чи іншій
містобудівній документації. Однак при
розгляді заяви ОСОБА_2 невідповідності
місця розташування земельної ділянки
генеральному плану чи іншій
містобудівній документації не було
встановлено, оскільки відсутній
детальний план території району по
АДРЕСА_1.

Третя особа ОСОБА_2 та його представник
заперечили проти позовних вимог
прокурора міста Луцька, просили
відмовити в задоволенні позову.
Додатково зазначили, що ті порушення в
частині нецільового використання
орендованої земельної ділянки, на які
посилається прокурор як на підставу
незаконності прийнятого Луцькою
міською радою рішення, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки не стосуються
правових підстав для надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки. Водночас
ОСОБА_2 зауважив, що здійснючи свою
підприємницьку діяльність, має намір
належним чином оформити усю технічну
документацію, яка стосується
реконструкції гаражів під автомику та
кафе, що розміщені на земельній ділянці
по АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов до задоволення
не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно договору
оренди землі від 16.11.2009 року, укладеного
між Луцькою міською радою як
орендодавцем та підприємцем ОСОБА_2 як
орендарем, та на підставі рішення
Луцької міської ради №49/100 від 04.11.2009
року надано підприємцю ОСОБА_2 на
умовах оренди на 5 років земельну
ділянку загальною площею 434 кв.м на
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування гаражів. (а.с.62-71).

28.03.2013 року ОСОБА_2 подано заяву на ім'я
Луцького міського голови Романюка М.Я.
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для реконструкції
гаражів під автомийку та кафе на
АДРЕСА_1 (а.с.38).

Рішенням Луцької міської ради №48/162 від
29.11.2013 року «Про надання громадянину
ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції гаражів під
автомийку та кафе на АДРЕСА_1» (а.с.10)
надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки на умовах оренди для
реконструкції гаражів під автомийку та
кафе на АДРЕСА_1 площею 0,0434 га за
рахунок земель ОСОБА_2, наданих у
користування на умовах оренди та з
земель комунальної власності, згідно з
додатком.

27.12.2013 року прокурором міста Луцька
було внесено подання Луцькій міській
раді про усунення порушень вимог
Земельного кодексу України, Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Закону
України «Про основи містобудування», у
якому прокурор просив скасувати
вищевказане рішення (а.с.5-7).

У відповіді від 04.02.2014 року на зазначене
подання заступник міського голови
Соколовська Л. повідомила, що проект
рішення був винесений до порядку
денного 52-ї сесії міської ради щодо
скасування рішення міської ради №48/162
від 29.11.2013 року «Про надання
громадянину ОСОБА_2 дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
реконструкції гаражів під автомийку та
кафе на АДРЕСА_1», але не був
підтриманий депутатами міської ради
(а.с.8).

Перевіряючи законність прийнятого
Луцькою міською радою рішення від
29.11.2013 року №48/162, суд враховує наступне.

Згідно статті 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування закріплений у статті 123
Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини другої
статті 123 Земельного кодексу України
особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно з частиною третьою статті 123
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Забороняється відмова
у наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу.

Отже, чинним законодавством України
чітко визначено, що підставою для
відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки є
зокрема, невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації. Вказане кореспондується
з вимогами Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Так, згідно з частиною другою статті 5
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» вимоги
містобудівної документації є
обов'язковими для виконання всіма
суб'єктами містобудування.

Статтею 8 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що рішення з питань
планування та забудови територій
приймаються сільськими, селищними,
міськими радами та їх виконавчими
органами, районними, обласними радами,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями в
межах визначених законом повноважень з
урахуванням вимог містобудівної
документації.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 1 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
генеральний план населеного пункту -
містобудівна документація, що визначає
принципові вирішення розвитку,
планування, забудови та іншого
використання території населеного
пункту. Пунктом 7 частини першої статті
1 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»
передбачено, що містобудівна
документація - це затверджені текстові
та графічні матеріали з питань
регулювання планування, забудови та
іншого використання територій.

Абзацом шостим частини першої статті 17
Закону України «Про основи
містобудування» передбачено, що
містобудівна документація є основою
для вирішення питань щодо вилучення
(викупу), передачі (надання) земельних
ділянок у власність чи користування
громадян та юридичних осіб.

Як зазначає прокурор, Луцькою міською
радою при прийнятті оспорюваного
рішення не дотримано вимог частини
третьої статті 24 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», відповідно до якої у разі
відсутності плану зонування або
детального плану території,
затвердженого відповідно до вимог
цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Дійсно, як свідчать матеріали справи,
на даний час відсутній детальний план
території району на вулиці
Ковельській, 128в в м.Луцьку, що
підтверджується повідомленнями
Управління містобудування та
архітектури Луцької міської ради від
27.12.2013 року №20.1.9/1045 (а.с.57) та
виконавчого комітету Луцької міської
ради від 18.02.2014 року №1.1-9/901 (а.с.58).

Однак, відповідно до пункту 6-1 розділу 5
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» дія частин третьої та
четвертої статті 24 цього Закону до 1
січня 2015 року не поширюється на
території, де відповідно до цього
Закону не затверджені плани зонування
або детальні плани територій.

Отже, твердження прокурора про
невідповідність місця розташування
земельної ділянки на АДРЕСА_1
містобудівній документації, з огляду
на що відсутні правові підстави для
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, не відповідає вимогам чинного
законодавства України.

Крім того, посилання прокурора на
допущені ОСОБА_2 порушення щодо
самовільного зайняття земельної
ділянки, нецільового її використання
та проведення реконструкції гаражів
без реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт не
стосуються досліджуваних судом
правовідносин, оскільки не впливають
на визначений статтею 123 Земельного
кодексу України порядок надання
органом виконавчої влади дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
Луцька міська рада діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України, а тому в задоволенні позову
прокурора міста Луцька про визнання
протиправним та скасування рішення
Луцької міської ради №48/162 від 29.11.2013
року «Про надання громадянину ОСОБА_2
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції гаражів під
автомийку та кафе на АДРЕСА_1» слід
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Земельного
кодексу України, Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову прокурора міста Луцька до
Луцької міської ради, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 26 березня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій