Справа № 2а-4324/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 березня 2014 року м.
Київ В/800/737/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К., Ланченко
Л.В., Рибченка А.О.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2013 № К/9991/11345/11

у справі № 2а-4324/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ю ЕЙ ЕМ СІ"

до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва

про визнання рішення
недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція
звернулась до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2013 № К/9991/11345/11.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах (п. 1
ч.1 ст. 237 КАС України).

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2013 № К/9991/11345/11 заявник послався на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одні й ті самі
норми права, а саме пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4
Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств" та
пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України від
21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" щодо формування платником
податків валового доходу внаслідок
операцій із цінними паперами.

На підтвердження зазначеного
відповідач надав постанову Вищого
адміністративного суду України від
15.10.2012 К-19544/09 та ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
25.11.2010 К-23990/08, в яких, на його думку,
інакше застосовано одні й ті самі норми
права.

Виконуючи положення ст. 240 КАС України
щодо вирішення питання про допуск
вищим спеціалізованим судом справи до
її провадження у Верховному Суді
України з метою здійснення правосуддя
та забезпечення однакового
застосування законодавства усіма
судами загальної юрисдикції, колегія
Вищого адміністративного суду України
не виявила неоднакового застосування
судом касаційної інстанції однієї і
тієї самої норми права, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних
відмінних між собою обставин, яким
надавалася правова оцінка та до яких
застосовувались норми податкового
законодавства.

Зокрема, правовідносини, які були
предметом судових розглядів у справах
№ 2а-4324/10/2670 (К/9991/11345/11) та № 2а-2462/08/3/0170
(К-19544/09), не є подібними з підстав
формування платниками податків різних
податкових зобов'язань (податок на
прибуток та податок з доходів фізичних
осіб) за різних обставин (операції з
цінними паперами та перевищення
платником єдиного податку граничної
суми), та касаційним судом
застосовувалися різні норми
матеріального права.

А зі змісту доданої до заяви копії
судового рішення від 25.11.2010 К-23990/08, на
яке також посилається заявник як на
приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, справа по суті не вирішувалась, а
направлялась на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Слід зазначити, що ухвала Вищого
адміністративного суду України про
скасування ухвалених у справі судами
попередніх інстанцій рішень та
направлення справи на новий розгляд не
розв'язує спір по суті, оскільки
застосування норм матеріального права
можливе лише на підставі повного і
всебічного встановлення обставин
справи. Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим. Відповідно
такі ухвали не можуть переглядатися
Верховним Судом України, оскільки в них
не відбулося застосування норм
матеріального права для розв'язання
спору по суті.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
допуск справи до провадження
Верховного Суду України для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 14.11.2013 № К/9991/11345/11
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва
Г.К.

Ланченко
Л.В.

Рибченко А.О.