Справа № 2а-919/11/2170
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/30973/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2012 року

у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
Високопільському районі Херсонської
області про захист порушеного
конституційного права,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом про захист порушеного
конституційного права з боку УПФУ в
Високопільському районі Херсонської
області шляхом заборони примушувати
брати участь у діяльності
неприбуткової організації Пенсійний
фонд та скасування вимоги про сплату
боргу від 21 січня 2011 року № 31 щодо
сплати страхових внесків.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року, яку залишено без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового судового рішення про
задоволення позовних вимог. Зазначає,
що судами порушено норми матеріального
та процесуального права. Вказує, що
вона не зобов'язана сплачувати до
органів Пенсійного фонду України
страхові внески, оскільки сплачує, як
фізична особа-підприємець єдиний
фіксований податок.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є
фізичною особою-підприємцем,
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування. В січні 2011 року
позивачем отримано вимогу УПФУ в
Високопільському районі Херсонської
області про сплату боргу від 21 січня 2011
року № 31 у сумі 832,74 грн.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) регулюються
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-ІV
цей Закон регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів на ці
правовідносини може поширюватися лише
у випадках, передбачених цим Законом,
або в частині, що йому не суперечить.
Виключно цим Законом визначаються:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків; стягнення
заборгованості за цими внесками.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону №
1058-ІV встановлено, що
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
особи, які працюють на підприємствах, в
установах, організаціях, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях, в
об'єднаннях громадян, у фізичних осіб
суб'єктів підприємницької діяльності
та інших осіб (включаючи юридичних та
фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент) на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством,
або виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
11 Закону № 1058-ІV загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 14
Закону № 1058-ІV страхувальниками цих
осіб є їх роботодавці, які відповідно
до частини 1 статті 15 цього Закону є
платниками страхових внесків та
зобов'язані на підставі пункту 6
частини 2 статті 17 зазначеного Закону
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Положеннями пункту 6 частини 2 статті 17
Закону № 1058-ІV передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Згідно із статтею 18 Закону № 1058-ІV
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом.
Вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування. На ці
внески не поширюється податкове
законодавство. Законодавством не
можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до статті 19 Закону № 1058-ІV
страхові внески до солідарної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування нараховуються
роботодавцем на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної
та додаткової заробітної плати та
інших заохочувальних і компенсаційних
виплат.

Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду (стаття 20
Закону № 1058-ІV).

У період з 17 липня 2010 року по 31 грудня 2010
року діяв Закон України 2461-VI «Про
внесення змін до Законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», яким був
встановлений механізм обчислення та
сплати фізичними особами-підприємцями
страхових внесків.

Отже, ОСОБА_4 є страхувальником та
зобов'язана виконувати відповідний
обов'язок зі сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 5 пункту 7 розділу
VIII «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», який
набрав чинності з 01 січня 2011 року,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року на
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно із частиною 2 статті 106 Закону №
1058-ІV, яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

У частині 3 статті 106 Закону вказано, що
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій. Страхувальник у
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки, зазначеної у вимозі про
сплату недоїмки, узгоджує її з органами
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, а в разі неузгодження вимоги із
органами Пенсійного фонду має право на
оскарження вимоги в судовому порядку.
Про оскарження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки до виконавчої дирекції
Пенсійного фонду або в судовому
порядку страхувальник зобов'язаний
письмово повідомити відповідний
територіальний орган Пенсійного фонду
протягом трьох робочих днів із дня
звернення до виконавчої дирекції
Пенсійного фонду чи суду.

У період дії частини 3 статті 106 Закону
№ 1058-IV у підприємця виникла недоїмка зі
сплати страхових внесків, а управління
ПФУ оформило вимогу про сплату боргу. У
вимозі недоїмка була врахована по
грудень 2010 року.

За таких обставин, суди дійшли
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суд не допустив порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваного
судового рішення, то суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
березня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К.
Черпак