Справа № 809/759/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 809/759/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання
Ферштей А.М.

представника позивача - Гоголь М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна" про
стягнення заборгованості в сумі 2387,40
грн., -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2013 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна"
(надалі - відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 2387,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на несплату відповідачем в
строки, визначені податковим
законодавством, узгоджених сум
податкових зобов'язань по земельному
податку з юридичних осіб за січень -
грудень 2013 року в сумі 2387,40 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
підстав, наведених у позовній заяві.
Просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Направлена на
вказану в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців адресу місцезнаходження
відповідача: 76018, Івано-Франківська
область, місто Івано-Франківськ, вулиця
Незалежності, будинок 4, офіс 415,
рекомендована кореспонденція з
ухвалою суду про відкриття провадження
у справі від 04.03.2014 року, інформацією
про права та обов'язки та повісткою про
виклик до суду, повернулась назад до
суду з відміткою відділення зв'язку
«Укркур?єр»: "підприємство відсутнє".

Відповідно до ч. 4 ст. 33 КАС України, в
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси, судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі за
такою адресою вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, виходячи з
вищенаведених норм процесуального
права, суд вважає, що відповідача
повідомлено про час та місце судового
розгляду, а, отже, забезпечено його
право на судовий захист від поданого до
нього адміністративного позову, і є за
можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
на підставі наявних у матеріалах
справи доказів.

Розглянувши матеріали позовної заяви,
заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши і оцінивши докази у
справі, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18.12.2006 року
проведено державну реєстрацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна" як
юридичної особи, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо відповідача станом на
17.02.2014 року. Відповідач взятий на облік
в ДПІ у м. Івано-Франківську як платник
податків і зборів.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового
кодексу України, Податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України
встановлено, що податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом або законами з питань митної
справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15
Податкового кодексу України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового
кодексу України передбачено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті
16 Податкового кодексу України
визначено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Земельний податок, який є предметом
стягнення за даним адміністративним
позовом, відповідно до підпункту 9.1.10.
пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України належить до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкові платежі).

Відповідач згідно підпункту 269.1.2.
пункту 269.1 статті 269 Податкового
кодексу України є платником земельного
податку.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Пунктом 286.2. статті 286 коментованого
Кодексу визначено, що платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та
пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу
України встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.
Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Cудом встановлено, що відповідачем у
відповідності до вимог пункту 286.2
статті 286 Податкового кодексу України
подано податкову декларацію від 20.02.2013
року з земельного податку за земельні
ділянки державної або комунальної
власності за 2013 рік, в якій самостійно
розраховано розмір вказаних
зобов'язань за земельну ділянку, що
знаходиться в селі Микитинці
Тисменицького району
Івано-Франківської області, вулиця
Грицишина, державний акт ЯЕ № 832921,
всього на загальну суму 2387,40 грн. з
щомісячною сплатою 198,95 грн. (а.с. 8-9).
Самостійно визначені зобов'язання
відповідач в повному обсязі не виконав
та не сплатив до бюджету і на момент
розгляду справи податковий борг по
земельному податку становить за 2013 рік
- 2387,40 грн.

З огляду зміст норми 56.11 статті 56
Податкового кодексу України,
самостійно визначене відповідачем
зобов'язання по земельному податку в
розмірі 2387,40 грн. та несплачене ним у
строки встановлені Кодексом, є
узгодженим, а, отже, є податковим боргом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна".

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачу надсилалась податкові
вимоги форми «Ю1» від 29.09.2010 року №
1/1965/24739/10/24-150/6522 та форми «Ю2» від 03.11.2010
року № 2/2248/27989/10/24-150/7412, про що свідчить
реєстр рекомендованих листів з
повідомленням про вручення ДПІ в м.
Івано-Франківську, відправлених 08.11.2010
року (а.с. 10-11).

Оскільки відповідачем не подано суду
доказів виконання вищевказаних
податкових вимог в повному обсязі,
відсутності заборгованості станом на
день подання даного позову, зазначені
податкові вимоги відповідно до статті
60 Податкового кодексу України не є
відкликаними, і у позивача відсутнє
зобов'язання винесення нової
податкової вимоги на суму боргу.

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, відповідач суду
відповідно до вимог частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України не надав. Натомість, податковий
борг відповідача підтверджується
вищевказаною податковою декларацією
по земельному податку, витягом з
облікової картки платника земельного
податку та довідкою-розрахунок
податкового боргу платника податків
(а.с. 7-9, 12, 24).

Доказів, які б свідчили про
неправомірність розрахунку
податкового боргу, його погашення, або
спростування її наявності, відповідач
суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право органів державної
податкової служби звернення до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України визначено заходи щодо
погашення податкового боргу платника
податків, відповідно до вимог яких
стягнення коштів у рахунок погашення
такого боргу здійснюється за рішенням
суду з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Статтею 290 Податкового кодексу України
передбачено, що плата за землю
зараховується до відповідних місцевих
бюджетів у порядку, визначеному
Бюджетним кодексом України для плати
за землю.

Враховуючи те, що відповідачем не
сплачено грошове зобов'язання у
терміни визначені Податковим кодексом
України, то суд зазначає підставним
звернення податкового органу до суду
із позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна" про
стягнення заборгованості в сумі 2387,40
грн. податкового боргу у спосіб
визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95
вказаного Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також
керуючись наданими частиною 2 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України повноваженнями, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна" про
стягнення заборгованості в сумі 2387,40
грн. є обґрунтованим, а тому підлягає до
задоволення, шляхом стягнення вказаної
суми податкового боргу з рахунків
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Д.Е.А.-Україна"
відкритих у банківських установах, які
його обслуговують, та за рахунок
належної йому готівки, на користь
місцевого бюджету села Микитинці,
Тисменицького району
Івано-Франківської області.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Д.Е.А.-Україна" (ідентифікаційний код
34624051, що знаходиться за адресою: 76018,
Івано-Франківська область, місто
Івано-Франківськ, вулиця Незалежності,
будинок 4, офіс 415) відкритих у
банківських установах, які його
обслуговують, та за рахунок належної
йому готівки, на користь місцевого
бюджету села Микитинці, Тисменицького
району Івано-Франківської області
податковий борг в сумі 2387 (дві тисячі
триста вісімдесят сім) гривень 40
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
24.03.2014 року.