Справа № 465/5307/13-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/5307/13-а
Провадження №2-а/465/50/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.01.2014 року Франківський районний
суд міста Львова у складі:

головуючої судді -
Мартинишин М.О.

при секретарі -
Кметь Г.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1

до Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції

про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що в травні 2013 р. йому стало
відомо, що у Франківському ВДВС ЛМУЮ
знаходиться на виконанні виконавчий
документ, виданий Львівським окружним
адміністративним судом щодо
зобов'язання ПМП „МПМ" виконати вимоги
припису Інспекції ДАБК у Львівській
області в частині зупинення
експлуатації нежитлового приміщення
магазину промислових товарів
„Цитрус-Дискаунт" на вул.Городоцькій,141
в м.Львові. За невиконання судового
рішення (припису Інспекції ДАБК у
Львівській області в частині зупинення
експлуатації нежитлового приміщення
магазину промислових товарів
„Цитрус-Дискаунт" на вул.Городоцькій,141
в м.Львові) на нього головним державним
виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ
Харко М.М. Постановою від 21.05.2013 року
накладено штраф у розмірі 680 грн. Таку
постанова вважає протиправною і
незаконною, оскільки в процесі
виконавчого провадження не отримував
жодних документів виконавчого
провадження, магазин промислових
товарів „Цитрус-Дискаунт" до
пред'явлення виконавчого листа і на час
накладення штрафу в експлуатації не
перебував, за адресою по
вул.Гордоцька,141 у м.Львові такого
магазину не має та у законодавстві не
передбачено можливості накласти штраф
на фізичну особу у виконавчому
провадженні, де боржником виступає
юридична особа. Просив визнати
протиправною та скасувати постанову
Головного державного виконавця
Франківського ВДВС ЛМУЮ Харко М.М. від
21.05.2013 року про накладення штрафу у
розмірі 680 грн.

У судовому засідання представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав та мотивів, викладених у
позовній заяві, просить визнати
протиправною та скасувати постанову
Головного державного виконавця
Франківського ВДВС ЛМУЮ Харко М.М. від
21.05.2013 року про накладення штрафу на
позивача.

Відповідач у судове засідання
повторний не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку,
заперечень на позовні вимоги суду
ненадав, а тому суд на підставі ст. 128
КАС України вирішує справу їх
відсутності, по наявних у ній
матеріалах, достатніх для
постановлення рішення, проти чого і не
заперечив і представник позивач.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові докази, вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Органи державної служби у
відносинах з фізичними та юридичними
особами під час реалізації своїх
завдань та функцій, встановлених
законодавством України, є суб'єктом
владних повноважень.

Частиною 1 статті 181 КАС України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Матеріалами справи встановлено, що у
Франківському ВДВС ЛМУЮ знаходився на
виконанні виконавчий документ, виданий
Львівським окружним адміністративним
судом щодо зобов'язання ПМП „МПМ"
виконати вимоги припису Інспекції ДАБК
у Львівській області в частині
зупинення експлуатації нежитлового
приміщення магазину промислових
товарів „Цитрус-Дискаунт" на
вул.Городоцькій,141 в м.Львові.

Головним державним виконавцем
Франківського ВДВС ЛМУЮ Харко М.М.
Постановою від 21.05.2013 року накладено
штраф на позивача за невиконання у
встановлений строк для добровільного
виконання рішення у розмірі 680 грн.
Копія постанови скерована йому поштою
21 травня 2013 р. та отримана 29 травня 2013 р.

Згідно із ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ здійснюються на
засадах змагальності сторін та свободи
в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, і не може вийти за межі
позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно зі ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Державний виконавець під час
виконання рішення про заборону вчиняти
певні дії або про утримання від
вчинення певних дій доводить до відома
боржника резолютивну частину такого
рішення, про що складає відповідний
акт. Після складення акта виноситься
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

Відповідно до ст.89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З правового аналізу вищезазначених
норм закону випливає, що посадова особа
може бути суб'єктом відповідальності
за невиконання судового рішення у разі,
коли вона сама є боржником за цим
судовим рішенням. У випадку, якщо
боржником є юридична особа, закон
передбачає інший розмір
відповідальності, яка повинна бути
застосована безпосередньо до боржника
- юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що
боржником, який зобов'язаний виконати
рішення суду у встановлений державним
виконавцем строк, є юридична особа - ПМП
„МПМ".

За таких обставин відповідач
притягнув до відповідальності за ст.89
Закону України «Про виконавче
провадження» неналежну особу, а саме
посадову особу, яка не є боржником за
виконавчим провадженням.

Крім того, суд вважає, що при
винесенні постанов про накладення
штрафу відповідач не пересвідчився у
відсутності поважних причин
невиконання рішення суду, якими є,
зокрема той факт, що позивач не
отримував жодних документів
виконавчого провадження, в тому числі
Постанови про відкриття виконавчого
провадження, а магазин промислових
товарів „Цитрус-Дискаунт"
експлуатації не перебував і за адресою
по вул.Гордоцька,141 у м.Львові не
знаходився. Таким чином, виконавче
провадження на підставі ст. 49 Закону
України „Про виконавче провадження"
необхідно було закінчити через
фактичне виконання рішення згідно з
виконавчим документом.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ст..69 КАС України).

Згідно ст. 138 КАС України Предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Для встановлення обставин,
зазначених у частині першій цієї
статті, у судовому засіданні
заслуховуються пояснення осіб, які
беруть участь у справі, показання
свідків, досліджуються письмові та
речові докази, у тому числі носії
інформації із записаною на них
інформацією, висновки експертів.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки відповідач не
довів правомірності свого рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 14, 19 ч. 2, 89, 94,
104, 158-163 КАС України, ст.ст.25, 75, 89 Закону
України „Про виконавче провадження",
суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Головного державного
виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ
Харко М.М. від 21.05.2013 року про накладення
штрафу у розмірі 680 грн. на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня її отримання до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Франківський районний суд м.
Львова.

Суддя
Мартинишин М.О.