Справа № 872/4579/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2014 рокусправа № 2а/0470/14248/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 18 січня 2013 року

у справі № 2а/0470/14248/12

за позовом ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

до відповідача Головного
управління

Державної
міграційної служби в
Дніпропетровській області,

вул. Плеханова,
34, м. Дніпропетровськ, 49000;

про зобов'язання
вчинити дії, -

встановили: ОСОБА_1 подала позов до
Головного управління Державної
міграційної служби в
Дніпропетровській області про
зобов'язання до відновлення порушених
прав шляхом здійснення реєстрації
місця проживання.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Куделько
Н.Є.) своєю постановою від 18 січня 2013
року у позові відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що до
заяви про реєстрацію документів, які
підтверджують підстави реєстрації, не
було надано. Кіровським районним
відділом Дніпропетровського міського
управління Головного управління МВС
України в Дніпропетровській області
правомірно відмовлено у реєстрації
місця проживання за адресою АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 липня 2004 року N 985, на яку послався
суд першої інстанції, затверджено
тільки зразків документів, необхідних
для реєстрації місця проживання в
Україні.

Громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

З огляду на приписи статті 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, в
редакції, яка була чинною на дату
виникнення спірних правовідносин, для
реєстрації особа подавала письмову
заяву та паспортний документ. При
цьому, заборонялось вимагати для
реєстрації місця проживання подання
особою інших документів.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити у повному обсязі.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: Як встановлено судом
першої інстанції, стосовно чого спір
між сторонами відсутній, згідно із
заповітом від 16 вересня 2004 року,
посвідченим Державним нотаріусом
Третьої Дніпропетровської Державної
нотаріальної контори, ОСОБА_5 заповіла
(з обтяженням на користь ОСОБА_4) ОСОБА_1
житловий будинок та земельну ділянку
за адресою АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

24 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
Відділу служби громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області із заявою
про реєстрацію місця проживання за
адресою АДРЕСА_2.

25 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
начальника Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС
України в Дніпропетровській області зі
скаргою про неправомірні дії Відділу
служби громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Кіровського
РВ ДМУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області щодо
відмови в здійсненні реєстрації місця
проживання.

19 червня 2012 року начальником
Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області надана
відповідь на скаргу, в якій
рекомендовано разом із заявою, надати
до сектору ГІРФО документи,
передбачені законодавством України,
які могли б визнати за нею право
користування житлом, або для вирішення
даної ситуації звернутися до суду.

25 червня 2012 року начальником сектору
ГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України
в Дніпропетровській області проведено
перевірку за заявою громадянки ОСОБА_1.
За результатами перевірки
рекомендовано разом із заявою надати
до сектору ГІРФО документи,
передбачені законодавством України,
які могли б визнати право користування
житлом, або, для вирішення даної
ситуації, звернутися до суду.

Зобов'язання до відновлення порушених
прав шляхом здійснення реєстрації
місця проживання стало предметом
судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Так, відповідно до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року N 1382-IV кожен громадянин
має право на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, на території якої він бажає
проживати або перебувати.

Дійсно, в статті Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року N 1382-IV, в редакції, яка
була чинною на дату виникнення спірних
правовідносин, було встановлено
виключний перелік документів для
постановки на реєстрацію за місцем
проживання.

Проте, підставою для реєстрації місця
проживання є заява особи, що
звернулася.

Положення наведеної вище норми
вказують на те, що зразки заяви та інших
документів, необхідних для реєстрації
місця проживання особи, затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Іншими словами, виключний перелік
документів може бути доповнений.

Зворотний бік заяви про реєстрацію
місця проживання, зразок якої
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 28 липня 2004 року N
985, містить підстави для реєстрації
місця проживання заявника за вказаною
адресою, які підтверджуються ордером,
свідоцтвом про право власності,
договором найму (піднайму, оренди) або
іншими документами. При відсутності
таких документів, визначених як
підстава для реєстрації, необхідна
згода власника житла або уповноважених
органів, наймача та членів його сім'ї.

Слід вказати, що в силу статті 161
Житлового кодексу Української РСР від
30 червня 1983 року5464-Х наймач вправі
вселити в займане ним жиле приміщення у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві особистої
власності, свою дружину, дітей, батьків,
а також інших осіб за письмовою згодою
власника будинку (квартири) і всіх
членів сім'ї, які проживають з наймачем.

Вселити - означає зареєструвати,
надавши право користування жилим
приміщенням в рамках, обумовлених у
договорі між власником житла та
наймачем. Адже основний сенс
реєстрації громадян - це не тільки
аналітика міграційних процесів
усередині країни, а й облік громадян
для цільового розподілу бюджетних
коштів на соціальні, медичні потреби
населення, що проживає в конкретній
адміністративно-територіальній
одиниці.

До заяви про реєстрацію документів, які
підтверджують підстави реєстрації, не
було надано. Кіровським районним
відділом Дніпропетровського міського
управління Головного управління МВС
України в Дніпропетровській області
правомірно відмовлено у реєстрації
місця проживання за адресою АДРЕСА_2.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
січня 2013 року у справі № 2а/0470/14248/12
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна