Справа № 9101/47589/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2013 р. справа № 2а-2481/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.,

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя на постанову
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 01 липня 2011 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя про зобов'язання
здійснити перерахунок державної
соціальної підтримки особі, яка має
статус «дитини війни»,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2011 року ОСОБА_1 (далі по
тексту - позивач) звернулася до
Заводського районного суду м.Запоріжжя
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя (далі по тексту - відповідач),
в якому просила

визнати протиправною бездіяльність
відповідача, що призвела до порушення
права на 30 % пенсії, передбаченого ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни"; зобов'язати відповідача
виплатити недоплачену суму виплат
дитині війни за період з 15.12.2010 року.

Постановою Заводського районного
суду м.Запоріжжя від 01 липня 2011 року у
справі № 2а-2481/11 (суддя Мєркулова Л.О. )
позов задоволено частково , визнано
неправомірними дії відповідача щодо
відмови проведення перерахунку та
виплати на користь позивачу пенсії з
урахуванням підвищення в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни";
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату підвищення на
користь позивача в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.01.2011 року по
01.07.2011 року, з урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог .

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів переглядає справу в
межах доводів апеляційної скарги
відповідача .

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Предметом спору у даній
адміністративній справі є право
позивача на отримання передбаченого
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком та захист цього права
від порушень з боку органів пенсійного
фонду, які полягають у бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
уповноваженого державою на надання
визначених Законом України "Про
соціальний захист дітей війни" пільг.

Як підтверджено матеріалами справи,
позивач відповідно до ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", який набрав чинності з 01.01.2006р.,
набув статусу "дитина війни", що надає
йому право на отримання пільг та
державної соціальної підтримки,
встановлених Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", у тому
числі право на підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з норм ст.58 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", п.15 Положення "Про
Пенсійний фонд України", ст.ст. 21, 22, 87
Бюджетного кодексу України, обов'язок
по нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії, яка передбачена ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", покладено на відповідні
територіальні управління Пенсійного
фонду України за місцем проживання
позивача.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя .

Пунктом 11 ст. 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" від
19.12.2006 р. №489-V зупинено дію ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 р. визнана такою, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційною) та втратила чинність
з 09.07.2007 року ст. 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік",
якою зупинено дію ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
2007 рік.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. №107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" викладено в новій
редакції, встановлено, що дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. положення п. 41 розділу ІІ
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було визнано неконституційними.

Законами України Про державний бюджет
України на 2009, 2010 роки дія статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не зупинялась та зміни до
неї не вносилися.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення
Конституційного Суду України № 15-рп/2000
від 14.12.2000р., в якому міститься
роз'яснення, що закони та інші правові
акти або їх окремі положення, визнані
рішеннями Конституційного Суду
України неконституційними, не
підлягають застосуванню як такі, що
відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність та з урахуванням
застосування шестимісячного строку
звернення до суду з позовом, колегія
суддів вважає, що в період з 01 січня 2011
року по 01 липня 2011 року позивачу
повинно здійснюватись нарахування та
виплата підвищення на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»передбачено застосування
мінімального розміру пенсії за віком
виключно для визначення
розміру пенсій призначених згідно з
цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Однак, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання
соціальної допомоги, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
як це встановлено ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Відповідно до ст.64 Конституції України,
конституційні права і свободи людини
і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Таким чином, розмір підвищення до
пенсії особам, які мають статус «дитини
війни», передбачений ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», повинен обчислюватись виходячи
з розміру прожиткового мінімуму
встановленого для осіб, що
втратили працездатність, який
встановлено чинним законодавством на
кожний бюджетний рік.

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»реалізовано конституційне
право на соціальний захист громадян,
які мають статус «дитини війни».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, які, як встановлено, не вчинили
жодної дії для нарахування цих коштів
та їх виплати, колегія суддів вважає, що
вони не виконали своїх повноважень без
поважних причин.

Відповідно до статті 160 КАС України
постанова приймається, складається та
підписується в нарадчій кімнаті
складом суду, який розглядає справу.

Разом з тим дослідивши матеріали
справи суд апеляційної інстанції
встановив, що постанова суду не
підписана, а отже не відповідає нормам
статті 160 КАС України.

Згідно статті 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального та процесуального, що
призвело до неправильного вирішення
справи або питання, а так само розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні постанови судді,
якому було заявлено відвід на підставі
обставин, які викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

З огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області у справі № 2-а-0426/562/2012 підлягає
скасуванню з огляду на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись ч.2
ст.160,ст.195,197 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя - задовольнити
частково .

Постанову Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 01 липня 2011 року у
справі № 2а-2481/11 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя щодо нездійснення
перерахунку та виплати ОСОБА_1
державної соціальної допомоги "Дітям
війни", виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 01 січня 2011
року по 01 липня 2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 01 січня 2011 року по 01 липня 2011
року в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком з урахуванням різниці,
яка була виплачена у цей період.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судовий збір
у розмірі 3 (трьох) гривень 40 копійок.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та не
підлягає оскарженню відповідно до ч.10
ст. 183-2 КАС України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко