Справа № 2а-1096/11
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Справа № 61586/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді:
Костіва М.В.,

суддів:
Гулида Р.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті Самборі та
Самбірському районі Львівської
області на постанову Самбірського
міськрайонного суду від 24 жовтня 2011
року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі та Самбірському районі
Львівської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення
пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.10.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Самборі та Самбірському районі
Львівської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення
пенсії як дитині війни.

Вимоги мотивовані тим, що він наділений
правовим статусом дитини війни, а тому
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
користується правом на одержання
щомісячної державної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Просить зобов'язати
нарахувати та виплатити підвищення
пенсії як дитині війни в межах позовної
давності та проведення виплат.

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 24 жовтня 2011 року позов
задоволено. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
місті Самборі та Самбірському районі
Львівської області. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
місті Самборі та Самбірському районі
Львівської області провести
перерахунок та виплату недоплаченого
підвищення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як це
передбачено ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування» з урахуванням раніше
виплачених сум, починаючи з 06.04.2011 року.

Постанову суду допущено до негайного
виконання.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Покликається на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснювалось в розмірах
передбачених Законами України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків.
Законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком слід визначати розмір підвищення
до пенсії дітям війни.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки апеляційну скаргу подано на
рішення суду першої інстанції, яке
прийнято у порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.
183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувану
постанову слід змінити з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Суд погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги
щодо здійснення позивачу нарахування
та виплати недоплаченого підвищення до
пенсії дитині війни починаючи з 06.04.2011
року, підлягають задоволенню так як
Законом України «Про Державний бюджет
на 2011 рік» дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей» не було
зупинено чи змінено. Відповідно до
положень Закону України «Про Державний
бюджет на 2011 рік» розміри державних
соціальних гарантій на 2011 рік, що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Тому відповідач у 2011
році, повинен діяти відповідно до вимог
діючої норми ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», згідно
з якою дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Згідно із законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції помилково
допустив постанову в цілому до
негайного виконання.

Так, відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС
України у постанові, прийнятій у
скороченому провадженні, зазначається
обов'язок відповідача виконати
постанову негайно.

Водночас, постанови, які виконуються
негайно, визначені ст. 256 КАС України.

До таких постанов згідно з п. 1 ч. 1 та
абз. 9 цієї статті належать постанови
про присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць та постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження.

Виходячи із змісту зазначених вище
норм, колегія суддів дійшла висновку,
що звертаючи до негайного виконання
постанови щодо оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень з питань
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання,
зокрема, виплат та пільг дітям війни,
прийняті в порядку скороченого
провадження, необхідно застосовувати
положення п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, який
є спеціальним для даної категорії
справ.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд
апеляційної інстанції змінює
постанову або ухвалу суду першої
інстанції, коли має місце правильне по
суті вирішення справи чи питання, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права,
а також вирішення не всіх позовних
вимог або питань.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
щодо скасування оскарженого судового
рішення в цілому суттєвими не
являються і не складають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи,
проте вбачаються підстави для його
зміни із-за порушень процесуальних
норм.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, ст. 198, ст. 201,
ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України,
апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі та Самбірському Львівської
області - задовольнити частково.

Постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 24 жовтня 2011
року по адміністративній справі
№2-а-1096/2011 - змінити, виклавши четвертий
абзац резолютивної частини постанови в
наступній редакції: «Звернути до
негайного виконання постанову в межах
суми стягнення за один місяць».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Гулид Р.М.

Матковська З.М.