Справа № 2а-13097/11/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Патратій
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Державного геофізичного
підприємства «Укргеофізика» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 лютого 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Прокуратури Полтавського району
Полтавської області в інтересах
держави в особі Полтавського районного
центру зайнятості до Державного
геофізичного підприємства
«Укргеофізика» про стягнення штрафу у
розмірі 158380,91 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Полтавського району
Полтавської області в інтересах
держави в особі Полтавського районного
центру зайнятості (далі - позивач)
звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Державного геофізичного підприємства
«Укргеофізика» (далі - відповідач) про
стягнення штрафу у розмірі 158380,91 грн.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 09 лютого 2012
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 лютого 2012 року та
ухвалити нову про відмову у задоволені
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 02
лютого 2011 року Інспекцією по контролю
за додержанням законодавства про
зайнятість населення Полтавського
обласного центру зайнятості було
проведено перевірку філії Державного
геофізичного підприємства
«Укргеофізика» - Східно-української
геофізичної розвідувальної
експедиції, за результатами якої
складено акт від 02 лютого 2011 року № 6.

Згідно з висновками зазначеного акту
перевірки, Інспекцією по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення Полтавського
обласного центру зайнятості (далі -
Інспекція) було виявлено порушення
Східно-українською геофізичною
розвідувальною експедицією пункту 5
статті 20 Закону України «Про
зайнятість населення» шляхом не
подання звітів про фактичне
вивільнення працівників на підставі
наказу № 17к від 18 лютого 2009 року за
формою 4-ПН протягом січня 2009 року -
грудня 2010 року.

На підставі та на виконання
висновків акту перевірки від 02 лютого
2011 року № 6 Інспекцією на відповідача
було накладено штраф та висунуто
вимогу про його сплату.

Спірні правовідносини
регулюються Конституцією України,
Законом України «Про зайнятість
населення» (далі - Закон № 803-ХІІ),
Положенням про інспекцію по контролю
за додержанням законодавства про
зайнятість населення, яка затверджена
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24 червня 1991 року № 47 (далі -
Положення № 47), Кодексом законів про
працю України (далі - КЗпП України).

Так, відповідно до статті 18 Закону №
803-ХІІ, Інспекція по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення входить до складу
Державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону № 803,
до прав державної служби зайнятості
належить одержання від підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форм власності, адміністративних даних
про наявність вакантних робочих місць,
у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, характер і
умови праці на них, про всіх
вивільнюваних, прийнятих і звільнених
працівників та інформацію про
передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
працівників.

Пунктами 1-3 Положення № 47 передбачено,
що Інспекція здійснює контроль за
виконанням законодавства про
зайнятість населення підприємствами,
установами та організаціями усіх форм
власності, фермерами та іншими
роботодавцями.

У підпункті «г» пункту 8 Положення
№ 47 регламентовано право Інспекції
застосовувати економічні санкції до
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форм власності і
господарювання, за порушення
законодавства про зайнятість
населення, передбачені статтями 5 і 20
Закону України «Про зайнятість
населення» і за недодержання вимог
статей 8 і 18 зазначеного Закону.

Відповідно до частини 1 пункту 5
статті 20 Закону № 803-ХІІ, при
вивільненні працівників (у тому числі
працюючих пенсіонерів та інвалідів) у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці, у том числі
ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємств,
установ, організації скороченням
чисельності або штату працівників,
підприємства, установи, організації,
незалежно від форми власності,
повідомляють про це не пізніш як за два
місяці в письмовій формі держави
службу зайнятості, вказуючи підстави і
строки вивільнення, найменування
професій спеціальностей, кваліфікації,
розмір оплати праці, а в десятиденний
строк після вивільнення направляють
списки фактично вивільнених
працівників, зазначаючи в них
інвалідів.

Аналогічні правові норми закріплені в
статті 49-2 КЗпП України.

Частиною 2 пункту 5 статті 20 Закону №
803-ХІІ встановлено, що в разі неподання
або порушення строків подання цих
даних стягується штраф у розмірі
річної заробітної плати за кожного
вивільненого працівника. Ці кошти
зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнюваних працівників.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що правовою
підставою для застосування до суб'єкта
господарювання штрафних санкцій за
порушення вимог законодавства у галузі
регулювання зайнятості населення є
одночасна сукупність наступних умов: 1)
встановлення факту здійснення
відповідним підприємством вивільнення
працівників, включаючи пенсіонерів та
інвалідів; 2) неподання суб'єктом
господарювання звітності у
відповідній формі до Державної служби
зайнятості у порядку та строки,
передбачені пунктом 5 статті 20 Закону №
803-ХІІ.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу на те, що, як встановлено судом
першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, відповідачем не
було виконано вимоги пункту 5 статті 20
Закону № 803-ХІІ щодо необхідності
подання до відповідного
територіального структурного
підрозділу державної служби
зайнятості за місцем реєстрації
Східно-української географічної
розвідувальної експедиції звітності
про вивільнених працівників у порядку,
строки та за формою, передбаченою
законодавством.

З огляду на це, колегія суддів
вважає, що у даному випадку наявні
достатні правові підстави для
застосування до відповідача штрафних
санкцій за порушення вимог
законодавства у галузі регулювання
зайнятості населення у відповідності
до абзацу 2 пункту 5 статті 20 Закону №
803-ХІІ.

Доводи апелянта стосовно того, що
листом Східно-української геофізичної
розвідувальної експедиції від 23 квітня
2009 року № 584 було повідомлено
Полтавський районний центр зайнятості
про вивільнення
працівників-пенсіонерів, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки, як
було аргументовано вище, при
вивільненні працівників
законодавством регламентовано
необхідність подання суб'єктами
господарювання звітів у чітко
визначеній формі, а не направлення
листів.

Крім того, зазначений лист
Східно-українською геофізичною
розвідувальною експедицією було
направлено із порушенням строків
звітування про вивільнення
працівників, установлених у пункті 5
статті 20 Закону № 803-ХІІ.

Доводи апелянта щодо порушення
Інспекцією строків накладення санкцій,
передбачених у статті 250
Господарського кодексу України, є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки правовідносини, що склалися
між відповідачем та Інспекцією в
результаті проведення перевірки, не
належать до господарсько-правових та
стосуються виключно організації праці
на підприємстві відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності
задоволення позовних вимог та
стягнення з Державного геофізичного
підприємства «Укргеофізика» про
стягнення штрафу у розмірі 158380,91 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог ст.
159 КАС України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державного геофізичного підприємства
«Укргеофізика» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 лютого 2012 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
геофізичного підприємства
«Укргеофізика» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 лютого 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено
24.03.2014 року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.