Справа № 2-а-3910/11
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Бородянському районі
Київської області на постанову
Бородянського районного суду
Київської області від 10 серпня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Бородянському районі
Київської області про зобов'язання
здійснити перерахунок тавиплату
пенсії,
ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бородянського
районного суду Київської області від 10
серпня 2011 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати дану постанову та прийняти
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, постанову суду
в частині задоволення позовних вимог
за період з 15 липня 2011 року по 20 жовтня
2011 року - скасувати, дані позовні вимоги
- залишити без розгляду. В іншій частині
оскаржувану постанову - залишити без
змін.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує постанову суду та залишає
позовні заяву без розгляду з підстав,
передбачених ст.100 КАС України.

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач є інвалідом ІІ групи,
відноситься до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та є непрацюючим
пенсіонером, який проживає в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
та має статус «дитина війни».

Відповідно до ст.50 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 1, зокрема інвалідам ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими,
зокрема для інвалідів ІІ групи - 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» громадянам, які працюють
на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати;

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати

ЗУ «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» до
вказаного Закону були внесені зміни,
якими зменшено розміри зазначених в
даних статтях виплат.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
року визнано таким, що не відповідають
Конституції України положення ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» якими
внесено зміни до ст. ст. 39, 50, 54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, починаючи з 22 травня 2008 року
державна пенсія позивачу повинна
виплачуватися в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, а додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, а надбавку
за проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
дітям війни пенсії або щомісячне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість неї, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» має
вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 ЗУ «Про соціальний захист дітей
війни».

Про порушення свого права на
отримання вищевказаних виплат в
розмірі, меншому ніж це визначено
положеннями ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ЗУ «Про статус дітей
війни» за період з 15 липня 2011 року по 20
жовтня 2010 року позивач мав дізнатися в
липні - жовтні 2010 року, оскільки дані
виплати є регулярними та щомісячними.
Однак з позовною заявою позивач
звернувся тільки 20 квітня 2011 року,
тобто з пропуском строку,
встановленого ст.99 КАС України.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про необхідність
задоволення позовних вимог за період з
15 липня 2011 року по 20 жовтня 2010 року, чим
порушив норми процесуального права.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала,
не знайде підстав для поновлення
позивачу строку, про що
постановляється ухвала.

Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що в даному випадку відсутні підстави
для поновлення позивачу строку на
апеляційне оскарження. За таких
обставин, задоволенню підлягають
тільки позовні вимоги починаючи з 21
жовтня 2010 року.

Отже, оскаржувана постанова суду в
частині задоволення позовних вимог за
період з 15 липня 2011 року по 20 жовтня 2010
року підлягає скасуванню, а позовні
вимоги за даний період залишенню без
розгляду. В іншій частині оскаржувану
постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 41, 99, 100, 197, 183-2, 198,
205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 10 серпня 2011
року, в частині задоволення
адміністративного позову за період з 15
липня 2011 року по 20 жовтня 2010 року
скасувати, адміністративний позов в
цій частині - залишити без розгляду.

В частині задоволення
адміністративного позову, починаючи з
21 жовтня 2011 року постанову
Бородянського районного суду
Київської області від 10 серпня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.