Справа № 1618/3805/2012
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1618/3805/2012Суддя-доповідач
Мельнікова Л.В.УХВАЛА
19 березня 2014 р.м. ХарківКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів - Подобайло З.Г., Григорова А.М.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові заяву
Управління Держземагенства у
Лубенському районі Полтавської
області про роз'яснення постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Лубенської міської
ради, Управління Держземагенства у
Лубенському районі Полтавської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди, -
У с т а н о в и л а:
Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2013 року по справі №
1618/3805/2012, що прийнята за наслідками
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 19 серпня
2013 року, апеляційна скарга задоволена
частково, а рішення суду першої
інстанції доповнено наступним:
«Визнати незаконним призупинення
Управлінням Держкомземагенства у м.
Лубни Полтавської області процедури
приватизації земельної ділянки, що
перебуває у користуванні ОСОБА_2,
площею 523 кв.м. Зобов'язати Управління
Держземагенства у м. Лубни Полтавської
області вчинити дії щодо приведення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, які
посвідчують права на земельну ділянку
ОСОБА_2 у відповідність площі земельної
ділянки - 523 кв.м.».
Звертаючись до суду із заявою про
роз'яснення судового рішення
Управління Держземагенства у м. Лубни
Полтавської області просить
однозначно вказати, які дії слід
вчинити Управлінню щодо приведення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, які
посвідчують права на земельну ділянку,
ОСОБА_2 у відповідності площі земельної
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи, та доводи
заяви Управління Держземагенства у
Лубенському районі Полтавської
області щодо роз'яснення постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року, колегія суддів приходить до
висновку щодо відсутності підстав
вважати судове рішення таким, що є
незрозумілим для його виконання.
Частинами 1 ст. 170 КАС України
визначено, що якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
Отже, необхідність роз'яснення
судового рішення зумовлена його
нечіткістю за змістом, коли воно є
неясним та незрозумілим (наприклад, у
наслідок можливості неоднакового
тлумачення висновків суду), як для осіб,
стосовно яких воно ухвалене, так і для
тих, що будуть здійснювати його
Тобто, роз'яснено може бути постанову
чи ухвалу суду у разі, якщо без такого
роз'яснення її тяжко виконати, оскільки
високою є ймовірність неправильного
виконання внаслідок неясності
резолютивної частини рішення.
Механізм, визначений ст. 170 КАС України,
не може використовуватися, якщо хтось
із осіб, які беруть участь у справі, не
розуміє, наприклад, мотивації судового
рішення. У разі незгоди з мотивацією
судового рішення або з ухваленим
рішенням в цілому особи, які беруть
участь у справі, можуть оскаржити це
судове рішення, якщо таке право надане
КАС України.

Колегія суддів зазначає, що Порядком
безоплатних оформлення та видачі
громадянам України державних актів на
право власності на земельні ділянки,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.08.2009 року № 844,
визначено спрощену процедуру
безоплатних оформлення та видачі
громадянам України у 2009 році та
наступних роках державних актів на
право власності на земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель, ведення особистого
селянського господарства в межах
населених пунктів та ведення
садівництва у розмірах, визначених
статтею 121 Земельного кодексу України,
після прийняття рішення про передачу
громадянам безоплатно у приватну
власність земельних ділянок.

Пунктами 9 та 10 розділу VII «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
від 07.07.2011 року № 3613-VI «Про Державний
земельний кадастр» встановлено, що до 1
січня 2013 року державна реєстрація
земельних ділянок, які передаються у
власність із земель державної чи
комунальної власності, здійснюється з
видачею державних актів на право
власності на земельні ділянки.
Реєстрація державних актів на право
власності здійснюється у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі. Документи,
якими було посвідчено право власності
чи право постійного користування
земельною ділянкою, видані до набрання
чинності цим Законом, є дійсними.

У подальшому були внесені зміни до
Земельного кодексу України, із 01 січня
2013 року набрали чинності Закони
України «Про Державний земельний
кадастр» та «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Так, відповідно ч. 6-8 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122
Земельного кодексу України.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
Земельного кодексу України. Відповідно
до п. 107 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2012 року № 1051, державна
реєстрація земельної ділянки
здійснюється під час її формування за
результатами складення документації
із землеустрою після її погодження у
встановленому порядку та до прийняття
рішення про її затвердження органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування (у разі, коли згідно із
законом така документація підлягає
затвердженню таким органом) шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку відповідно до Порядку
ведення Державного земельного
кадастру.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 Земельного кодексу України,
у двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність (ч. 9
ст. 118 Земельного кодексу України).

Отже, враховуючи вищезазначене, якщо
громадянин не використав свого права
на приватизацію земельної ділянки, він
має право на безоплатну приватизацію
земельної ділянки в розмірах,
визначених ст. 121 Земельного кодексу
України, та в порядку, встановленому ст.
118 Земельного кодексу України, для чого
громадянину необхідно звернутися до
відповідного органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування із
відповідним клопотанням. Крім того,
необхідно зазначити, що відповідно до
ст. 126 Земельного кодексу України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Згідно ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу
України державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки здійснюється
після державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі. Таким чином, після внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру про земельну ділянку та
прийняття рішення про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надання її у
власність відповідним органом,
громадянину необхідно буде звернутися
до органу державної реєстрації прав,
для подальшої реєстрації свого права
на відповідну земельну ділянку та
отримання свідоцтва про право
власності на нерухоме майно з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» для державної реєстрації
земельної ділянки Державному
кадастровому реєстратору, який
здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки у формі електронного
документа;

документ, що підтверджує оплату послуг
з державної реєстрації земельної
ділянки.

Заява з доданими документами надається
заявником особисто чи уповноваженою
ним особою або надсилається поштою
цінним листом з описом вкладення та
повідомленням про вручення.

Виходячи із змісту заяви про
роз'яснення судового рішення та
додаткових пояснень до цієї заяви
зміни, що відбулись у законодавстві
заявнику відомі.

Основне питання зазначених заяв, -
заявник вважає, що нову технічну
документацію із землеустрою ОСОБА_2
повинна замовити за власні кошти.

Колегія суддів не погоджується із
такою позицією, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 26
Закону України «Про землеустрій»
замовниками документації із
землеустрою можуть бути органи
державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, органи
місцевого самоврядування,
землевласники і землекористувачі.
Розробниками документації із
землеустрою є юридичні та фізичні
особи, які отримали ліцензії на
проведення робіт із землеустрою
відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 27
Закону України «Про землеустрій»
замовники документації із землеустрою
за рахунок власних коштів мають право
на вибір розробника та укладення з ним
договору, якщо інше не передбачено
законодавством України.

Під час розгляду справи № 1618/3805/2012
судом апеляційної інстанції
встановлено, що технічна документація
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку ОСОБА_2 виготовлена ДП
«Лубенське Державне
топографо-геодезичне підприємство» з
відхиленням від замовлення. Разом з
тим, 24 грудня 2009 року Відділ
Держкомзему у м. Лубни Полтавської
області прийняв цю технічну
документацію без зауважень та підписав
акт прийому-передачі межових знаків на
зберігання.

Колегія суддів також зазначала про
неправомірність вимоги відповідача по
справі до ОСОБА_2 щодо необхідності
замовлення нової технічної
документації за власний кошт.

Зазначеної позиції колегія суддів
дотримується і зараз, оскільки,
незважаючи на неможливість завершення
безоплатної приватизації земельної
ділянки ОСОБА_2 в порядку, що діяв
раніше, новий порядок також передбачає
складання документації із землеустрою.

Відповідач, в свою чергу, не довів суду
ті обставини, на які посилався під час
розгляду справи про те, що саме
земельні спори, що існують між
позивачкою та сумісними
землекористувачами, а не помилка в
визначенні розміру площі земельної
ділянки в технічній документації,
обумовили неможливість закінчення
ОСОБА_2 процесу безоплатної
приватизації земельної ділянки.

Таким чином, оскільки помилка у
визначенні площі земельної ділянки,
яку ОСОБА_2 передана у власність,
виникла не з вини останньої,
виправленню ця помилка підлягає за
кошт особи, яка її допустила.

Інші доводи заявника на висновки
колегії суддів не впливають.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволені заяви Управління
Держземагенства у Лубенському районі
Полтавської області щодо роз'яснення
постанови Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені, не
перешкоджає розглядові заяви про
роз'яснення рішення.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 41, 170, 196 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви Управління
Держземагенства у Лубенському районі
Полтавської області про роз'яснення
постанови Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року по справі № 1618/3805/2012 - відмовити.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя -
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М.
Григоров