Справа № 810/5749/13-а
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року 810/5749/13-а

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Панченко
Н.Д., розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Трак
Маркет» до Київської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішення та стягнення з державного
бюджету України грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трак Маркет» (далі -
ТОВ «Трак Маркет» або позивач)
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Київської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Київській області про визнання
протиправним та скасування рішення
Київської митниці Міндоходів від 18.05.2013
№125110007/2013/910025/2 та стягнення з
державного бюджету України на користь
ТОВ «Трак Маркет» суми переплати
податку на додану вартість та мита у
розмірі 42872,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач вказав, що при митному
оформленні товарів, які ввозились на
митну територію України, ним було
визначено їх митну вартість за
основним методом - ціною договору
(контракту). Цей показник було заявлено
у митній декларації, до якої було
додано усі документи, що подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів і
обраного методу її визначення згідно
переліку, визначеному Митним кодексом
України. Однак, митний орган
безпідставно не погодився із заявленою
позивачем митною вартістю товарів та
незаконно прийняв рішення про
коригування їх митної вартості.

За наведених обставин, позивач
вважає рішення митного органу
незаконним, оскільки при його
прийнятті відповідачем невірно
встановлені факти та застосовано норми
закону.

Позивач також зазначає, що з метою
випуску задекларованих товарів у
вільний обіг він подав митному органу
заяву про митне оформлення товарів під
гарантійне зобов'язання, здійснив
коригування їх митної вартості згідно
з рішенням митного органу, подавши нову
митну декларацію, сплатив всі митні
платежі згідно з митною вартістю
товарів, яка визначена митним органом.

Оскільки позивач вважає незаконним
рішення митного органу про коригування
митної вартості товарів, він просить
суд прийняти рішення про стягнення з
державного бюджету України суми
здійсненої переплати податку на додану
вартість та мита.

Київська митниця Міндоходів позов не
визнала, заперечення надала суду у
письмовій формі та просила суд у
задоволенні позову відмовити. В
обґрунтування заперечень відповідач
зазначив, що у травні 2013 року позивачем
було пред'явлено до митного оформлення
на митному посту «Східний термінал»
товар. Під час контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
спрацювала автоматизована система
аналізу і управління ризиками, що
вказувало на можливе заниження
декларантом митної вартості
імпортованого товару. У зв'язку з цим,
на підставі частини третьої статті 53
Митного кодексу України, митницею було
запропоновано декларанту ТОВ «Трак
Мркет» надати додаткові документи
(виписку з бухгалтерської
документації, каталоги, специфікації,
прейскуранти (прас-листи) виробника
товару, висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалістами експертних організацій
та/або інформацію біржових організацій
про вартість товару або сировини) для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

Оскільки надані позивачем документи
містили суперечливі відомості,
неточності та неповну інформацію та у
зв'язку з наявністю у Єдиній системі
автоматизованої інформаційної системи
ДМСУ інформації стосовно ціни митного
оформлення товарів, які ввозив позивач,
яка є більшою від заявленої
декларантом, митним органом було
прийнято рішення про коригування
заявленої позивачем митної вартості
товару.

У зв'язку з цим, відповідач вважає, що
оскаржуване рішення прийняте з
урахуванням вимог чинного
законодавства, в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Головне управління Державної
казначейської служби у Київській
області позов не визнало, заперечення
надало у письмовій формі та просило суд
у задоволені позову відмовити.

Представники сторін у судове
засідання, призначене на 11.03.2014, не
з'явились. Водночас, матеріали справи
містять письмові клопотання про
розгляд справи у порядку письмового
провадження (том І а.с.190, 191, том ІІ а.с.9,
10).

З огляду на положення частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.

ТОВ «Трак Маркет», ідентифікаційний
код 36263933, місцезнаходження: 08130,
Київська область, Києво-Святошинський
район, с. Петропавлівська Борщагівка,
вул. Велика Кільцева, буд. 2, офіс 3,
зареєстроване як юридична особа 19.02.2009,
про що в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців зроблено запис №
0005973.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.03.2012 між продавцем - компанією «Тос.
Виннард єдс Сонс Лтд», Великобританія
та покупцем - ТОВ «Трак Маркет»
укладено контракт № 09-12 (том І а.с.39-42),
відповідно до якого продавець продав, а
покупець купив на умовах Інкотермс 2000
запасні частини для вантажівок та
автобусів на загальну суму 500000,00 євро, у
кількості, асортименті та за цінами,
визначеними у рахунках (інвойсах), що є
додатками до контракту.

Відповідно до пункту 2 контракту,
продавець зобов'язаний надати покупцю
наступні документи: пакувальний лист,
рахунок-фактуру (інвойс) продавця та
сертифікат походження.

У червні 2012 року між сторонами
укладено додаткову угоду від 02.06.2012 № 3
до контракту № 9-12 (том І а.с.45), якою був
доповнений предмет контракту.

Так, відповідно до умов
додаткової угоди продавець продав, а
покупець купив на умовах Інкотермс 2000
запасні частини для вантажівок,
автобусів, причепів та полупричепів на
загальну суму 500000,00 Євро, у кількості,
асортименті та за цінами, визначеними у
рахунках (інвойсах), що є додатками до
контракту.

У травні 2013 року позивачем було
пред'явлено до митного оформлення на
Київській митниці Міндоходів товари
торгівельної марки «Winnard»,
фірма-виробник «Thos Winnard & Sons Ltd», код
країни походження GB:

- товар № 1 за кодом 87169090 (частини до
автомобільних напівпричепів, що мають
максимальну масу з повним
навантаженням 20 тон і більше): колодки
гальмівні арт. WP1277 - 16 шт., арт. WP1279 - 12 шт.,
арт. WP131 - 60 шт., арт. WP1314 - 24 шт., арт. WP132 - 96
шт., арт. WP1329 - 24 шт., арт. WP133 - 12 шт., арт.
WP1389 - 16 шт., арт. WP139 - 36 шт., арт. WP173 - 6 шт.,
арт. WP760 - 18 шт., арт. WP988S2 - 40 шт., арт. WP1404 -
24 шт., арт. WP174 - 12 шт., арт. WP988 - 300 шт.;
барабани гальмівні арт. ВР1033 - 20 шт., арт.
CF1008 - 6 шт., арт. SAU1001 - 8 шт., арт. SAU1011 - 30 шт.,
арт. BP1025 - 30 шт., арт. CF1003 - 6 шт., арт. RO1014 - 28
шт., арт. SAU1003 - 6 шт., арт. YO1021 - 2 шт.;

- товар № 2 за кодом 87083091 (гальмівні
диски до вантажних автомобілів): арт.
ВО1002 - 28 шт., арт. МАN1023 - 32 шт., арт. МNЕ1065 -
28 шт., арт. VО1071 - 32 шт., арт. ВР1017 - 12 шт.,
арт. МАN1025 - 24 шт., арт. RN1041 - 28 шт., арт.
ВР1027 - 6 шт.;

- товар № 3 за кодом 87083099 (частини гальм
до вантажних автомобілів): каркас
колодки гальмівної арт. BSBC/98 ЕСOWR - 36 шт.;
барабани гальмівні арт. МАN001 - 6 шт., арт.
МNЕ1031 - 6 шт., комплект монтажний арт. WA240 -
12 шт.;

- товар № 4 за кодом 68138100 (гальмові
накладки фрикційні до вантажних
автомобілів) арт. DF/48/49/1Е - 12 шт.

З метою проведення митного оформлення
товару, позивачем 16.05.2013 до митного
поста «Східний термінал» Київської
митниці Міндоходів була подана
засобами електронного декларування
митна декларація № 125110007/2013/374133 із
застосуванням основного методу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну - за ціною
договору (контракту) (том І а.с.89-92).

Як вбачається із змісту
заперечень відповідача на
адміністративний позов від 05.12.20214
(а.с.82-88), позивачем разом із митною
декларацією № 125110007/2013/374133 було подано
картку обліку ТОВ «Трак Маркет»,
контракт № 09-12 від 01.03.2012, додаткові
угоди до контракту № 09-12, інвойс № WX3520
від 07.05.2013, міжнародну автомобільну
накладну CRM A № 826515, декларацію про
відповідність технічному регламенту
та інші документи.

Із змісту заперечень також
вбачається, що під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів посадовою
особою Київської митниці Міндоходів
було запропоновано декларанту подати
додаткові документи на підтвердження
митної вартості товару та обраного
методу її визначення, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти (прас-листи)
виробника товару; висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Водночас, Київською митницею
Міндоходів було прийнято рішення про
коригування митної вартості товару від
18.05.2013 № 125110007/2013/910025/2 (том І а.с.7), згідно
з яким вартість задекларованого товару
митний орган визначив із застосуванням
другорядного (резервного) методу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну, а саме, товарів
за кодом (гальмівні диски до
вантажних автомобілів: арт. ВО1002 - 28 шт.,
арт. МАN1023 - 32 шт., арт. МNЕ1065 - 28 шт., арт.
VО1071 - 32 шт., арт. ВР1017 - 12 шт., арт. МАN1025 - 24
шт., арт. RN1041 - 28 шт., арт. ВР1027 - 6 шт.) у
розмірі 20948,76 ЕUR та товарів за кодом
(частини гальм до вантажних
автомобілів: каркас колодки гальмівної
арт. BSBC/98 ЕСOWR - 36 шт.; барабани гальмівні
арт. МАN001 - 6 шт., арт. МNЕ1031 - 6 шт.,
комплект монтажний арт. WA240 - 12 шт.) у
розмірі 2991,35 ЕUR.

Крім цього Київською регіональною
митницею складено картку відмови у
прийняті митної декларації, оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
125110007/2013/00031 (том І а.с.8, 9).

Як вбачається із змісту рішення
митного органу про коригування митної
вартості товару 18.05.2013 № 125110007/2013/910025/2
та листа Київської митниці Міндоходів
від 13.08.2013 № 6.1-45/2/15.2-1935 (том І а.с.13)
коригування митної вартості товарів
було здійснено у зв'язку з ненаданням
позивачем висновку про якісні та
вартісні характеристики товарів.

Позивач на підставі частини сьомої
статті 55 Митного кодексу України,
здійснив заходи щодо випуску товару у
вільний обіг під фінансову гарантію
заявленого до митного оформлення за
митною декларацією від 16.05.2013 №
125110007/2013/374133. Випуск товарів
здійснювався за митною декларацією від
20.05.2013 № 125110007/2013/374189.

Відповідно до вимог частини восьмої
статті 55 Митного кодексу України,
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Позивачем на виконання приписів
Митного кодексу України Київській
митниці Міндоходів разом із скаргою на
дії посадових осіб від 12.09.2013 № 01/смв/354
(том І а.с.14, 15) в якості додаткових
документів, для підтвердження митної
вартості товарів, надано експертний
висновок ДП «Держзовнішінформу» від
06.08.2013 № 12/371, прас-лист та копію митної
декларації країни відправлення від
09.05.2013 № GB05X4.

Вказана обставина не заперечувалась
відповідачем.

Відповідно до рішення Київської
митниці Міндоходів від 26.09.2013 №
6.1-45/2/12-3019 (том І а.с.16, 17) надані
позивачем додаткові документи були
взяті до уваги митницею, проте не стали
підставою для підтвердження заявленої
митної вартості товару, оскільки
містять розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, а саме:

- в наданих до митного оформлення
документах країною відправлення
товару є Польща, у той час як країною
продавця є Великобританія;

- експертний висновок ДП
«Держзовнішінформу» від 06.08.2013 № 12/371
містить посилання лише на інформацію
від виробника, а саме: інформацію про
продукцію з сайту мережі Інтернет щодо
діяльності «Thos&Sons Ltd» (Великобританія),
прас-лист з умовами поставки FCA-Czestochowa
(Польша) та на сертифікат дистриб'ютора
ТМ Winnard без здійснення аналізу ринку
імпортованого товару та використання
інших зовнішніх джерел інформації.
Крім цього, як зазначив відповідач, у
додаткових письмових поясненнях від
16.12.2013, у ДП «Держзовнішінформу»
відсутні повноваження щодо надання
висновків про вартісні показники (том І
а.с.150-152).

Надаючи правову оцінку
відносинам, що виникли між сторонами,
суд зазначає наступне.

Відносини, що пов'язані із справлянням
митних платежів регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Згідно з статтею 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема, код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця (частини четверта та п'ята
статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 54
Митного кодексу України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Відповідно до положень статті 53
Митного кодексу України одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Сторонами не заперечувався факт
подання позивачем всіх документів,
перелік яких наведений у положеннях
статті 53 Митного кодексу України.

В силу положень частини п'ятої статті 53
Митного кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур", якими
запроваджено стандартні правила: на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у
частині другій статті 53 Митного
кодексу України, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. У разі якщо митний
орган має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (частини
третя та четверта статті 53 Митного
кодексу України).

Тобто, митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України, митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень статті 53, частин
першої, другої та п'ятої статті 54,
статті 58 Митного кодексу України надає
підстави для висновку, що митний орган
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

Крім цього, відповідно до пункту 1
статті 337 Митного кодексу України
перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється, зокрема, із
застосуванням інформаційних
технологій, які включають в себе
контроль співставлення та контроль із
застосуванням системи управління
ризиками.

Згідно з пунктом 3 даної статті
контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Статтею 361 Митного кодексу України
передбачено, що управління ризиками -
це робота митних органів з аналізу
ризиків, виявлення та оцінки ризиків,
розроблення та практичної реалізації
заходів, спрямованих на мінімізацію
ризиків, оцінки ефективності та
контролю застосування цих заходів. Під
ризиком розуміється ймовірність
недотримання вимог законодавства
України з питань державної митної
справи.

Митні органи застосовують систему
управління ризиками для визначення
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, які підлягають
митному контролю, форм митного
контролю, що застосовуються до таких
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, а також обсягу
митного контролю.

Однією із цілей застосування системи
управління ризиками є запобігання,
прогнозування і виявлення порушень
законодавства України з питань
державної митної справи.

Статтею 362 Митного кодексу України
передбачено, що аналіз ризику - це
систематичне використання митними
органами наявної у них інформації для
визначення обставин та умов виникнення
ризиків, їх ідентифікації і оцінки
ймовірних наслідків недотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи.

Зокрема, до об'єктів аналізу ризику
належать характеристики товарів,
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України.

Пунктом 4.5 Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 № 631,
встановлено, що при здійсненні митного
оформлення митної декларації (МД)
виконуються такі митні формальності:
перевірка дотримання строків подання
МД (у випадках, визначених
законодавством); перевірка наявності
відміток про завершення переміщення
товарів (у випадках, визначених
законодавством з питань державної
митної справи); контроль співставлення
(автоматизоване порівняння) даних, які
містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших
документів, поданих для митного
оформлення; контроль із застосуванням
системи управління ризиками, в тому
числі оцінка ризику за МД шляхом
аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за
допомогою АСАУР; перевірка
правильності класифікації товарів;
перевірка правильності визначення
країни походження товарів; перевірка
дотримання встановлених до
задекларованих товарів заходів
нетарифного регулювання; перевірка
наявності задекларованих товарів у
митному реєстрі об'єктів права
інтелектуальної власності; перевірка
правильності застосування пільг в
оподаткуванні; перевірка правильності
визначення митної вартості товарів.

Методичними рекомендаціями щодо
роботи посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362, визначено, що при здійсненні
контролю правильності визначення
митної вартості посадові особи, що
здійснюють такий контроль,
застосовують положення Методичних
рекомендацій з метою аналізу,
виявлення та оцінки ризиків щодо
заявлення декларантом або
уповноваженою ним особою неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість товарів, у тому числі
невірному визначенні митної вартості
товарів. Робота з аналізу, виявлення та
оцінки ризиків може включати інші
заходи, передбачені законодавством
України з питань державної митної
справи. Робота посадових осіб з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом: вивчення
характеристик товарів, які впливають
на рівень їх митної вартості; вивчення
маршруту транспортування товарів та
перевірки достовірності декларування
витрат на транспортування до митного
кордону України; перевірки
включення/не включення складових
митної вартості, в тому числі на
підставі наявної у митного органу
інформації щодо наявності таких
складових митної вартості (результати
документальних перевірок, відповіді на
запити для встановлення автентичності
тощо); порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з наявною у
митного органу інформацією про рівень
цін на такі товари або вартість прямих
витрат на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;
перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця; перевірки
інформації, наданої декларантом або
уповноваженою особою, при продажу
товарів між пов'язаними особами, щодо
наближеності митної вартості товарів,
визначеної основним методом до однієї
з операцій, які наведені у частині
вісімнадцятій статті 58 Кодексу;
перевірки особливостей формування
вартості окремих видів товарів
відповідно до розділу 3 Методичних
рекомендацій; перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів; перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну; перевірки наявності ознак
підробки документів, які підтверджують
митну вартість товарів; перевірки
наявності розбіжностей у документах,
які підтверджують митну вартість
товарів; перевірки наявності прийнятих
іншими митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій, під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються, зокрема, такі
джерела інформації: спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України;
інформація, отримана від Держмитслужби
України, про ціни на товари та/або
сировину, матеріали, комплектуючі, які
входять до складу товарів; інформація,
отримана від митних органів іноземних
держав за результатами перевірки
автентичності документів, які
подавалися під час митного контролю та
митного оформлення товару; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;
інформація, отримана в мережі Інтернет
(офіційні сайти виробників товарів,
прайс-листи інтернет-магазинів тощо).

Суд зазначає, що орган доходів і зборів
при здійсненні митного контролю, у тому
числі й з питань контролю правильності
визначення митної вартості, має діяти у
спосіб, визначений Митним кодексом
України, а відомості, які містяться в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками, мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті органом доходів і зборів
відповідних рішень.

Як встановлено у судовому засіданні,
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості прийнято у зв'язку із
спрацюванням автоматизованої системи
аналізу і управління ризиками, що
вказувало на можливе заниження
декларантом митної вартості
імпортованого товару.

Разом з цим та обставина, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що подібний товар у попередні
періоди розмитнювався за вартістю
більшою, ніж задекларована
декларантом, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
органом доходів і зборів контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Суд зазначає, що автоматизована
система аналізу та управління ризиками
з об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому такі дані не можуть мати більше
значення, ніж надані декларантом
первинні документи про товар, оскільки
торгові відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору.

При цьому, безліч чинників можуть
впливати на формування ціни товару,
зокрема, характеристика товару,
виробник, торгова марка, умови і обсяги
поставок, наявність знижок, періоди
поставки, наявності попиту та
пропозиції тощо.

Разом з цим, ціна є грошовим вираженням
лише у разі коли існує рівновага між
попитом та пропозицією. В інших
випадках коливання цін спричиняються
не вартістю, а іншими причинами.

А тому, факт наявності у
автоматизованій системі митного
органу інформації про те, що товар, який
задекларовано позивачем, іншими
особами розмитнювався за значно вищою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, не утворює
підстав для відмови у визнанні
заявленої декларантом митної вартості
за основним методом та її визначенні за
другорядними методами.

У свою чергу, при наданні декларантом
пакету документів, визначених у статті
53 Митного кодексу України, факт
недостатності інформації, яка б
підтверджувала заявлену митну
вартість за ціною договору органу, який
здійснює митне оформлення і пропуск
товару на територію Україні, слід
обґрунтувати і підтвердити
відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного суду України від
29.05.2012 і від 11.09.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розмитнення товару відповідачем не
було повідомлено позивача про те, які
саме документи містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни.

Разом з цим, відповідно до письмових
пояснень відповідача, підставою
витребування у позивача додаткових
документів був факт спрацювання
автоматизованої системи аналізу і
управління ризиками, що вказувало на
можливе заниження декларантом митної
вартості імпортованого товару та
наявність у Єдиній системі
автоматизованої інформаційної системи
ДМСУ інформації стосовно ціни митного
оформлення товарів, які ввозив позивач,
яка є більшою від заявленої
декларантом.

На підтвердження наявності у Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
ДМСУ інформації щодо ціни митного
оформлення товарів, які ввозив позивач,
більшої від заявленої, митним органом
було надано суду витяг з цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Міндоходів (том ІІ а.с.36-43).

Водночас, даний витяг не містить
інформації щодо технічних
характеристик вказаних у ньому
товарів. У ньому лише зазначено назви
товарів, його код та артикул.

Також відповідачем зазначено, що такі
товари за своїми характеристиками є
ідентичними або подібними
(аналогічними) товарами.

Тобто, у Єдиній системі
автоматизованої інформаційної системи
ДМСУ була наявна інформація щодо
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів товарам, які ввозив позивач.
Однак, відповідачем був застосований
резервний метод визначення митної
вартості товарів.

Крім цього, з метою забезпечення
повного та об'єктивного розгляду
справи, суд ухвалою від 21.01.2014
витребував у Митного поста Харківської
митниці Міндоходів
«Харків-автомобільний» митну
декларацію від 13.05.2013 № 807110000/2013/4020.

На виконання вимог вказаної ухвали
суду, Харківська митниця Міндоходів
надала суду належним чином завірену
копію митної декларації від 13.05.2013 №
807110000/2013/4020 (том І а.с.217-219), згідно якої
Торгово-промислова компанія ТОВ
«Омега-автопоставка» ()
розмитнила товар торгової марки Wіnnard,
виробництва Thos Winnard & Sons. LTD
(Великобританія) товар за кодом УКТЗЕД
(товар № 2), який є аналогічним
товару, який розмитнювався позивачем
згідно митної декларації від 16.05.2013 №
125110007/2013/374133 (товар № 2).

Як вбачається із змісту вказаної
декларації вартість товару (частини
гальмівної системи для дискових гальм)
за кодом УКТЗЕД складає 27577,30 грн.
за 1848,000 кг. Таким чином, вартість 1,000 кг.
товару складає 14,92 грн. (27577,30 : 1848,000), що
відповідно дорівнює 1,42 Євро (курс 10,49
грн. за 1,00 Євро), у той час як, позивачем
задекларовано вартість ідентичного
товару за ціною 1,49 Євро за 1,000 кг.

Відповідно до положень статті 57
Митного кодексу України основним
методом визначення митної вартості
ввезених на митну територію України
товарів є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості. Під час
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснювати обмін
наявною у кожного інформацією.

Відповідно до частини другої статті 59
Митного кодексу України під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими як: фізичні характеристики,
якість та репутація на ринку, країна
виробництва, виробник.

В силу положень частини другої статті 60
Митного кодексу України під подібними
(аналогічними) розуміються товари, які
хоч і не однакові за всіма ознаками, але
мають схожі характеристики і
складаються зі схожих компонентів,
завдяки чому виконують однакові
функції порівняно з товарами, що
оцінюються, та вважаються комерційно
взаємозамінними.

Відповідно до пункту 1(b) статті 5 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
Угоди з тарифів і торгівлі 1994 року
митна вартість, яка в інших випадках
підпадає під положення параграфа 1(а),
ґрунтується на одиниці товару, за якою
імпортні товари або ідентичні чи
подібні імпортні товари продаються в
країні імпорту в якості імпортних на
найбільш ранню дату після імпорту
товарів, що оцінюються, але до
закінчення 90 днів після такого імпорту.

Тобто, у разі визначення митної
вартості товару другорядним методом, в
першу чергу повинен бути застосований
послідовно метод 2а - вартістю
ідентичних товарів, або метод 26 - за
вартістю подібних товарів, що
імпортовані на митну територію України
до закінчення 90 днів після такого
імпорту.

Відповідно до частини першої статті 69
Митного кодексу України товари при їх
декларуванні підлягаю класифікації,
тобто у відношенні товарів
визначаються коди відповідно до
класифікаційних груп зазначених в УКТ
ЗЕД.

В силу положень частини другої статті 67
Митного кодексу України, в УКТ ЗЕД
товари систематизовано розділами,
групами, товарними позиціями,
товарними підпозиціями, найменування і
цифрові коди яких уніфіковано з
Гармонізованою системою опису та
кодування товарів.

В матеріалах справи міститься отримана
від Харківської митниці митна
декларація № 807110000/2013/004020 від 13.05.2013,
згідно якої ТОВ «ТПК
Омега-автопоставка» розмитнено
ідентичний товар торгової марки
Віннард (Winnard), виробництва Thos.Winnard Sons.Ltd
(Великобританія). В зазначеній
декларації товар №2 за кодом УКТ ЗЕД
«частини гальмівної системи для
диско до а/м. не для промислового
складання моторні транспортних
засобів: диск гальмівний» є ідентичним
товару № 2 «гальмівні диски t вантажних
автомобілів» в митній декларації
позивача № 125110007.2013.374133 від 16.05.2013,
оскільки і коди УКТ ЗЕД даних товарів і
їх назви співпадають.

За наведених обставин суд вважає, що у
відповідача було достатньо підстав для
визначення митної вартості товару
позивача за ціною договору щодо
ідентичних товарів або за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів, оскільки в електронній базі
митних декларацій інформаційного
комплексу «Інспектор-2006» була наявна
інформація про те, що ТОВ «ТПК
Омега-автопоставка» 13.05.2013 розмитнено
ідентичний товар.

Стосовно інших обставин, які стали
підставою для відмови митним органом у
визнанні заявленої позивачем митної
вартості товару, зазначених у рішенні
відповідача від 18.05.2013 №125110007/2013/910025/2 та
листі від 26.09.2013 № 6.1-45/2/12-3019, суд
зазначає таке.

Щодо тверджень відповідача про
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, у частині
даних про країну відправлення товару,
які на думку відповідача полягали у
зазначені у супровідних документах
країну-відправник Польща, у той час як
продавець знаходиться у
Великобританії, суд зазначає таке.

Як пояснив позивач (письмові пояснення
від 13.03.2014 том ІІ а.с.21-26),
транспортування товару з
Великобританії до України
здійснювалось через Польщу (місто
Ченстохова) в два етапи, з
Великобританії до Польщі та з Польщі до
України.

Транспортні витрати по перевезенню
товару з Великобританії до Польщі
(місто Ченстохова), які складають 700,00
Євро, включенні до вартості товару, що
підтверджується інвойсом від 07.05.2013 №
WХ3520 та відповідає визначеним у
вказаному інвойсі умовам поставки - FCA
Czestochowa. При цьому, доставка вантажу
здійснювалась продавцем за рахунок
покупця.

У подальшому, перевезення товару з
Польщі (місто Ченстохова) до України
здійснював перевізник ФОП ОСОБА_2, що
підтверджується міжнародною
товарно-транспортною накладною від
14.05.2013 CRM A № 826515.

З огляду на зазначене, суд констатує що
позивачем доведено належними та
допустимими доказами вартісні
показники перевезення товару з
Великобританії до України через
Польщу, включенню вказаних витрат у
митну вартість товару, відповідність
транспортування товару умовам
контракту та належне оформлення
перевезення товару у супровідних
документах.

Щодо тверджень відповідача про
відсутність у ДП «Держзовнішінформу»
повноважень щодо надання висновків про
якісні та вартісні характеристики
товарів, суд зазначає таке.

Як вже зазначалося судом, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
статті 53 Митного кодексу України,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності), зокрема,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини (частина третя
статті 53 Митного кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що
законодавство України не містить
переліку спеціалізованих експертних
організацій, що мають відповідні
повноваження для надання висновків про
якісні та вартісні характеристики
товарів.

Також суд звертає увагу на те, що
вказаний вид діяльності не підлягає
ліцензуванню, патентуванню чи
отримання будь-якого дозволу(ів).

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що твердження відповідача
про відсутність у ДП
«Держзовнішінформу» повноважень щодо
надання висновків про якісні та
вартісні характеристики товарів є
безпідставним та необґрунтованим.

Крім цього, як вбачається із змісту
листа Київської митниці Міндоходів від
26.09.2013 № 6.1-45/2/12-3019 вказана обставина
взагалі не була підставою для не
врахування митним органом при
визначенні митної вартості товару
вказаного експертного висновку.

Суд не приймає твердження відповідача,
як доказ заниження позивачем митної
вартості товарів, ту обставину, що
експертний висновок ДП
«Держзовнішінформу» від 06.08.2013 № 12/371
містить посилання лише на інформацію
від виробника, а саме: інформацію про
продукцію з сайту мережі Інтернет щодо
діяльності «Thos&Sons Ltd» (Великобританія),
прас-листі з умовами поставки FCA-Czestochowa
(Польша) та на сертифікат дистриб'ютора
ТМ Winnard, без здійснення аналізу ринку
імпортованого товару та використання
інших зовнішніх джерел інформації,
оскільки жодною нормою законодавства
не передбачено порядку оформлення
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів.

Необґрунтованим також є посилання
митного органу на наявність у ТОВ «Трак
Маркет» сертифікату дистриб'ютора ТМ
Віннард (Winnard) як на підставу
коригування митні вартості товарів № 2
та № 3, оскільки відповідно до частини
першої статті 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частин 12, 13, 14 статті 58
Митного кодексу України той факт, що
продавець покупець пов'язані між собою
особи, сам по собі не може бути
підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної. У таких
випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули ціну
оцінюваних товарів. За наявності
достатніх підстав вважати, що
відносини, зазначені у частині
дванадцятій цієї статті, вплинули на
ціну оцінюваних товарів, орган доходів
і зборів повинен надати декларанту або
уповноваженій ним особі свої письмові
обґрунтування, що такий вплив мав
місце. У разі відсутності обґрунтувань
з боку органу доходів і зборів
необхідно вважати, що взаємовідносини,
зазначені у частині дванадцятій цієї
статті, не вплинули на ціну оцінюваних
товарів.

У ході розгляду справи відповідачем не
надано жодних доказів щодо надання
позивачеві письмових обґрунтувань про
те, що наявний у ТОВ «Трак Маркет»
сертифікат дистриб'ютора вплинув на
ціну оцінюваних товарів, а саме товарів
№ 2 та № 3 та ТОВ «Трак Маркет» є
ексклюзивним дистриб'ютором торгової
марки ТМ Віннард (Winnard).

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду жодних
доказів, які спростовували б
твердження позивача, а відтак, не довів
правомірності свого рішення.

Водночас, докази подані позивачем,
підтверджують обставини, на які він
посилається в обґрунтування позовних
вимог та не були спростовані доводами
відповідача.

З огляду на зазначене, беручи до
уваги докази наявні у матеріалах
справи у їх сукупності, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Позивачем за подання
позовної заяви сплачено судовий збір,
доказів понесення ним інших судових
витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 18.05.2013 №125110007/2013/910025/2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трак Маркет» суму
надмірно сплачених коштів -
гарантійних зобов'язань (митних
платежів) у розмірі 42872 (двадцять три
тисячі вісімсот сорок дві) грн. 56 коп.

Повернути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трак Маркет»
понесені судові витрати у формі
судового збору у сумі 428 (чотириста
двадцять вісім) грн. 73 коп. згідно
платіжного доручення від 21.10.2013 № 2046.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі
та підписано 14.03.2014