Справа № 2а/2570/2163/12
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2570/2163/12
Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко
О.Є. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду
апеляційну скаргу Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Чернігівській області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Чернігівській області до Приватного
підприємства «Плюс-Мінус» про
стягнення фінансових санкцій у вигляді
штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

Регіональне управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Чернігівській області (далі -
позивач або РУ Департаменту САТ ДПС
України у Чернігівській області)
звернулося до суду з позовом до
Приватного підприємства «Плюс-Мінус»
(далі - відповідач або ПП «Плюс-Мінус»)
про стягнення з ПП «Плюс-Мінус» суми
фінансової санкції у вигляді штрафу в
розмірі - 10 200,00 грн. в доход Державного
бюджету.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до відмови у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційних скарг та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи та судове рішення ухвалено без
додержання норм матеріального і
процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2011
року співробітниками РУ Департаменту
САТ ДПС України у Чернігівській
області під час перевірки магазину, що
розташований за адресою: м. Чернігів,
проспект Миру, 27, та належить ПП
«Плюс-Мінус», встановлено реалізацію
алкогольних напоїв на розлив для
споживання на місці підприємством, яке
не має статусу громадського
харчування. Крім того, на момент
перевірки встановлено, що в магазині не
розміщена наочна інформація, яка
складається із графічного знаку про
заборону куріння та тексту такого
змісту: «Куріння заборонено!», чим
порушено вимоги ст. 15-2 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

За результатами перевірки складено акт
від 11.02.2011 року № 021/32/36279042.

На підставі вказаного акту перевірки
за результатами розгляду матеріалів
перевірки прийнято рішення від 24.02.2011
року № 250700/26/32/028, яким до відповідача
застосовано фінансові санкції в
розмірі 10 200,00 грн.

Вказане рішення направлено ПП
«Плюс-Мінус» 25.02.2011 року рекомендованою
кореспонденцією та отримано
представником відповідача 18.03.2011 року,
про що свідчить відмітка про вручення,
на повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Водночас, не погоджуючись з рішенням РУ
Департаменту САТ ДПС України у
Чернігівській області про
застосування фінансових санкцій від
24.02.2011 № 250700/26/32/028, ПП «Плюс-Мінус»
подало до Департаменту САТ ДПС України
скаргу від 18.04.2011 року № 4, яку
зареєстровано за вх. № 1601/6 від 21.04.2011
року.

Рішенням Департаменту САТ ДПА України
про розгляд скарги від 27.04.2011 року №
2565/32-0415 скаргу ПП «Плюс-Мінус» від 18.04.2011
року № 4 не розглянуто, посилаючись на
п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України.

Надалі ПП «Плюс-Мінус» 23.05.2011 року
подало до ДПС України первинну скаргу
№ 10, яка зареєстрована за вх. № 8728/6 від
25.05.2011 року на рішення РУ Департаменту
САТ ДПС України у Чернігівській
області про застосування фінансових
санкцій від 24.02.2011 року № 250700/26/32/028 та
рішення Департаменту САТ ДПС України
про розгляд скарги від 27.04.2011 № 2565/32-0415,
розглянувши яку, як повторну, рішенням
ДПС України про результати розгляду
скарги від 19.07.2011 року № 12989/6/25-0415
вищезазначені рішення залишені без
змін, а скарга без задоволення.

Проте, не погоджуючись з рішенням
Департаменту САТ ДПС України про
розгляд скарги від 27.04.2011 року № 2565/32-041,
ПП «Плюс-Мінус» оскаржило вказане
рішення в судовому порядку.

Відповідно, постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 року, яка набрала законної сили,
по справі № 2а/2570/4470/2011 за позовом ПП
«Плюс-Мінус» до Департаменту САТ ДПА
України про скасування рішення від
27.04.2011 року № 2565/32-0415 та зобов'язання
розглянути по суті скаргу від 18.04.2011
року № 4, позов задоволено в повному
обсязі: скасовано рішення Департаменту
САТ ДПА України від 27.04.2011 року №
2565/32-0415; зобов'язано Департамент САТ ДПА
України розглянути по суті скаргу ПП
«Плюс-Мінус» від 18.04.2011 року та прийняти
по ній рішення за формою, передбаченою
п. 15 Положення про порядок подання та
розгляду скарг платників податків
органами державної податкової служби,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
23.12.2010 №1001.

05.12.2011 на виконання зазначеної вище
постанови суду Департаментом САТ ДПА
України розглянуто скаргу ПП
«Плюс-Мінус» від 18.04.2011 року та винесено
рішення про розгляд скарги від 05.12.2011
року № 1426/21-4015, яким встановлено, що
доводи наведені у скарзі не можуть бути
підставою для скасування рішення
Регіонального управління Департаменту
САТ ДПА України в Чернігівській
області про застосування фінансових
санкцій від 24.02.2011 року № 250700/26/32/028.

Також судом встановлено, що ПП
«Плюс-Мінус» подав до ДПС України заяву
від 21.11.2011 року № 32 щодо рішення ДПА
України про результати розгляду скарги
від 19.07.2011 року № 12989/6/25-0415 та набрання
чинності постанови Чернігівського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 року по справі № 2а/2570/4470/2011, в
якій просив розглянути скаргу ПП
«Плюс-Мінус» від 18.04.2011 року № 4.

Листом ДПС України від 09.12.2011 року №
8557/7/10-2415 про розгляд заяви ПП
«Плюс-Мінус» від 21.11.2011 № 32 повідомлено,
що рішення Регіонального управління
Департаменту САТ ДПА України в
Чернігівській області про
застосування фінансових санкцій від
24.02.2011 року № 250700/26/32/028 не підлягає
подальшому адміністративному
оскарженню в силу п. 56.18 ст. 56
Податкового кодексу України, але з
урахуванням строків давності може бути
оскаржено до суду.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що постановою Чернігівського
адміністративного суду від 01 квітня 2011
року у справі №2570/880/2011, яка набрала
законної сили, в задоволенні позовних
вимог Приватного підприємства
«Плюс-Мінус» до Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України в Чернігівській області
про визнання неправомірними наказу від
111.02.2011 року №35-о «Про проведення
фактичних перевірок», визнання
неправомірними щодо дотримання
позивачем вимог статті 15-2 Закон
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» та
опитування особи, що здійснювала
розрахункову операцію під час
проведення перевірки 11.02.2011 року,
відмовлено повністю.

Так, відмовляючи у задоволенні даного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позов до Чернігівського
окружного адміністративного суду
подано передчасно, оскільки
розпочалась процедура
адміністративного оскарження рішення
від 24.02.2011 року №250700/26/32/028. На день
розгляду справи процедура
адміністративного оскарження рішення
від 24.02.2011 року №250700/26/32/028 триває.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України Податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно із п. 3.1 ст. 3 Податкового кодексу
України податкове законодавство
України складається з Конституції
України; цього Кодексу; Митного кодексу
України та інших законів з питань
митної справи у частині регулювання
правовідносин, що виникають у зв'язку з
оподаткуванням ввізним або вивізним
митом операцій з переміщення товарів
через митний кордон України (далі -
законами з питань митної справи);
чинних міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України і якими регулюються
питання оподаткування;
нормативно-правових актів, прийнятих
на підставі та на виконання цього
Кодексу та законів з питань митної
справи; рішень Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування з питань
місцевих податків та зборів, прийнятих
за правилами, встановленими цим
Кодексом.

Разом з тим, спеціальним законом, який
визначає основні засади державної
політики щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і роздрібної
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України, є Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року
481/95-BP, (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин -
винесення рішення від 24.02.2011 року
№250700/26/32/028).

Тобто з наведеного випливає, що Закон
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» не
входить до податкового законодавства
України та не регулює питання що
стосуються прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій
відповідно до статті 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Натомість механізм застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" визначає Порядок застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 2 червня
2003 р. N 790 (далі - Порядок №790).

Крім того, відповідно до підпункту 2.1.5
пункту 2 Положення про РУ Департаменту
САТ ДПА України в Чернігівській
області, затвердженого наказом
Департаменту САТ ДПА України від 03.08.2009
року № 311 (яким позивач керувався на час
прийняття оскаржуваного рішення),
основним із завдань управління є
здійснення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
чинного законодавства, яке регулює
відносини у сфері виробництва та обігу
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів.

Згідно із підпунктом 2.1.6 пункту 2 даного
Положення регіональне управління має
право застосовувати у випадках,
передбачених законодавством фінансові
санкції за порушення вимог
законодавства, яке регулює відносини
при здійсненні роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами.

Так, положеннями частини 4 статті 15-2
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» передбачено, що у місцях та
закладах, де куріння заборонено, має
бути розміщена наочна інформація, яка
складається із графічного знака про
заборону куріння та тексту такого
змісту: "Куріння заборонено!".

Згідно частини 6 статті 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» продаж
алкогольних напоїв на розлив для
споживання на місці дозволяється
тільки суб'єктам господарювання
громадського харчування та
спеціалізованим відділам, що мають
статус суб'єктів господарювання
громадського харчування, суб'єктів
господарювання з універсальним
асортиментом товарів.

За правилами ст. 17 зазначеного Закону
за порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Зокрема, до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у 6800 гривень за
порушення вимог статті 153 цього Закону
та у розмірі 3400 гривень у разі не
обладнання спеціально відведених для
куріння місць та нерозміщення наочної
інформації, передбаченої статтею 15-2
цього Закону.

При цьому частинами 4-6 статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
визначено, що рішення про стягнення
штрафів, передбачених частиною другою
цієї статті, приймаються органами
державної податкової служби та/або
органом, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

У разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів,
зазначених у частині третій цієї
статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Дії органів, які мають право контролю
за реалізацією норм цього Закону,
можуть бути оскаржені в місячний
термін у судовому порядку.

Згідно пункту 6 Порядку №790 рішення про
застосування фінансових санкцій,
передбачених пунктом 2 цього Порядку,
приймаються керівником, а у разі його
відсутності - заступником керівника
органу, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономіки), чи керівником (його
заступником) органів МВС, МОЗ,
Державної податкової адміністрації,
Держкомстату, Держспоживстандарту у
межах їх компетенції, визначеної
законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів,
які є підставою для застосування
фінансових санкцій, та прийняття
рішення щодо їх застосування
встановлюються зазначеними органами
відповідно до їх компетенції.

Пунктом 10 Порядку №790 передбачено, що у
разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення
про застосування фінансових санкцій
протягом 30 днів після його отримання
сума санкцій стягується на підставі
рішення суду.

При цьому згідно пунктів 12-13 Порядку
№790 рішення вважається виконаним і
знімається з контролю після одержання
відповідної інформації про
зарахування суми штрафу до бюджету.

Рішення про застосування фінансових
санкцій може бути оскаржено у місячний
термін в установленому законодавством
порядку.

Таким чином, вказаними нормами чітко
встановлено строк для виконання
суб'єктом підприємницької діяльності
рішення щодо застосування фінансових
санкцій - 30 днів після його отримання.
Водночас порушення такого строку
зобов'язує контролюючий орган
звернутись до суду з позовом про
стягнення суми штрафу на підставі
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Як встановлено судом, відповідач
рішення РУ Департаменту САТ ДПС
України у Чернігівській області про
застосування фінансових санкцій
отримав по пошті 18.03.2011 року. Тобто,
строк для самостійного виконання
вказаного рішення у відповідача
закінчився 18 квітня 2011 року, при цьому
позивач звернуся до суду з даним
позовом 20 квітня 2011 року.

Водночас наведеними вище нормами
законодавства суб'єкта господарювання
наділено правом оскарження такого
рішення про застосування фінансових
санкцій у місячний термін у
встановленому законодавством
порядком.

Проте, суд звертає увагу на те, що право
суб'єкта господарювання на оскарження
рішення про застосування фінансових
санкцій не зупиняє дію обов'язку про
його виконання. Натомість пунктом 14
Порядку №790 передбачено, що у разі
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій сплачені суми
штрафів підлягають поверненню у строки
та у порядку, визначені законодавством.

Відтак, адміністративне оскарження
відповідачем рішення від 24.02.2011 року
№250700/26/32/028 не звільняє його від
обов'язку виконати це рішення у
встановлений законом строк, та не
порушує його право на повернення
сплаченої суми штрафу у разі
скасування оскарженого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає
висновок суду першої інстанції про
передчасне звернення позивача до суду
з даним позовом, помилковим.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог РУ
Департаменту САТ ДПС України у
Чернігівській області.

Відповідно до пп. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги знайшли своє підтвердження в
ході апеляційного розгляду справи,
через що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з винесенням
нового рішення про задоволення позову
повністю, шляхом стягнення з ПП
«Плюс-Мінус» суми фінансової санкції у
вигляді штрафу в розмірі - 10 200,00 грн. в
доход Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Чернігівській області
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Чернігівській області до Приватного
підприємства «Плюс-Мінус» про
стягнення фінансових санкцій у вигляді
штрафу, - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
«Плюс-Мінус» суми фінансової санкції у
вигляді штрафу в розмірі - 10 200,00 грн. в
доход Державного бюджету.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено
24.03.2014 року.

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.