Справа № 487/160/14-а
Суддя: Притуляк І. О.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/160/14-а
Провадження № 2-а/487/66/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.03.2014 року Заводський районний
суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді: Притуляк І.О.

при секретарі: Будикіній
А.Л.,

за участю позивача: ОСОБА_1, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду у м.Миколаєві
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
УДАІ УМВС України в Миколаївській
області, інспектора взводу роти ДПС
ВДАІ ЗОТ Копилова Артема
Володимировича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УДАІ УМВС
України в Миколаївській області,
інспектора взводу роти ДПС ВДАІ ЗОТ
Копилова Артема Володимировича про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення АА2
№209555, винесеної 19.12.2013 року, за якою
його притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн.,
мотивуючи тим, що працівниками ДАІ
безпідставно, без врахування всіх
обставин, було складено відносно нього
протокол про адміністративне
правопорушення та на підставі цього
протоколу винесено вище зазначену
постанову, що порушило його права.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, суду пояснив, що
19.12.2013 року, керуючи автомобілем Opel Omega,
н/з НОМЕР_1, рухався по пр-ту.Леніна та
здійснив поворот праворуч на
вул.Московську, у той час коли пішохід
на проїзній частині був відсутній, а в
той момент, як він ( ОСОБА_1) вже
знаходився на переході, пішохід, з
метою перейти дорогу, почав рух по
переходу, ніякої перешкоди чи
небезпеки для руху пішохода з його боку
створено не було. При цьому відмітив, що
пішохід, який вийшов на пішохідний
перехід, не був змушений змінювати ані
швидкість, ані напрямок руху, небезпеки
наїзду на нього не існувало, уникати
наїзду він не був змушений. За таких
умов, не було підстав для нього, як
водія знижувати швидкість або
зупинятися відповідно до п.16.2 ПДР.

Наданий суду відеозапис, доданий до
протоколу про адміністративне
правопорушення, вважав неналежним
доказом, отриманим з порушенням вимог
діючого законодавства.
Представник відповідача до
судового засідання не з'явився, надали
до суду заяву, в якій зазначили, що
позовні вимоги не визнають та просять
розглянути справу за їх відсутності,
наполягали на правомірності винесеної
інспектором першого взводу роти ДПС
ВДАІ ЗОТ Копиловим А.В. постанови. Суду
надали диск з відеозаписом порушення
позивачем ПДР, зафіксованих Протоколом
про адміністративне правопорушення АА2
№521493 від 19.12.2013 року.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

19.12.2013 року року інспектором першого
взводу роти ДПС ВДАІ ЗОТ Копиловим А.В.
відносно ОСОБА_1 було складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АА2 №209555, з тих
підстав, що 19.12.2013 року об 11-20 год.
ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом
"Opel Omega", н/з НОМЕР_1 по пр-ту.Леніна в
м.Миколаєві та повертаючи на
вул.Московську не надав дороги
пішоходу, який переходив проїзну
частину дороги, на яку він повертав, чим
порушив п.16.2 Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 р.
№1306 (далі - ПДР), за що відповідальність
передбачена ч.2 ст.122КУпАП. Того ж дня на
підставі зазначеного протоколу
інспектором ДАІ було винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення АА2 №209555 про
накладення на ОСОБА_1
адміністративногостягнення у вигляді
штрафу в дохід держави у розмірі 425грн.

Згідно ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ст.17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних та юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Пунктом 16.2 ПДР передбачено, що на
регульованих і нерегульованих
перехрестях водій, повертаючи праворуч
або ліворуч, повинен дати дорогу
пішоходам, які переходять проїзну
частину, на яку він повертає, а також
велосипедистам, які рухаються прямо в
попутному напрямку.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного
правопорушення, підтверджується
наданим суду Протоколом про
адміністративне правопорушення від
19.12.2013 року серії АА2 №209555, яким
зафіксовано порушення позивачем п.16.2
ПДР, при обставинах встановлених судом,
та зазначених вище у постанові.

При цьому, оглянутий у судовому
засіданні відеозапис події
правопорушення, суд розцінює не як
самостійний доказ вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення, а як
підтвердження правомірності
складання, наданого стороною
відповідача належного та допустимого
доказу Протоколу про адміністративне
правопорушення від 19.12.2013 року серії АА2
№209555.

Відповідно ж до п.12 ст. 11 Закону України
«Про міліцію» від 20.12.1990 року №565 - ХІІ
(далі - Закон) працівник ДАІ має право
проводити аудіо-, відео-, фотофіксацію
як допоміжний засіб попередження
протиправних дій та розкриття
правопорушень.

Відповідно до п.21 ст. 11 Закону працівник
ДАІ має право використовувати
передбачені нормативно-правовими
актами технічні засоби, в тому числі
засоби фото- і відеоспостереження, для
виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху.

Доводи позивача щодо відсутності у
його діях складу правопорушення,
оскільки ніякої перешкоди чи небезпеки
для руху пішохода з його боку створено
не було, суд вважає необґрунтованими та
безпідставними, так як ПДР забороняють
здійснювати об'їзд пішохода, який
знаходиться на пішохідному переході,
незалежно від відстані між ним та
транспортним засобом, а також
збільшувати швидкість з метою швидко
проїхати перед пішоходом, який тільки
почав рух по переходу. Крім того, водій
повинен врахувати можливі маневри
пішохода на пішохідному переході
(пішохід може зупинитися передбачаючи
небезпеку - побігти, уповільнити рух) і
передбачити подальший розвиток
ситуації: якщо вірогідно, що шляхи руху
пішохода та транспортного засобу
можуть перетнутися на пішохідному
переході - виключити таку ситуацію,
тобто надати перевагу у русі пішоходу.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що постанова в справі про
адміністративне правопорушення від
19.12.2013 р. серії АА2 №209555 є правомірною,
міру адміністративного стягнення
застосовано у мінімальних розмірах
визначених санкцією ст.122 ч.2 КУпроАП, а
отже позовні вимоги ОСОБА_1 є
обгрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-162 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до УДАІ
УМВС України в Миколаївській області,
інспектора взводу роти ДПС ВДАІ ЗОТ
Копилова Артема Володимировича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення -
відмовити.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:
І.О.ПРИТУЛЯК