Справа № 817/3779/13-а
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" березня 2014 р.
Справа № 817/3779/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю позивача та представника
позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "05" лютого
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
про скасування наказу, поновлення на
публічній службі ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач звернувся з
позовом , в якому просив скасувати
наказ УМВС України в Рівненській
області № 305 о/с від 26.09.2013 про його
звільнення з органів внутрішніх справ,
поновити на посаді дільничного
інспектора міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області,
стягнути на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 11107,49грн. та моральну шкоду в
розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що більше 10 років проходив
службу в органах внутрішніх справ
України, на момент звільнення
перебував на посаді дільничного
інспектора міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області.
Наказом УМВС України в Рівненській
області № 305 о/с від 26.09.2013 року
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ. Своє звільнення
вважав незаконним, оскільки не скоював
вчинку, за який його було звільнено,
крім того відповідачем порушено
порядок звільнення зі служби,
передбачений Дисциплінарним Статутом
ОВС. Зазначив, що незаконним
звільненням йому завдано моральної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню в
сумі 50000 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Управління МВС України в
Рівненській області №305 о/с від 26.09.2013
року.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді дільничного
інспектора міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області.

Стягнуто з Управління МВС України в
Рівненській області на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 10758 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, сторони по справі подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області задоволенню не підлягає , а
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції покликався на те, що
оспорюваний наказ не відповідає
критеріям правомірності, а тому
порушене позивачем право підлягає
відновленню шляхом поновлення на
попередній посаді з стягненням
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ
України на посаді дільничного
інспектора міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області.

Наказом УМВС України в Рівненській
області від 13.09.2013 № 1587 (п.2), за скоєння
вчинку, що дискредитує звання
начальницького складу, прийнято
рішення про звільнення з органів
внутрішніх справи дільничного
інспектора міліції ВДІМ Рівненського
МВ УМВС ОСОБА_3, на підставі п.66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Рівненській
області № 305 о/с від 26.09.2013 позивача
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас Збройних сил (з постановкою на
військовий облік) за пунктом 66 (за
скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Підставами для видання наказів був
висновок службового розслідування з
якого вбачається , що 10.09.2013
прокуратурою Рівненської області за
матеріалами ВВБ в Рівненській області
розпочато кримінальне провадження №
0000091 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України
відносно дільничного інспектора
міліції ВДІМ Рівненського МВ УМВС
України в Рівненській області майора
міліції ОСОБА_4 та дільничного
інспектора міліції ВДІМ Рівненського
МВ УМВС України в Рівненській області
капітана міліції ОСОБА_3, які діючи за
попередньою змовою групою осіб,
вимагали у громадянина ОСОБА_5
неправомірну вигоду в сумі 2500 доларів
США, або в еквіваленті 20000 грн., за
невжиття заходів щодо притягнення його
до кримінальної відповідальності за
вчинення крадіжки паливно-мастильних
матеріалів.

Пунктом 3 зазначеного висновку
пропонується: за скоєння вчинку, що
дискредитує звання начальницького
складу дільничного інспектора міліції
ВДІМ Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області капітана міліції
ОСОБА_3 звільнити з органів внутрішніх
справ на підставі п.66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

В ході проведення службового
розслідування у ОСОБА_3 відібрано
письмові пояснення, в яких він повністю
заперечує свою причетність до подій,
викладених у висновку службового
розслідування.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що матеріали
службового розслідування не містять
будь-яких фактичних даних причетності
позивача до вимагання у громадянина
ОСОБА_5 неправомірної вигоди за
невжиття заходів щодо притягнення його
до кримінальної відповідальності, а
отже скоєння позивачем вчинку, що
дискредитує звання начальницького
складу відповідачем перед судом не
доведено. Відповідачем не надано суду
жодного доказу на підтвердження
причетності позивача до вказаних у
висновку подій.

Крім того встановлено, що позивача було
звільнено за скоєння вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу, тобто за п. 66
Положення про проходження служби.

Відповідно до п. 66 Положення, особи
рядового і начальницького складу, які
скоїли вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Законом України від 22 лютого 2006 року N
3460-IV затверджено Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України
(надалі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до преамбули
Дисциплінарного статуту, цей Статут
визначає сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Звільнення за порушення службової
дисципліни у порядку, встановленому
Дисциплінарним статутом, передбачено
п.64 «Є» Положення і є окремою підставою
звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що до
спірних правовідносин положення
Дисциплінарного статуту не
застосовуються, а тому у відповідача не
було підстав для звільнення позивача
за п.66 Положення про проходження
служби, тобто за скоєння вчинку, що
дискредитує рядового або
начальницького складу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що наказ
УМВС України в Рівненській області № 305
о/с від 26.09.2013 в частині звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу не
відповідає вказаним критеріям
правомірності, а тому підлягає
скасуванню з поновлення позивача на
попередній посаді дільничного
інспектора міліції ВДІМ Рівненського
МВ УМВС України в Рівненській області.

Що стосується стягнення з відповідача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, колегія суддів зазначає
наступне.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
України „Про оплату праці" та Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (з
наступними змінами та доповненнями).

Згідно з цим Порядком середня
заробітна плата за час вимушеного
прогулу й у всіх інших випадках (крім
оплати відпусток, призначення пенсії,
відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я) обчислюється
виходячи з виплати за останні два
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана відповідна виплата. З
розрахункового періоду виключається
лише час, протягом якого працівник не
працював і за ним зберігається
повністю або частково заробіток
(період виконання державних і
громадських обов'язків, щорічної і
додаткової відпусток, відрядження
тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати
нарахування виплат за вимушений прогул
(інших виплат з розрахунку
середньомісячного заробітку)
провадиться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
(визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі
(календарні) дні на число робочих днів
(годин), а якщо це передбачено
законодавством, - на число календарних
днів за даний період) на число робочих
днів (годин), у випадках же.
передбачених чинним законодавством, -
на число календарних днів за період
вимушеного прогулу (іншого
відповідного періоду).

При визначенні суми середьного
заробітку за час вимушеного прогулу
судом помилково було взято до уваги
заробітну плату позивача за липень -
серпень 2013 року, хоча позивач
знаходився у відпустці в серпні 2013
року, а тому при визначенні розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу необхідно враховувати
заробітну плату за червень-липень 2013
року.

Як вбачається з довідки відповідача №
217, заробітна плата ОСОБА_3 за червень
місяць 2013 року становила - 2743,39 грн., за
липень місяць 2013 року - 2429,09,
відпрацьовано за зазначений період 61
день. Середньомісячний заробіток
позивача за останні два місяця роботи
становить 5172,48 грн. (5172,48/61 = 84,79
грн./день). Час вимушеного прогулу
становить 131 день.

Таким чином, відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
нарахування виплат за вимушений прогул
відшкодуванню за час вимушеного
прогулу середній заробіток в розмірі
(84,79 х 131) 11107,49 грн.

Крім того, колегія суддів приходить до
висновку, що позивач частково довів
завдання йому моральної шкоди, яка
підлягає стягнення з відповідача.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року № 4, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб, при цьому моральна шкода
може полягати, зокрема: у приниженні
престижу або ділової репутації, у
порушенні цивільних прав, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Колегія суддів, визначаючи розмір
моральної шкоди, виходить з того, що
позивач відчував певні негативні
емоції, втратив час та зусилля
необхідні для відновлення своїх прав,
що призвело до моральних страждань, і
визначає розмір моральної шкоди в
розмірі 1000 грн.

Таким чином, позивач частково довів
завдання йому моральної шкоди, а тому
постанова суду в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди підлягає
скасуванню та прийняттю в цій частині
нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"05" лютого 2014 р. в частині стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
скасувати та прийняти в цій частині
нову постанову.

Стягнути з Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 11107,49 грн. та моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
вул.М.Хвильового , 2,м.Рівне,33028

4 - представник позивача Овдійчук О.О. -
вул. 16 липня, 10, оф. 11, м. Рівне,