Справа № 805/1829/14
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р.
Справа №805/1829/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:20 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Крилової М.М.

при секретарі
Фоміній О.Д.

розглянувши позовну заяву Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя до Маріупольського
учбово-виробничого підприємства
«Електроапарат» Українського
товариства сліпих про стягнення
заборгованості, -

за участю:

представника відповідача Терехова С.Г.;

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Маріупольського учбово-виробничого
підприємства «Електроапарат»
Українського товариства сліпих про
стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідача мається
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_2, призначених на
пільгових умовах за списком №2 у
розмірі 7291,62 грн. за січень 2014 року.

Оскільки, зазначена сума
заборгованості відповідачем не
сплачена, позивач, на підставі частини
другої Прикінцевих положень Закону
України № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, просив суд стягнути суму
заборгованості з відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надіслав лист в
якому заявлені вимоги підтримав та
просив їх задовольнити та розглядати
справу за відсутністю представника.

Представник позивача в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволені позову.

Свої вимоги відповідач мотивував тим,
що датою виходу на пенсію ОСОБА_2,
відповідно до бухгалтерських
відомостей, є 04.11.2009 р. тобто досягнення
пенсійного віку ОСОБА_2 відбулось
раніше, до набрання чинності Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", а конкретно до 01.10.2011 р. Згідно
ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та
інші нормативні акти не мають
зворотної дії в часі. У зв'язку з чим
відповідач зазначає, що застосування
положень, на які посилаються позивач є
неприпустимим, а також вважає вимогу,
щодо існування боргу на суму 7291,62 грн.
незаконною.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідач - Маріупольське
учбово-виробниче підприємство
"Електроапарат" Українського
товариства сліпих зареєстровано в
якості юридичної особи, включено до
ЄДРПОУ за № 05477563 та перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Маріуполя.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 отримує пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п. п. "б" -
"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Позивачем на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсії ОСОБА_2, призначеної відповідно
до частини другої Прикінцевих положень
Закону України № 1058-IV в частині пенсій
призначених відповідно до пункту «б-з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», визначено розмір
витрат, які підлягають відшкодуванню
відповідачем за списком № 2 у розмірі
7291,622 грн. за січень 2014 року.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №
1058-IV (далі - Закон № 1058) останній
визначає принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Отже, спірні правовідносини, що виникли
між сторонами регулюються нормами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі -
Закон № 1058) та іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення " встановлено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, також працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки -після досягнення 55 років при
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на
зазначених роботах.

Списки виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.01.2003 року № 36.

Згідно з частиною другою розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №
1058-IV пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
зазначеним особам, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №
1788-ХІ.

Особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пільгових пенсій.
Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідності до вимог Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування ", суб'єкти
підприємницької діяльності, незалежно
від форми власності, повинні
сплачувати збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у 100
відсотковому розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б"-
"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення ", до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення ", тобто для
жінок після досягнення 55 років, а для
чоловіків - після досягнення 60 років.

Таким чином, відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій до
досягнення працівником пенсійного
віку, призначених за списком № 2, має
здійснюватися відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та п. «б»-«з» ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1 затверджено «Інструкцію про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі за текстом
- Інструкція № 21-1) набрала чинності 27
січня 2004 року.

Вказана Інструкція № 21-1 визначає
процедуру реєстрації та обліку
платників внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, обчислення і сплати
страхових внесків та інших платежів до
бюджету Пенсійного фонду України
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності і
господарювання та фізичними особами,
нарахування і сплати фінансових
санкцій та пені, подання
страхувальниками звітності
управлінням Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції №
21-1, відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», зокрема, в таких
розмірах:

для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих,
які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, крім працівників, що
були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, у таких розмірах: 20 відсотків
від фактичних витрат на виплату і
доставку цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2004 році; 30 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2005 році; 40 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2006 році; 50 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2007 році; 60 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2008 році; 70 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2009 році; 80 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2010 році; 90 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2011 році; 100 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених з 2012 року.

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції 21-1
встановлено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно з пунктом 6.8 розділу 6 Інструкції
21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.10 Інструкції 21-1,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Позивачем на адресу відповідача у
січні 2013 року було надіслано
розрахунок №727 від 11.01.2013 року за 2013 рік.
З вказаного розрахунку вбачається, що
датою досягнення ОСОБА_2 пенсійного
віку є ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було досягнено
пенсійного віку, а саме 55 років
відповідно до ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Також суд зазначає, що позивачем був
виставлений розрахунок № 905/02 від 13.01.2014
року за 2014 рік, у якому зазначено, що
датою досягнення особою пенсійного
віку є 25.07.2014 року.

Тобто, позивачем було збільшено
пенсійний вік застрахованої особи.

Не можна вважати підставою для
збільшення пенсійного віку те, що з
01.10.2011 року набрав чинності Закон
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року, яким до
наведеної статті було внесено зміни,
та, зокрема, було здійснено підвищення
пенсійного віку для жінок.

Згідно цього Закону, відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій повинно
здійснюватись жінками до досягнення
пенсійного віку відповідно:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 кітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
довтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Таким чином, після набрання чинності
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого реформування пенсійної
системи", було збільшено строк
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
по ОСОБА_2, а саме до досягнення нею
пенсійного віку, передбаченого ст. 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058.

Як вбачається з матеріалів справи та з
заперечення відповідача, ОСОБА_2 вийшла
на пенсію 04.11.2009 року, отже до набрання
чинності Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", а
конкретно до 01.10.2011 року.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 58
Конституції України передбачено, що
закони та інші нормативно - правові
акти не мають зворотньої дії в часі,
крім випадків коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Ніхто не може відповідати за діяння,
які на час їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення. Тобто
встановлено, що до події, факту
застосовується той закон або інший
нормативно - правовий акт, під час якого
вони настали або мали місце.

Також, відповідно до рішення
Конституційного суду України від 09.02.1999
року у справі за конституційним
зверненням Національного Банку
України щодо офіційного тлумачення
положення ч. 1 ст. 58 Конституції України
зазначено про те, що закони та інші
нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи треба розуміти
так, що воно стосується людини і
громадянина (фізичної особи).

Суд зазначає, що позивач не мав права на
збільшення строку відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій ОСОБА_2 до
досягнення нею пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зі змінами та
доповненнями, оскільки ОСОБА_2 вийшла
на пенсію до прийняття Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" та на неї не розповсюджується
дія Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" та
включення ОСОБА_2 до розрахунку
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за січень 2014
року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 71 КАС України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням наданих доказів та
встановлених судом фактів, аналізу
нормативно-правових актів, що
регулюють спірні правовідносини, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя до Маріупольського
виробничо-учбового підприємства
"Електроапарат" Україниського
товариства глухих.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254, 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області до Маріупольського
учбово-виробничого підприємства
«Електроапарат» Українського
товариства сліпих про стягнення
заборгованості, - відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 04 березня 2014 року. Постанова
виготовлена в повному обсязі 11 березня
2014 року.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд з одночасним надісланням
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
складання постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крилова М.М.