Справа № 2а-3606/10/2270
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 9104/31573/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Старосинявського відділення
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року по справі №2а - 3606/10/2270 за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області, Старосинявського відділення
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання дій
неправомірними та скасування рішення
про застосування штрафних санкцій, -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася до Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області та Старосинявського
відділення Летичівської міжрайонної
державної податкової інспекції і
просила: визнати протиправними дії
відповідача по проведенню
позапланової виїзної перевірки;
визнати незаконним акт перевірки
№0028/22/16/23/НОМЕР_1 від 26 квітня 2010 року та
скасувати рішення Летичівської
міжрайонної державної податкової
інспекції (Старосинявського
відділення) від 28 квітня 2010 року №
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 1 280 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позапланова виїзна перевірка, за
результатами якої 28 квітня 2010 року
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,
проведена відповідачем з порушенням
вимог чинного законодавства України та
з перевищенням своїх повноважень.
Зокрема, перед перевіркою позивачу не
вручено під розписку копію наказу про
проведення позапланової перевірки, із
зазначенням підстав проведення
позапланової виїзної перевірки, дати
її початку та дати закінчення, а також
відсутнє рішення суду про призначення
позапланової виїзної перевірки.

Крім цього, вважає, що штрафні санкції
за порушення п.2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637 та п. 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№1269 застосовано безпідставно, так як
позивачем до книги обліку доходів і
витрат внесено суму виручки з
підсумком за день однією сумою, як
визначено законодавством.

Ухвалою судді від 18 травня 2010 року у
відкритті провадження в
адміністративній справі в частині
вимог щодо визнання незаконним акта
перевірки за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку ведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій за
№0028/22/16/23/НОМЕР_1 від 26 квітня 2010 року
відмовлено.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року позовні вимоги задоволено:
визнано неправомірними дії
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області щодо ненадання під розписку
копії наказу №95 від 26 квітня 2010 року
про проведення позапланової виїзної
перевірки фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1; визнано протиправним та
скасовано рішення Летичівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області від 28
квітня 2010 року за № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Відповідач не погодився із таким
судовим рішенням і оскаржив його в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.
Посилаючись у поданій апеляційній
скарзі на незаконність постанови,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Також, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що позивача було
повідомлено про перевірку, про що
свідчить її підпис на перших
примірниках направлень на перевірку.
Тобто, позивач фактично погодилася з
наявністю підстав для проведення
перевірки та допустила працівників
податкового органу до її проведення.
Крім цього, згідно Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат громадян
- суб'єктів підприємницької діяльності
(з особливостями її ведення для сфери
торгівлі) за формою №10, підготовленого
листа ДПА України на виконання
доручення Кабінету Міністрів України
від 20 жовтня 1997 року №43, за погодженням
з Федерацією профспілок робітників
кооперації та інших форм
підприємництва України, визначено, що у
графах 4, 5, 6 (4. Кількість проданої
продукції (наданих послуг) в одиницях
виміру, 5. Ціна продажу
продукції(послуг), 6. Сума
виручки(доходу)) показники
заповнюються підприємцем
безпосередньо на місці реалізації
після кожного факту продажу, а
наприкінці робочого дня підбиваються
підсумки всіх сум, отриманих за
реалізований товар, і виводиться денна
сума валового доходу. Тому, у зв'язку з
невиконанням вказаної вимоги до
позивача правомірно застосовано
фінансові санкції.

Позивач в судове засідання не прибула,
а також не направили в судове засідання
представників відповідачі, хоча
сторони були повідомлені належним
чином та у встановленому законом
порядку про дату, час та місце судового
засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі та участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 11 - 2 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» посадові особи органу
державної податкової служби вправі
приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за
наявності підстав для її проведення,
визначених цим та іншими законами
України, та за умови надання платнику
податків під розписку: направлення на
перевірку, в якому зазначаються дата
його видачі, назва органу державної
податкової служби, мета, вид (планова
або позапланова), підстави, дата
початку та дата закінчення перевірки,
посади, звання та прізвища посадових
осіб органу державної податкової
служби, які проводитимуть перевірку
(направлення на перевірку є дійсним за
умови наявності підпису керівника
органу державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної
податкової служби); копії наказу
керівника податкового органу про
проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому зазначаються
підстави проведення позапланової
виїзної перевірки, дата її початку та
дата закінчення.

Як зазначає суд першої, посадові особи
відповідача не виконали зазначені
умови Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», оскільки
вручили позивачу лише направлення на
проведення перевірки від 26 квітня 2010
року №№ 43,44, проте копію наказу №95 від
26 квітня 2010 року про проведення
позапланової виїзної перевірки не
вручили, при цьому були допущені
позивачем до проведення позапланової
виїзної перевірки. Також, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що сума
виручки від продажу товарів (надання
послуг) повинна заноситися суб'єктом
підприємницької діяльності з
підсумком за день, як це визначено
пунктом 5 Порядку ведення книги обліку
доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 року №1269. Тому при
здійсненні підприємницької діяльності
суб'єкти підприємницької діяльності
повинні керуватися цим Порядком, так як
іншого нормативного акта, який би
змінював цей порядок, на даний час не
існує. Таким чином, за висновком суду
першої інстанції, позивачем не було
допущено порушення п. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 та п. 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№1269.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановленому судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач 18 липня 2003 зареєстрована
Старосинявською районною державною
адміністрацією Хмельницької області
як суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа - підприємець, і є
платником єдиного податку, що
підтверджується Свідоцтвом про
реєстрацію фізичної особи - підприємця
Серії НОМЕР_2 та Свідоцтвом про сплату
єдиного податку від 15 грудня 2009 року.

Згідно записів у Свідоцтві про сплату
єдиного податку видом діяльності
позивача є роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту на
АДРЕСА_1.

Відповідно до наказу № 95 від 26 квітня
2010 року «Про проведення позапланової
виїзної перевірки» та направлень на
проведення перевірки від №№ 43,44 від 26
квітня 2010 року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
щодо дотримання вимог Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року за №637.

Згідно висновків перевірки, викладених
у складеному 26 квітня 2010 року акті
перевірки №0028/22/16/23/НОМЕР_1, в ході
перевірки виявлено порушення вимог п.
2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637 та п. 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№1269, суть яких полягала у тому, що
позивачем не відображено в книзі
обліку доходів і витрат Форми 10 суму
виручки у розмірі 256 гривень 40 коп..

На підставі акту (довідки) перевірки
дотримання порядку ведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій від 26
квітня 2010 року та викладених у ньому
висновків відповідачем 28 квітня 2010
року прийнято рішення №, яким до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1 280
гривень.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

У відповідності до п. 6 ст. 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого проводити державну
регуляторну політику.

Згідно з п. п. 1, 5 Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 року №1269 книга обліку
доходів і витрат ведеться суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку). При цьому до книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведенням витрат і/або
отриманим доходом; суми витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Тобто, нормами вищевказаного Порядку
не передбачено обов'язкового
заповнення показників суми виручки від
продажу товарів після кожного факту
продажу. Тому, твердження відповідача,
що даний показник повинен
заповнюватися підприємцем
безпосередньо на місці реалізації
після кожного факту продажу, вважає
такими, що не заслуговують на увагу.

Тому, висновок суду першої інстанції з
приводу цієї обставини є законним і
обґрунтованим. Такий висновок є
правильним з огляду і на те, що у
відповідності до п.2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Також, колегія суддів апеляційного
суду погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивачу
вручено лише направлення на проведення
перевірки від 26 квітня 2010 року №№ 43,44
позивачу і не вручено копію наказу
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції у Хмельницькій
області №95 від 26 квітня 2010 року про
проведення позапланової виїзної
перевірки, що в контексті положень ст.
ст. 10, 11 - 1, 11 - 2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» є
порушенням порядку проведення такої
перевірки.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, положення нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що у даному випадку не
підтверджено факт порушення позивачем
вимог Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637 та Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№1269 і, відповідно, відсутні підстави
для застосування штрафних (фінансових)
санкцій у відповідності до Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12
червня 1995 року за №436/95 штрафних
(фінансових санкцій).

З вищенаведених міркувань колегія
суддів апеляційного суду не враховує у
своїх висновках доводи апеляційної
скарги, оскільки викладені в
апеляційній скарзі обставини не
підтверджені в судовому засіданні
належними та допустимими доказами.
Крім цього, посилання відповідача на
листа ДПА України від 5 листопада 1997
року №17 - 0117/10 - 8886 «Про порядок ведення
книги ф. № 10», яким доводиться
підготовлений Порядок ведення книги
обліку доходів і витрат громадян
суб'єктів підприємницької діяльності
(з особливостями її ведення для сфери
торгівлі) ф. № 10 за підписом заступника
начальника Головного управління
оподаткування фізичних осіб, так як цим
листом фактично змінюється Порядок
ведення книги обліку доходів і витрат,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1269.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені фактичні
обставини справи та визначено
відповідні їм правовідносини, а також
дано правильну оцінку наявним у
матеріалах справи доказам.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України суд ухвалює
рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, вирішуючи даний спір,
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладені у судовому рішенні висновки.
Тому підстав для його скасування і
відповідно - до задоволення
апеляційної скарги апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Старосинявського
відділення Летичівської міжрайонної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року по справі №2а - 3606/10/2270 за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області, Старосинявського відділення
Летичівської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання дій
неправомірними та скасування рішення
про застосування штрафних санкцій - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський