Справа № 802/398/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 березня 2014 р. Справа № 802/398/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини
Бондівни,

Суддів: Віятик Наталія
Володимирівна

Жданкіна Наталія Володимирівна

за участі секретаря судового
засідання: Середюка Миколи
Анатолійовича

представників сторін:

позивача 1: ОСОБА_2- адвокат

відповідача: не з'явився

відповідача 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_4, Державної
реєстраційної служби України

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_3 до державного реєстратора прав
на нерухоме майно ОСОБА_4, Державної
реєстраційної служби України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що 07 листопада 2013 року він
звернувся до державної реєстраційної
служби Мурованокуриловецького
районного управління юстиції з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо оформлення права
власності на нежитлову будівлю по
АДРЕСА_1. Рішенням № 8462304 від 28
листопада 2013 року відмовлено у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень. Тому позивач звернувся до
суду та просить визнати протиправними
дії державного реєстратора та
зобов'язати повторно розглянути заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо оформлення права
власності на нежитлову будівлю.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений адміністративний
позов підтримав у повному обсязі та
просив його задовольнити посилаючись
на обставини викладені у позовній
заяві.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась проте надала заперечення на
адміністративний позов відповідно до
яких просить відмовити у задоволенні
адміністративного позову та
розглянути справу без її участі (а.с.
40-43).

Представник Державної реєстраційної
служби України в судове засідання
також не з'явився, проте надав
заперечення на адміністративний позов
відповідно до яких просить відмовити у
задоволенні адміністративного позову
(а.с. 44-46).

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача та оцінивши
докази, які є у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що заявлений
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

07 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
державної реєстраційної служби
Мурованокуриловецького районного
управління юстиції з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо оформлення права
власності на нежитлову будівлю по
АДРЕСА_1. Заява була зареєстрована у
базі даних про реєстрацію заяв і
запитів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно за
реєстраційним номером 3854440. Разом із
заявою позивачем було подано документи
відповідно до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Відповідно до наказу Міністерства
юстиції України № 607/5 від 02 квітня 2013
року "Про заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб" державна реєстрація
права власності на нерухоме майно, що
виникають на підставі рішення суду, що
набрало законної сили де однією зі
сторін є юридична особа проводиться
державними реєстраторами прав на
нерухоме майно Укрдержреєстру. Так,
державною реєстраційною службою
Мурованокуриловецького районного
управління юстиції направлено заяву
від 07 листопада 2013 року до Державної
реєстраційної служби України.

Рішенням № 8462304 від 23 листопада 2013 року
відмовлено у державній реєстрації
прав та їх обтяжень так як подані
документи не відповідають вимогам та
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Оскільки
відповідно до вимог Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від 22
червня 2011 року для проведення
державної реєстрації права власності
на реконструйований об'єкт нерухомого
майна подається документ, що
підтверджує виникнення права
власності на момент початку
реконструкції, документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку,
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна.

Даючи правову оцінку заявленим
позовним вимогам колегія виходить з
наступного.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обтяжень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV
від 01 липня 2004 року (далі - Закон) та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №703 від 22 червня 2011
року (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону
визначено, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 10 Порядку заявник
разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені Порядком, їх копії, документ,
що підтверджує внесення плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, та документ про сплату державного
мита.

Згідно з п. 5 Порядку документи, що
подаються для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, повинні
відповідати вимогам, що встановлені
законом, Порядком та іншими
нормативно-правовими актами.

При цьому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9
Закону державний реєстратор прав на
нерухоме майно встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства та
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
відмовляє у державній реєстрації прав,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно з пунктом 16 Порядку, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до пункту 23 Порядку,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" передбачений
вичерпний перелік підстав для відмови
у проведенні державної реєстрації
права. А саме пунктом 4 статті 24 Закону
визначено, що державний реєстратор
відмовляє у реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень якщо
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Пунктом 27 Порядку, передбачено перелік
документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат;
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно;
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Так, колегією встановлено, що позивачем
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано наступні документи, а
саме: рішення Мурованокуриловецького
районного суду від 17 травня 2013 року,
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, паспорт громадянина
України та квитанція про сплату
державного мита.

Як випливає із рішення про відмову в
державній реєстрації № 8462304 від 28
листопада 2013 року позивачем не надано
документ, що підтверджує виникнення
права власності на момент початку
реконструкції, документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку та
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна.

Так, відповідно до рішення
Мурованокуриловецького районного суду
від 17 травня 2013 року за ОСОБА_3 визнано
право на самочинно збудовану нежитлову
будівлю, що складається з будівлі
автомайстерні літ. "А" загальною площею
107,6 м2, піднавіс літ "А1"; пандус літ. "а".
криниці "1", огорожі "2-4", відмостки "І-ІІ",
замощення "ІІІ" та розташований по
АДРЕСА_1 (а.с. 14-15). А в документі, який
поданий як підтвердження ведення
об'єкта в експлуатацію, зокрема у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, вказано, що декларація
видана на реконструйоване приміщення
автомайстерню загальною площею 107,6 м2
по АДРЕСА_1 (а.с. 16-18). Також позивачем не
подано документ, що посвідчує речове
право на земельну ділянку, на якій
розташований об'єкт права на який
позивач планував зареєструвати.

Відповідно до абзацу 2 пункту 29 Порядку,
державна реєстрація прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно щодо новозбудованого
або реконструйованого нерухомого
майна проводиться за наявності
державної реєстрації речового права на
земельну ділянку, на якій розташоване
таке майно, за заінтересованою особою
(крім випадків проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на квартиру,
житлове чи нежитлове приміщення).

Окрім того, відповідно до вимог пункту
29 Порядку, для проведення державної
реєстрації права власності на
новозбудований чи реконструйований
об'єкт нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 і 28
цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав технічний
паспорт на такий об'єкт.

Враховуючи викладене, колегія дійшла
висновку, що приймаючи рішення щодо
відмови у державній реєстрації права
власності на нежитлову будівлю
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України ОСОБА_4 діяла в межах наданих їх
повноважень.

Окрім того, установленим порядком
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно передбачено право
повторного звернення із заявою за
умови усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Що стосується позовної вимоги
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України повторно розглянути
заяву № 3854440 від 07 листопада 2013 року
колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначений принцип полягає у захисті
порушеного права від порушення, що вже
відбулося, тобто в наявності
матеріально-правового інтересу
позивача відносно дій (бездіяльності)
суб'єкта владних повноважень. Тому суд
не може зобов'язати відповідача
вчинити дії на підставі тих документів
які були відсутні при зверненні до
державного реєстратора 07 листопада 2013
року, тобто на момент, коли на думку
позивача були порушенні його права.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про державну речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" передбачено, що
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Крім того, судовий орган не може
підміняти державний орган, рішення чи
дії якого оскаржуються, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, в ході судового розгляду
не знайшли свого підтвердження
обставини, якими позивач обґрунтовує
позовні вимоги.

В силу статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

При цьому, суд у відповідності до
статті 86 цього Кодексу оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Тому, в зв'язку із не підтвердженням
обставин, що викладені у
адміністративному позові, колегія
дійшла висновку про відсутність
підстав для його задоволення.

Оскільки позивачу в задоволенні
адміністративного позову відмовлено, а
також за відсутності витрат
відповідача, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Мультян Марина
Бондівна Судді Віятик Наталія
Володимирівна
Жданкіна Наталія Володимирівна