Справа № П/808/260/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

25 березня 2014 року 15 год. 30 хв. Справа №
П/808/260/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Недашківської К.М.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до начальника
Запорізького слідчого ізолятора
Управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
Бунака Валерія Петровича про визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії.

13 січня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується
- позивач) до начальника Запорізького
слідчого ізолятора Управління
державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області Бунака
Валерія Петровича (далі іменується -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати неправомірною
бездіяльність начальника Запорізького
слідчого ізолятора Управління
державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області Бунака
Валерія Петровича з приводу допуску
нотаріуса у Запорізький слідчий
ізолятор для посвідчення заяви ОСОБА_1;
зобов'язати начальника Запорізького
слідчого ізолятора Управління
державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області Бунака
Валерія Петровича допустити
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 у
Запорізький слідчий ізолятор для
посвідчення заяви ОСОБА_1 про відмову
від спадщини.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що відповідач
протиправно відмовив позивачу у
допуску до нього приватного нотаріуса
для посвідчення заяви про відмову від
спадщини, оскільки такі дії суперечать
нормам Закону України «Про попереднє
ув'язнення» та Конституції України.

Ухвалою судді від 29.01.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

25.03.2014 позивач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте подав до суду клопотання
про розгляд справи за відсутності його
представника.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте також подав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. В поданих до суду
письмових запереченнях проти
адміністративного позову відповідач
просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача, належним чином повідомлена
про дату, час і місце розгляду справи, в
судове засідання не прибула. В
письмових поясненнях, які знаходяться
в матеріалах справи, третя особа
просила суд провадити розгляд справи
за її відсутності.

За приписами частини 4 статті 122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 22.11.2013 до позивача -
ОСОБА_1 (громадянина Російської
Федерації) застосовано запобіжних
захід у вигляді тримання під вартою
терміном на шістдесят днів у
Запорізькому СІЗО (а.с. 6).

Постановою старшого слідчого 1-го
відділення слідчого відділу УСБУ в
Запорізькій області від 03.12.2013 залучено
адвоката ОСОБА_5 як захисника
підозрюваного ОСОБА_1 у кримінальному
провадженні №0000094 від 11.09.2013 (а.с.
10).

На ім'я начальника Запорізького
слідчого ізолятора №10 захисником
підозрюваного подано клопотання від
19.12.2013 про допуск до нього приватного
нотаріуса для посвідчення письмової
заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини
на користь ОСОБА_1 (а.с. 13).

За результатами розгляду даного
клопотання начальником Запорізького
СІЗО надано письмову відповідь від
25.12.2013 про неможливість задоволення
такого клопотання через відсутність
постанови слідчого відділу СБУ в
Запорізькій області про можливість
залучення нотаріуса у вирішенні даного
питання (а.с. 11).

Не погоджуючись з такими доводами,
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання неправомірною бездіяльності
начальника Запорізького СІЗО №10
Бунака Валерія Петровича та
зобов'язання начальника Запорізького
слідчого ізолятора Управління
державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області Бунака
Валерія Петровича допустити
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 у
Запорізький слідчий ізолятор для
посвідчення заяви ОСОБА_1 про відмову
від спадщини.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що
в даному випадку відповідач - начальник
Запорізького СІЗО №10 Бунак Валерій
Петрович діяв саме як суб'єкт владних
повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
рішення про відмову в задоволенні
клопотання захисника про допущення до
підозрюваного приватного нотаріуса
для посвідчення заяви про відмову від
спадщини, на відповідність вимогам
частини 3 статті 2 КАС України, яка
визначає, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 21 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, усі люди є
вільні і рівні у своїй гідності та
правах. Права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними.

Статтею 26 Конституції України від
28.06.1996 №254к/96-ВР визначено, що іноземці
та особи без громадянства, що
перебувають в Україні на законних
підставах, користуються тими самими
правами і свободами, а також несуть
такі самі обов'язки, як і громадяни
України, - за винятками, встановленими
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України.

За приписами статті 6 Закону України
«Про попереднє ув'язнення» від 30.06.1993
№3352-XII (далі іменується - Закон України
№3352-XII), особи, які перебувають у місцях
попереднього ув'язнення, мають
обов'язки і права, встановлені
законодавством для громадян України, з
обмеженнями, що передбачені цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Правове становище іноземних громадян і
осіб без громадянства, які перебувають
у місцях попереднього ув'язнення,
визначається законодавством України,
що передбачає права і обов'язки цих
осіб під час перебування їх на
території України, з обмеженнями, які
встановлені цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Не допускається надання будь-яких
пільг чи переваг особам, які
перебувають у місцях попереднього
ув'язнення, залежно від їх расової,
національної приналежності, ставлення
до релігії, майнового стану, політичних
поглядів та минулих заслуг.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону
України №3352-XII, побачення з родичами
або іншими особами може надавати
взятим під варту адміністрація місця
попереднього ув'язнення лише з
письмового дозволу слідчого або суду,
які здійснюють кримінальне
провадження, не менше трьох разів на
місяць. Тривалість побачення
встановлюється від однієї до чотирьох
годин.

За приписами пункту 1.1 Розділу VII Наказу
Міністерства юстиції України «Про
затвердження Правил внутрішнього
розпорядку слідчих ізоляторів
Державної кримінально-виконавчої
служби України» від 18.03.2013 №460/5 (далі
іменується - Наказ №460/5), відповідно до
статті 12 Закону України «Про попереднє
ув'язнення» ув'язненим надаються
короткострокові побачення з родичами
або іншими особами адміністрацією СІЗО
лише з письмового дозволу слідчого або
суду, які здійснюють кримінальне
провадження, не менше трьох разів на
місяць. Тривалість побачення
встановлюється від однієї до чотирьох
годин з урахуванням побажання
ув'язненого, його поведінки та
пропускної спроможності приміщень для
надання побачень. Дозвіл слідчого або
суду, які здійснюють кримінальне
провадження, завірений гербовою
печаткою, дійсний тільки на одне
побачення.

Відповідно до пункту 1.2 Розділу VII
Наказу №460/5, на підставі письмового
дозволу слідчого або суду, які
здійснюють кримінальне провадження, а
також письмової заяви особи, яка
прибула на побачення, начальник СІЗО
або його заступник надає письмовий
дозвіл і розпорядження черговому
помічнику на його проведення.

З наведених норм вбачається, що для
надання начальником письмового
дозволу на побачення з нотаріусом
необхідна наявність письмового
дозволу слідчого або суду, які
здійснюють кримінальне провадження.

З матеріалів справи вбачається, що при
зверненні до відповідача із
клопотанням про надання побачення з
нотаріусом, захисником не надано
письмового дозволу слідчого або суду,
які здійснюють кримінальне
провадження.

Крім того, відповідачем зроблено запит
до Начальника слідчого відділу УСБУ в
Запорізькій області від 06.02.2014 №2/6-938
про дання інформації про наявні
звернення захисника до слідчого
відділу УСБУ в Запорізькій області з
приводу надання дозволу на побачення
(а.с. 65).

Листом від 07.02.2014 начальник слідчого
відділу УСБУ в Запорізькій області
повідомив відповідача про те, що
захисник ОСОБА_5 не зверталася з
проханням допустити у Запорізький
слідчий ізолятор №10 приватного
нотаріуса для посвідчення письмової
заяви її підзахисного на відмову від
спадщини (а.с. 66).

Таким чином, суд дійшов висновку про
правомірність дій відповідача щодо
недопущення нотаріуса до позивача без
письмового дозволу слідчого або суду,
які здійснюють кримінальне
провадження.

Щодо позовної вимоги про визнання
неправомірною бездіяльності
начальника Запорізького СІЗО №10
Бунака Валерія Петровича з приводу
допуску нотаріуса для посвідчення
заяви ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Суд зазначає, що бездіяльність - це
пасивна форма поведінки особи, що
полягає у не вчиненні нею конкретних
дій, які вона повинна була і могла
вчинити в даних конкретних умовах.

Зважаючи на те, що відповідачем була
надана письмова відповідь про
неможливість допуску нотаріуса до
ОСОБА_1 без належного письмового
дозволу слідчого, що повністю
відповідає вимогам чинного
законодавства, твердження про
бездіяльність відповідача є
необґрунтованими, адже останній вчинив
всі належні дії для розгляду
клопотання та надав відповідь. Крім
того, відповідач, в силу норм чинного
законодавства, не міг вчиняти будь-яких
інших дій в конкретних умовах, адже для
надання письмового дозволу на
побачення з нотаріусом необхідний
письмовий дозвіл слідчого, якого на той
час не було.

Суд не приймає до уваги письмові
пояснення, надані позивачем до суду
24.03.2014, оскільки в них міститься
обґрунтування обставин, які виникли
після подання до суду
адміністративного позову.

Так, позивач зазначає, що постановою
слідчого від 03.03.2014 в задоволенні
клопотання захисника ОСОБА_1 щодо
отримання постанови слідчого про
надання можливості залучення
нотаріуса для посвідчення письмової
заяви на відмову від спадщини -
відмовлено (а.с. 105). Позивач зазначає, що
постанова слідчого від 03.03.2014 є
невмотивованою та такою, що порушує
права та інтереси ОСОБА_1

Суд зазначає, що дані обґрунтування не
стосуються первинно заявлених
позовних вимог, а фактично являються
зміною предмету та підстав позову.
Описані позивачем обставини виникли
задовго після звернення до суду з
адміністративним позовом про визнання
неправомірною бездіяльності
начальника Запорізького СІЗО №10 щодо
надання дозволу на побачення з
нотаріусом для вчинення нотаріальних
дій та зобов'язання вчинити дії щодо
допуску до ОСОБА_1 нотаріуса. Позивач,
не погоджуючись з постановою слідчого
та вважаючи її протиправною, має право
оскаржити таку постанову в порядку,
визначеному чинним законодавством
України.

Таким чином, суд дійшов висновку про
правомірність дій відповідача, та
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
начальника Запорізького слідчого
ізолятора Управління державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області Бунака Валерія
Петровича про визнання неправомірною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська