Справа № 812/1732/14
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1732/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Северіної А.С.,

представника відповідача - Тавадяна
Л.Р. (довіреність від 24.12.2013 № 01-2084),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал» про стягнення
податкового боргу в сумі 114999 грн. 15 коп.,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2014 року на адресу Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал» про стягнення
податкової заборгованості в розмірі
114999,15 грн., в обґрунтування якого
позивач зазначає наступне.

ЛКСП «Лисичанськводоканал»
зареєстрований в якості юридичної
особи та перебуває на податковому
обліку в Первомайській ОДПІ, як платник
окремих видів податків 29.01.2008 за № 13193.

Станом на 27.02.2014 за відповідачем
рахується заборгованість в розмірі 114999
грн. 15 коп., у тому числі: по платі за
користування надрами для видобування
корисних копалин загальнодержавного
значення, яка утворилася за період з
20.02.2014 по 27.02.2014, в сумі 109549,61 грн., сума
грошових зобов'язань визначена
самостійно платником у податковому
розрахунку від 03.02.2014 № ; по
екологічному податку, який утворилася
за період з 20.02.2014 по 27.02.2014, в сумі 5449,54
грн., сума грошових зобов'язань
визначена самостійно платником у
податковій декларації від 28.01.2014 №
.

Позивачем уживалися заходи щодо
погашення податкового боргу, а саме:
позивачем було сформовано та вручено
платнику податків податкову вимогу від
23.02.2012 № 6. Однак, вжиті заходи не
призвели до погашення податкового
боргу. Позивач просив суд стягнути з
Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал» податкову
заборгованість в розмірі 114999 грн. 15
коп., у тому числі з плати за надра в
сумі 109549 грн. 61 коп. та з екологічного
податку в сумі 5449 грн. 54 коп., за рахунок
коштів з рахунків у банках,
обслуговуючих боржника.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, просив розглянути
справу без його участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав у
повному обсязі та, посилаючись на важке
фінансове становище підприємства,
просив розстрочити виконання судового
рішення строком на 120 місяців згідно
графіку.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Згідно із статтею 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
(підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті
16); сплачувати податки та збори в строки
та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті
16).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право визначати у визначених цим
Кодексом випадках суми податкових та
грошових зобов'язань платників
податків (підпункт 20.1.27 пункту 20.1);
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом (підпункт 20.1.28
пункту 20.1); звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини (пункт 20.1.18 пункту 20.1).

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України регламентовано, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно із п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України, стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, провадиться
не раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання такому платнику
податкової вимоги та здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(підпункти 95.2 та 95.3 статті 95
Податкового кодексу України).

Розділом VІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою
екологічного податку.

Судом установлено, що відповідач - ЛКСП
«Лисичанськводоканал» зареєстрований
в якості юридичної особи та перебуває
на податковому обліку в Первомайській
ОДПІ, як платник окремих видів
податків.

За відповідачем виник податковий борг
в розмірі 114999 грн. 15 коп., у тому числі:
по платі за користування надрами для
видобування корисних копалин
загальнодержавного значення, яка
утворилася за період з 20.02.2014 по 27.02.2014 в
сумі 109549,61 грн., сума грошових
зобов'язань визначена самостійно
платником у податковому розрахунку від
03.02.2014 № (арк. справи 6-7); по
екологічному податку, який утворилася
за період з 20.02.2014 по 27.02.2014 в сумі 5449,54
грн., сума грошових зобов'язань
визначена самостійно платником у
податковій декларації від 28.01.2014 №
(арк. справи 8-9).

З метою погашення боргу позивачем
вживалися заходи, передбачені
Податковим кодексом України, а саме:
відповідачу було направлено податкову
вимогу від 23.02.2012 № 6 (арк. справи 5).
Однак, вжиті заходи не призвели до
погашення податкового боргу.

Податковий борг у добровільному
порядку не було сплачено, що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника (арк. справи
23-31).

Таким чином, суд вважає встановленим,
що за відповідачем дійсно існує
податковий борг у зазначеній сумі, про
яку він повідомлений, яка ним не
оспорена, до теперішнього часу не
сплачена.

Відповідно до частини першої статті 136
Кодексу адміністративного судочинства
України позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Адміністративний позов визнано
відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що необхідно задовольнити.

Щодо клопотання представника
відповідача про встановлення способу
виконання судового рішення шляхом
розстрочення сплати боргу строком на 120
місяців згідно наданого графіку, суд
зазначає наступне.

Згідно з частиною першою та другою
статті 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

Підставою для відстрочення чи
розстрочення виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк,
встановлений судом, тому всі ці
обставини повинні бути доведені
заявником.

Суд не знаходить підстав для
розстрочення виконання судового
рішення з огляду на те, що посилання на
тяжке фінансове становище, як на
підставу для розстрочення виконання
судового рішення, не є винятковою
обставиною у розумінні статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідачем не надано доказів на
підтвердження відсутності коштів на
рахунках підприємства (виписки банків,
інкасові доручення (розпорядження)
тощо).

Як пояснив представник відповідача,
кошти надходять на рахунки
підприємства, однак, спрямовуються на
виплату заробітної плати працівникам.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідачем повинно бути вказано
економічне обґрунтування, яке свідчить
про можливість погашення зазначеного
боргу внаслідок застосування режиму
розстрочення, протягом якого
відбудуться зміни політики управління
чи збутом боржника. Вказане економічне
обґрунтування відповідачем не надано.

Також представник відповідача пояснив,
що в цей час претензійно-позовна робота
по стягненню дебіторської
заборгованості на підприємстві не
ведеться. Таким чином, суд вважає, що
відповідачем не вживається достатньо
заходів для поліпшення
фінансово-економічного стану.

З огляду на вищевикладене суд вважає
клопотання відповідача про
розстрочення виконання судового
рішення необґрунтованим,
документально не підтвердженим і
таким, що не підлягає задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 17, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал» про стягнення
податкового боргу в сумі 114999 грн. 15 коп.
задовольнити повністю.

Стягнути з Лисичанського комунального
спеціалізованого підприємства
«Лисичанськводоканал» (93106, Луганська
область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова,
168, ід. номер 03339851) на користь Державного
бюджету України суму податкового боргу
в розмірі 114999 грн. 15 коп. (сто
чотирнадцять тисяч дев'ятсот
дев'яносто дев'ять грн. 15 коп.), у тому
числі з плати за надра в сумі 109549 грн. 61
коп. (сто дев'ять тисяч п'ятсот сорок
дев'ять грн. 61 коп.) (р/р № 0259, код
платежу 13030100, отримувач - УДКСУ у
Попаснянському районі, ОКПО 37928777, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у Луганській
області, МФО 804013), з екологічного
податку в сумі 5449 грн. 54 коп. (п'ять тисяч
сорок дев'ять грн. 54 коп.) (р/р № 0261,
отримувач - УДКСУ у Попаснянському
районі, ОКПО 37928777, банк отримувача - ГУ
ДКСУ у Луганській області, МФО 804013), за
рахунок коштів платника, які
перебувають у його власності, з
рахунків у банках, що його
обслуговують.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанову складено в повному обсязі 27
березня 2014 року.

Суддя
І.О. Свергун