Справа № 803/506/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014р.
Справа № 876/6670/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
25.03.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби,
Державної податкової служби України
про зобов"язання вчинити дії,-

встановив:

11.03.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду із позовом до відповідачів -
Державної податкової служби України
(надалі - ДПС України), Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції (надалі - Луцька ОДПІ) про
зобов'язання вчинити дії щодо
реалізації права на здійснення
платежів без ідентифікаційного номера,
а саме:

- зобов'язати Державну податкову службу
України та Луцьку ОДПІ не вносити про
неї інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів;

- зобов'язати Державну податкову службу
України зберегти за позивачем форму
обліку платників податків - за
прізвищем, іменем та по-батькові, роком
народження та за місцем реєстрації
згідно статей 28, 294, 296 Цивільного
кодексу України;

- зобов'язати Луцьку ОДПІ здійснювати в
подальшому її облік як платника
податків за раніше встановленими
формами обліку без застосування
цифрового ідентифікатора та ведення
обліку платника податків без
використання серії та номеру паспорту
(за прізвищем, іменем та по-батькові,
роком народження та за місцем
реєстрації);

- зобов'язати Луцьку ОДПІ проставити у
паспорті позивача на сторінці 7, 8 або 9
відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора та завірити
підпис відповідальної особи круглою
гербовою печаткою.

В обґрунтування вимог позовної заяви
ОСОБА_1 зазначає, що позивач через
релігійні переконання не бажає бути
облікованою як платник податків та
інших обов'язкових платежів за
цифровим ідентифікатором, в зв'язку з
чим зверталася до відповідачів із
відповідними заявами, у яких просила
здійснювати в подальшому її облік за
прізвищем, іменем та по-батькові та за
місцем проживання, не вносити про неї
інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та
проставити у паспорті відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без цифрового ідентифікатора.

Проте відповідачі відмовили у
задоволенні таких заяв на підставі
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженого
наказом Державної податкової служби
України від 17.12.2010 року № 954 (далі -
Положення).

Позивач вважає, що даною відмовою
відповідачі порушили її право на
раніше встановлену форму обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
та право здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера. При
цьому ж посилається на те, що не згідна
з положеннями ст.ст.63, 70 Податкового
кодексу України, оскільки вважає, що ці
норми закону звужують її права як
особи, яка через свої релігійні
переконання не бажає обліковуватись як
платник податків із застосуванням
цифрового ідентифікатора.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 25.03.2013 р. у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Державної податкової служби
України, Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
про зобов'язання вчинити дії щодо
реалізації права на здійснення
платежів без ідентифікаційного номера
відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції посилався
на те, що порядок обліку платників
податків та дії органів податкової
служби у зв'язку з веденням цього
обліку визначаються актами
законодавства, вимоги яких є
загальними, поширюють свою дію на
необмежене коло осіб і не залежать від
бажання особи, її згоди чи незгоди з
встановленим правовим порядком, тому
посилання позивача на незгоду із дією
норм ст.ст.63, 70 Податкового кодексу
України, а саме: щодо обліку за серією
та номером паспорта, є необгрунтованим
та безпідставним.

Разом з тим, порядок обліку платника
податку, який відмовився від
ідентифікаційного номера, не може
визначатися судовим рішенням, оскільки
це виходить за межі компетенції суду.
Тому суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача щодо здійснення її
податкового обліку в інший спосіб, ніж
це передбачено податковим
законодавством, задоволенню не
підлягають.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Зокрема апелянт зазначив, що суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
позивач просив задовольнити вимоги,
посилаючись на норми Конституції
України (254к/96-ВР) , як норми прямої дії,
за якими всі громадяни мають право на
судовий захист (ч. 3 ст. 8, частини 1, 2 ст. 55
Конституції); також на дію ст.28
Цивільного Кодексу України, зокрема
право фізичної особи на власне ім'я ;
ст.ст. 294 та 296 ЦКУ - право на
використання власного імені у всіх
сферах життєдіяльності громадянина.

Апелянт також зазначає, що суд першої
інстанції також проігнорував той факт,
що позивач, згідно діючих норм Закону
України " Про захист персональних даних
" має право не передавати свої
персональні дані у користування
Державною податковою службою України
(згідно ч.6 ст.6 ЗУ).

Апелянт посилається на норми
Конституції України, та зазначає, що
людина, її права і свободи є вищою
цінністю, визнання, дотримання і захист
прав і свобод людини і громадянина -
обов'язок держави.

ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що
позивач звернулася належним чином до
належних органів згідно з дії ст.ст.63 та
70 (форма 1П була заповнена); відповіді,
що надійшли з податкових органів не
відповідали вимогам інструкції
органів ДПСУ по роботі з фізичними
особами ; у матеріалах справи відсутні
докази правової позиції органів ДПІ та
ДПС України ( згідно з дією ч.2 ст71 КАС
України ). Всі вищевикладені факти
судом першої інстанції не були взяті до
уваги при винесенні рішення.

Так, під час підготовки справи до
судового розгляду 22.05.2013 року
відповідач - Луцька об'єднана державна
податкова інспекція Волинської
області Державної податкової служби
подала до суду заяву в порядку ст.55 КАС
України, у якій просила суд апеляційної
інстанції замінити відповідача у
справі Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області Державної податкової служби на
Луцьку об'єднану державну податкову
інспекцію головного управління
Міндоходів у Волинській області.

В обґрунтування поданої відповідач
зазначає, що Луцька об'єднана державна
податкова інспекція головного
управління Міндоходів у Волинській
області є правонаступником Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби, а відтак
належним відповідачем у справі.

Так, відповідно до ст.55 КАС України - у
разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником. Усі дії,
вчинені в адміністративному процесі до
вступу правонаступника, обов'язкові
для нього в такій самій мірі, у якій
вони були б обов'язкові для особи, яку
він замінив.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне замінити сторону
відповідача Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області Державної податкової служби її
правонаступником Луцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
головного управління Міндоходів у
Волинській області

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, ОСОБА_1 26.12.2012 року подала до
Луцької ОДПІ повідомлення форми №1П
для обліку її в окремому Державному
реєстрі як особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера.

Разом з тим, 26.12.2012 року позивач,
посилаючись на релігійні переконання,
подала до Луцької ОДПІ заяву, в якій
просила здійснювати в подальшому її
облік як платника податків за раніше
встановленими формами обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
(за прізвищем, іменем та по-батькові,
роком народження та за місцем
проживання), не вносити інформацію до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів, проставити у
паспорті на сторінці 7, 8 або 9 відмітку
про наявність права здійснювати
будь-які платежі без номера облікової
картки та завірити підпис
відповідальної особи гербовою
печаткою. У вказаній заяві позивач
здійснила відмітку про те, що не
погоджується із дією норм Податкового
кодексу України, які регулюють питання
обліку осіб, що за своїм релігійним
переконанням відмовляються від
ідентифікаційного номера (а.с.7).

Крім того, у цей же день, позивач,
посилаючись на релігійні переконання,
подала до Державної податкової служби
України заяву, в якій просила не
вносити до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів інформацію про
неї та зберегти за нею форму обліку
платників податків (за прізвищем,
іменем та по- батькові, роком
народження та за місцем проживання)
(а.с.8).

Листом від 15.01.2013 року №14/Д/18-8514
Державна податкова служба України та
листом від 11.01.2013 року №85/Д//18-233 Луцька
ОДПІ повідомили позивача про те, що
облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
здійснюється за прізвищем, іменем, по
батькові та за серією і номером
паспорта. При цьому, ОСОБА_1 було
роз'яснено, що для реалізації такого
права фізична особа - платник податків,
яка відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, особисто
подає повідомлення про відмову до
органу державної податкової служби за
місцем свого проживання. При
заповненні повідомлення
використовуються дані паспорта
громадянина України та інших
необхідних документів. У паспортах
зазначених осіб органами державної
податкової служби робиться відмітка
про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта.

Не погодившись із діями відповідачів -
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби та
Державної податкової служби України
позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду за
захистом порушених, на думку позивача,
прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст.35 Конституції України,
кожен має право на свободу світогляду і
віросповідання. Це право включає
свободу сповідувати будь-яку релігію
або не сповідувати ніякої,
безперешкодно відправляти одноособово
чи колективно релігійні культи і
ритуальні обряди, вести релігійну
діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є віруючою громадянкою і за
своїми релігійними переконаннями
відмовляється від присвоєння
ідентифікаційного номеру, про що
повідомила відповідачів письмово.

Обов'язок кожного сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом визначено ст. 67
Конституції України.

Відповідно до підпунктів 63.5, 63.6 статті
63 Податкового кодексу України всі
фізичні особи - платники податків та
зборів реєструються в органах
державної податкової служби шляхом
включення відомостей про них до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом. Облік
платників податків в органах державної
податкової служби ведеться за
податковими номерами. Облік осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби, ведеться за
прізвищем, ім'ям, по-батькові і серією
та номером діючого паспорта. У
паспортах зазначених осіб органами
державної податкової служби робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта.

Пунктами 70.1, 70.2, 70.5 статті 70 Податкового
кодексу України встановлено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну податкову політику,
формує та веде Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків
(далі - Державний реєстр). Облік
фізичних осіб - платників податків, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби, ведеться в окремому
реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки.

До облікової картки фізичної особи -
платника податків та повідомлення (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків)
вноситься така інформація: прізвище,
ім'я та по батькові; дата народження;
місце народження (країна, область,
район, населений пункт); місце
проживання, а для іноземних громадян -
також громадянство; серія, номер
свідоцтва про народження, паспорта
(аналогічні дані іншого документа, що
посвідчує особу), ким і коли виданий.

Фізична особа - платник податків
незалежно від віку (як резидент, так і
нерезидент), для якої раніше не
формувалася облікова картка платника
податків та яка не включена до
Державного реєстру, зобов'язана
особисто або через законного
представника чи уповноважену особу
подати відповідному органу державної
податкової служби облікову картку
фізичної особи - платника податків, яка
є водночас заявою для реєстрації в
Державному реєстрі, та пред'явити
документ, що посвідчує особу. Фізична
особа - платник податків, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
зобов'язана особисто подати
відповідному органу державної
податкової служби повідомлення та
документи для забезпечення її обліку
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером паспорта, а також
пред'явити паспорт. Фізична особа подає
облікову картку фізичної особи -
платника податків або повідомлення
(для фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків) до
органу державної податкової служби за
своєю податковою адресою, а фізична
особа, яка не має постійного місця
проживання в Україні, - органу
державної податкової служби за місцем
отримання доходів або за
місцезнаходженням іншого об'єкта
оподаткування. Для заповнення
облікової картки фізичної особи -
платника податків використовуються
дані документа, що посвідчує особу. Для
заповнення повідомлення (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків)
використовуються дані паспорта. Форма
облікової картки фізичної особи -
платника податків та повідомлення (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків) і
порядок їх подання встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики. Фізична особа
несе відповідальність згідно із
законом за достовірність інформації,
що подається для реєстрації у
Державному реєстрі.

Нормативним актом, який регулював
відносини, які виникають при
реєстрації фізичних осіб, які є
громадянами України; іноземцями та
особами без громадянства, які постійно
проживають в Україні; іноземцями та
особами без громадянства, які не мають
постійного місця проживання в Україні,
але відповідно до законодавства
зобов'язані сплачувати податки в
Україні або є засновниками юридичних
осіб, створених на території України, -
у Державному реєстрі є Положення про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків, затверджене наказом
Державної податкової служби України
від 17.12.2010 року № 954 (дане Положення було
чинним на момент звернення ОСОБА_1 до
Луцької ОДПІ).

Згідно п.1 розділу ІІ вказаного
Положення усі фізичні особи - платники
податків та зборів реєструються в
органах державної податкової служби
шляхом включення відомостей про них до
Державного реєстру у порядку,
визначеному цим Положенням.

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
в окремому реєстрі Державного реєстру
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта
громадянина України (далі - паспорт) без
використання реєстраційного номера
облікової картки. У паспортах
зазначених осіб органами державної
податкової служби робиться відмітка
про наявність у них права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта.

Згідно п.1 розділу ІV вищенаведеного
Положення Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків формується на
основі Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів. Складовою
частиною Державного реєстру є окремий
реєстр Державного реєстру, до якого
вноситься інформація про фізичних осіб
- громадян України, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби.

Разом з тим, пунктом 70.17 ст.70
Податкового кодексу України
передбачено, що Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків
формується на основі Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів. Обліковим карткам фізичних
осіб, які на момент набрання чинності
цим Кодексом зареєстровані у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів, присвоюються
номери, що відповідають
ідентифікаційним номерам платників
податків - фізичних осіб. Документи про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів, видані контролюючими
органами у порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Кодексом, вважаються
дійсними для всіх випадків,
передбачених для використання
реєстраційних номерів облікових
карток фізичних осіб, не підлягають
обов'язковій заміні та є такими, що
засвідчують реєстрацію фізичних осіб у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності дій відповідача при
відмові позивачу обліковувати її, як
платника податків та обов'язкових
платежів за раніше встановленими
формами обліку без застосування
ідентифікаційного номеру (за
прізвищем, ім'ям, по-батькові та місцем
проживання), оскільки така відмову
суперечить вищенаведеним нормам
чинного законодавства.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає підстави для
висновку, що у випадку, коли фізична
особа через свої релігійні переконання
або інші переконання відмовилася від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомила про це органи
державної податкової служби, з
Державного реєстру підлягає
виключенню вся інформація про таку
особу.

Крім того, колегія суддів приходить до
висновку щодо протиправності дій
відповідачів щодо відмови у
здійсненні обліку позивача як платника
податків за раніше встановленими
формами обліку без застосування
цифрового ідентифікатора та ведення
обліку платника податків без
використання серії та номеру паспорту
(за прізвищем, іменем та по батькові,
роком народження та за місцем
реєстрації), оскільки такі дії вчинені
без врахування надання позивачу права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера у
відповідності до чинного на час
надання такого права законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги, заявлені
ОСОБА_1 є законодавчо обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
при ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 25.03.2013 р. по
справі № 803/506/13-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Зобов'язати Державну податкову службу
України не вносити про ОСОБА_1
інформацію до Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків.

Зобов'язати Державну податкову службу
України зберегти за ОСОБА_1 форму
обліку платників податків, про що нею
повідомлено Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області Державної податкової служби.

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області Державної податкової служби
здійснювати в подальшому облік ОСОБА_1,
як платника податків за раніше
встановленими формами обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
та ведення обліку платника податків
без використання серії та номеру
паспорта ( за прізвищем, іменем та по
батькові, роком народження та за місцем
реєстрації ).

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області Державної податкової служби не
вносити інформацію про ОСОБА_1 до
Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів.

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області Державної податкової служби
проставити у паспорті ОСОБА_1 (на
сторінці 7,8 або 9) відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без цифрового ідентифікатора
та завірити підпис відповідальної
особи гербовою печаткою.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.
Большакова

В.Я. Макарик

Постанова складена в повному обсязі
25.03.2014 року.