Справа № 805/431/14
Суддя: Мозговая Н. А.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р.
Справа № 805/431/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Мозгової Н.А.

суддів:
Буряк І.В., Бойко М.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції
України про визнання недійсним та
скасування п.4 Наказу від 23.12.2013року за
НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014року позивач, Арбітражний
керуючий ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Міністерства юстиції України про
визнання недійсним та скасування п.4
Наказу «Про анулювання свідоцтв про
право на здійснення діяльності
арбітражних керуючих» від 23.12.2013року за
НОМЕР_1, мотивуючи свої вимоги тим, що
актом позапланової перевірки від
06.11.2013року за №57 було встановлено з
боку позивача наступне грубе порушення
законодавства: п.п. б п.1 ч.1 ст.31 та ч.8
ст.30 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в частині не
спрямування суми у розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати незвільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на задоволення вимог кредиторів
першої черги; ч.1,2 ст.30 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ст.94 Глави 7 Кодексу законів про працю
України, ст.23 Закону України «Про
оплату праці» в частині здійснення
погашення вимог кредиторів не
грошовими коштами; абз.10 ч.1 ст.25 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в частині не
вжиття заходів щодо звільнення
робітників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Позивач зазначив, що висновок
Головного управління юстиції у
Донецькій області щодо порушення
арбітражним керуючим п.п. б п.1 ч.1 ст.31 та
ч.8 ст.30 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в частині не
спрямування суми у розмірі 9100,00грн. є
невірним, оскільки виплата грошових
коштів працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відповідно до приписів
п.1 ст.31 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» є виплатою
витрат пов'язаних з проведенням
ліквідаційної процедури, а саме: з
утриманням і збереженням майнових
активів підприємства та
задовольняються в першу чергу
погашення вимог кредиторів.

Стосовно порушень з боку позивача ч.1,2
ст.30 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ст.94 Глави 7
Кодексу законів про працю України, ст.23
Закону України «Про оплату праці» в
частині здійснення погашення вимог
кредиторів не грошовими коштами
позивач зазначає, що від працівників
підприємства були отримані письмові
доручення про списання заробітної
плати на рахунок погашення
заборгованості за оренду житла.

Також, позивач зазначив, що ним були
вжиті заходи щодо звільнення
робітників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, а саме: працівники були
повідомлені про звільнення відповідно
до закону, але у зв'язку з необхідністю
збереження активів підприємства
продовжували виконувати свої
обов'язки.

Крім того, Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не передбачає граничні строки
звільнення працівників
підприємства-банкрута.

Позивач зазначив, що з поданням
Дисциплінарної комісії арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) про
застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарного стягнення у
вигляді позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) від
18.12.2013року за №10 він ознайомлений не
був.

З огляду на зазначене, позивач вважає
п.4 наказу «Про анулювання свідоцтв про
право на здійснення діяльності
арбітражних керуючих» від 23.12.2013року за
НОМЕР_1, що прийнятий на підставі
подання Дисциплінарної комісії
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
про застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарного стягнення у
вигляді позбавлення права на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) від
18.12.2013року за №10 та протоколу її
засідання від 11.12.2013року за №7/12/2013
таким, що підлягає визнанню незаконним
та скасуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
надав суду заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження та заперечення проти
позову, в яких зазначив, що організація
та проведення перевірки позивача була
здійснена на законних підставах,
згідно приписів Порядку контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27.06.2013року за №1284/5.

Стосовно не вжиття заходів щодо
звільнення робітників відповідач
зазначив, що всупереч нормам ст.25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та ст.49-2
Кодексу законів про працю України
позивачем не звільнено робітників ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідач зазначив, що в порушення
п.п. б п.1 ч.1 ст.31 та ч.8 ст.30 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» позивачем
було виплачено в якості поточної
заробітної плати незвільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 9100грн.,
замість їх спрямування на задоволення
вимог кредиторів першої черги.

При цьому, позивач не надав відповідачу
документів, які підтверджують виплату
грошових коштів саме за охорону майна
зазначеним працівникам, в той же час,
арбітражним керуючим не було звільнено
зазначених працівників підприємства,
тому вони виконували свої трудові
обов'язки (бухгалтера ЖЄУ, начальника
ЖЄУ, начальника виробництва, сторожа)
та отримували заробітну плату.

Крім того, відповідач зазначив, що
позивачем порушено приписи ст.94 Глави 7
Кодексу законів про працю України, ст.23
Закону України «Про оплату праці» в
частині здійснення погашення вимог
кредиторів не грошовими коштами.

Так, за рахунок заборгованості із
заробітної плати колишніх працівників
ТОВ «Ханженковській завод двигунів»
була погашена їх заборгованість по
квартплаті в листопаді 2012року по 10
працівникам на загальну суму 3121,30грн., в
грудні 2012року по 15 працівникам на
загальну суму 2295,73грн., в січні 2013року
по 14 працівникам на загальну сум
1128,79грн., в лютому 2013року по 15
працівникам на загальну суму 1453,79грн., в
березні 2013року по 15 працівникам на
загальну суму 1394,12грн., в квітні 2013 року
по 15 працівникам на загальну суму
1919,89грн., в травні 2013року по 15
працівників на загальну суму 2228,94грн., в
червні 2013року по 17 працівникам на
загальну суму 2709,41грн., в липні 2013року
по 23 працівниках на загальну суму
3012,87грн., в серпні 2013року по 28
працівникам на загальну суму 5982,68грн.

Відповідач зазначив, що згідно
приписів Наказу Міністерства юстиції
України від 11.01.2013року за №81/5 «Про
затвердження Положення про
Дисциплінарну комісію арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)» у
Дисциплінарної комісії арбітражних
керуючих не має обов'язку
ознайомлювати арбітражного керуючого
з поданням Дисциплінарної комісії
арбітражних керуючих, в той час як
позивач був присутній на засіданні, в
якому розглядалось питання про
застосування до арбітражного
керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення.

Дослідивши та оцінивши подані доказі
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне:

Позивачу, ОСОБА_1, Міністерством
юстиції України було видано свідоцтво
про право на здійснення діяльності
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
від 23.07.2013року за НОМЕР_2, згідно Наказу
Міністерства юстиції від 03.07.2013року за
№1318/5 (арк.с.8).

Постановою Господарського суду
Донецької області від 25.10.2012 р. по
справі про банкрутство № 45/1376 ТОВ
«Ханженковській завод двигунів» було
визнане банкрутом, відносно нього була
відкрита ліквідаційна процедура,
ліквідатором було призначено
арбітражного керуючого
ОСОБА_1(арк.с.9-11).

Згідно абз.3 п.2.6 Порядку контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27.06.2013року за №1284/5 (Далі за текстом -
Порядок контролю) однією з підстав
проведення позапланової перевірки
арбітражного керуючого є звернення
(скарги) фізичних та юридичних осіб
щодо дій арбітражного керуючого з
викладенням обставин невиконання або
неналежного виконання ним покладених
на нього повноважень, з яких вбачається
необхідність проведення додаткового
контролю.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для проведення позапланової
виїзної перевірки діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час
виконання ним повноважень ліквідатора
по справі №45/137б про банкрутство ТОВ
«Ханженковський завод двигунів» стала
колективна скарга колишніх
працівників ТОВ «Ханженковський завод
двигунів» від 26.02.2013року №б/н (арк.с.76-78).

Відповідно до підпункту 2.6.1
Порядку контролю позапланова
перевірка здійснюється Міністерстом
юстиції України або територіальними
органами з питань банкрутства за
наявності доручення Міністерства
юстиції України на її проведення.

Відповідно до підпункту 2.6.2
Порядку контролю у разі надходження на
адресу територіального органу з питань
банкрутства звернення від фізичної чи
юридичної особи про невиконання або
неналежне виконання арбітражним
керуючим покладених на нього
повноважень, територіальний орган
надсилає відповідне звернення до
Міністерства юстиції України для
вирішення питання щодо проведення
позапланової перевірки.

Так, листом Управління юстиції
від 01.07.2013року за № 12-4-725 на адресу
Міністерства юстиції України була
направлена скарга на дії арбітражного
керуючого, для вирішення питання щодо
надання доручення на проведення
позапланової перевірки арбітражного
керуючого ОСОБА_1

Відповідно до підпункту 2.6.3
Порядку контролю Міністерство юстиції
України аналізує звернення, які
надійшли на його адресу, та, у разі якщо
з таких звернень вбачається
необхідність проведення додаткового
контролю з боку державного органу з
питань банкрутства, здійснює
позапланову перевірку або надає
доручення на проведення позапланової
перевірки територіальному органу з
питань банкрутства.

Міністерством юстиції України за
результатами розгляду скарги колишніх
працівників ТОВ «Ханженковський завод
двигунів», а саме громадянина ОСОБА_6 та
інших громадян від 26.02.2013 № б/н та листа
Управління юстиції від 01.07.2013року за №
12-4-725 було надано доручення від
12.08.2013року за №4928-0-413/13.2 на проведення
позапланової перевірки ОСОБА_1 під час
виконання повноважень ліквідатора ТОВ
«Ханженковський завод двигунів»
(арк.с.82).

Відповідно до пункту 2.8 Порядку
контролю, для проведення перевірки
орган державного контролю видає наказ
про проведення перевірки (арк.с.79).

Наказом начальника Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 22.08.2013року за № 1311/4 було призначено
проведення у строк з 05.09.2013року по
09.09.2013року включно, за
місцезнаходженням офісу (контори)
арбітражного керуючого: АДРЕСА_1
позапланову виїзну перевірку
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 2.11, п.2.13
Порядку контролю на підставі наказу
оформлюються посвідчення на
проведення перевірки та повідомлення
про проведення перевірки, які
підписуються керівником структурного
підрозділу органу контролю,
відповідального за виконання функції
державного органу з питань
банкрутства.

Управлінням юстиції було видано
посвідчення на проведення
позапланової виїзної перевірки від
04.09.2013року за НОМЕР_3 (арк.с.80) та
повідомлення про проведення
позапланової виїзної перевірки від
27.08.2013року за № 640 (арк.с.81).

Відповідно до пункту 2.15 Порядку
контролю повідомлення про проведення
позапланової перевірки надсилається
разом з копією документа (заяви,
скарги), який став підставою для
проведення позапланової перевірки.
Повідомлення про проведення
позапланової виїзної перевірки
надсилається разом із запитом, у якому
визначаються питання, які будуть
перевірені в межах предмета перевірки,
а також перелік документів, які
арбітражний керуючий зобов'язаний
надати комісії для перевірки, та термін
надання цих документів.

Управлінням юстиції на адресу
арбітражного керуючого було
спрямовано запит щодо надання
документів до перевірки від 23.08.2013року
за № 12-4-1150 (арк.с.83-84).

Під час проведення перевірки до
Головного управління юстиції у
Донецькій області надійшов лист від
арбітражного керуючого ОСОБА_1 від
05.09.13року за № б/н, згідно якого
арбітражний керуючий просив відкласти
проведення позапланової перевірки у
зв'язку неможливістю забезпечити умови
для її проведення через перебування на
амбулаторному лікуванні, про що надав
довідку Комунальної установи «Центру
первинної медико-санітарної допомоги
№ 2 м. Донецька амбулаторія № 1» від
05.09.13року.

Згідно з пунктом 2.17 Порядку
контролю проведення перевірки може
бути продовжено понад строки,
зазначені в пункті 2.4 цього розділу, за
рішенням органу контролю, оформленим
відповідним наказом, виключно у
виняткових випадках, якщо для
проведення перевірки необхідно
отримати в інших фізичних чи юридичних
осіб додаткову інформацію, без
отримання якої завершення проведення
перевірки є неможливим.

Наказом начальника Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 05.09.2013року за № 1358/4 були перенесені
строки позапланової виїзної перевірки
арбітражного керуючого ОСОБА_1 на
термін з 24 вересня 2013 року по 26 вересня
2013 року, включно (арк.с.89).

Управлінням юстиції видано
посвідчення на проведення
позапланової виїзної перевірки від
20.09.2013 № 327 (арк.с.12) та повідомлення про
проведення перевірки від 18.09.2013 № 730
(арк.с.85).

26 вересня 2013 року до Головного
управління юстиції у Донецькій області
надійшов лист від арбітражного
керуючого ОСОБА_1 від 25.09.13року за № б/н,
згідно якого арбітражний керуючий
повідомляв, що ним було передано
документацію ТОВ «Ханженковській
завод двигунів» арбітражному
керуючому ОСОБА_7 у зв'язку з
достроковим припиненням повноважень
ліквідатора ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» на виконання ухвали суду від
18.09.2013року по справі № 45/137Б (арк.с.15).

Наказом начальника Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 26.09.2013року за №1511/4 було продовжено
строки проведення позапланової
виїзної перевірки арбітражного
керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним
повноважень ліквідатора ТОВ
«Ханженковській завод двигунів» по
28.10.2013року включно (арк.с.87-88).

Управлінням юстиції видано
посвідчення на проведення
позапланової виїзної перевірки від
27.09.2013 № 334 (арк.с.90).

Відповідно до пункту 5.1 Порядку
контролю в останній день перевірки
орган контролю складає та підписує
Довідку у двох примірниках.

Так, за результатами
контрольного заходу комісією з
проведення перевірки була складена
Довідка про результатами позапланової
виїзної перевірки арбітражного
керуючого від 28.10.2013року за № 55
(арк.с.19-27).

Перевіркою було встановлено, що
арбітражним керуючим ОСОБА_1 під час
виконання повноважень ліквідатора по
справі №45/1376 про банкрутство ТОВ
«Ханженковській завод двигунів» у
порушення: абзацу другого частини
першої статті 23 та абзацу шостого
частини першої статті 25 Закону № 2343 в
частині не вжиття заходів, щодо
завершення підприємницької діяльності
банкрута; абзацу десятого частини
першої статті 25 Закону № 2343 в частині
не вжиття заходів щодо звільнення
робітників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5; частини другої статті 30 Закону
№ 2343 в частині не здійснення
оповіщення через засоби масової
інформації про порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна, без погоджування з
комітетом кредиторів про порядок
продажу майна банкрута, склад, умови та
строки придбання майна, а саме запасних
частин; підпункту б) пункту першого
частини першої статті 31 та частини
восьмої статті 30 Закону № 2343 в частині
не спрямування суми в розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати незвільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на задоволення вимог кредиторів
першої черги; частини 1, частини 2 статті
30 Закону № 2343, статті 94 Глави VII Кодексу
законів про працю України, статті 23
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року N 108/95-ВР із змінами та
доповненнями в частині здійснення
погашення вимог кредиторів не
грошовими коштами.

Арбітражним керуючим для
спростування висновків комісії,
викладених у довідці від 28 жовтня 2013р.
за № 55, були надані заперечення від
04.11.2013року за № б/н, в яких арбітражний
керуючий ОСОБА_1 зазначив, що ним
належним чином забезпечено здійснення
ліквідаційної процедури по справі №
45/1376 про банкрутство ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
(арк.с.28-29).

Відповідно до пункту 6.3 Порядку
контролю орган контролю зобов'язаний
протягом двох робочих днів після
завершення строку на надання
арбітражним керуючим заперечень щодо
Довідки опрацювати надані арбітражним
керуючим пояснення, зауваження,
заперечення і документи та скласти акт
перевірки.

Комісією з проведення перевірки
складений Акт позапланової виїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого від 06.11.2013 № 57 (арк.с.32-37).

За результатами перевірки
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 під час виконання ним
повноважень ліквідатора по справі
№45/1376 про банкрутство ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
встановлені наступні порушення, а саме:

абзацу другого частини першої
статті 23 та абзацу шостого частини
першої статті 25 Закону № 2343 в частині
не вжиття заходів, щодо завершення
підприємницької діяльності банкрута;

абзацу десятого частини першої
статті 25 Закону № 2343 в частині не
вжиття заходів щодо звільнення
робітників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5;

підпункту б) пункту першого
частини першої статті 31 та частини
восьмої статті 30 Закону № 2343 в частині
не спрямування суми в розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати незвільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на задоволення вимог кредиторів
першої черги;

частини 1, частини 2 статті 31
Закону № 2343, статті 94 Глави VII Кодексу
законів про працю України, статті 23
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року N 108/95-ВР із змінами та
доповненнями в частині здійснення
погашення вимог кредиторів не
грошовими коштами.

Згідно частини третьої підпункту
6.4.3 Порядку контролю у резолютивній
частині акта перевірки окремо
зазначаються порушення, щодо яких
органом контролю буде винесено
розпорядження про усунення порушень,
та порушення, щодо яких буде винесено
припис про недопущення повторних
порушень.

Так, Актом позапланової перевірки
від 06.11.2013року за № 57 встановлено, що
порушення є такими, що не можливо
усунути, у зв'язку з чим вони підлягають
включенню до Припису про недопущення
повторних порушень.

Згідно п.6.11 Порядку контролю у
разі виявлення за результатами
перевірки порушень, які є підставою для
внесення державним органом з питань
банкрутства до Дисциплінарної комісії
подання щодо застосування до
арбітражного керуючого дисциплінарних
стягнень, орган контролю обов'язково
зазначає про це в акті перевірки. У
такому випадку припис та (або)
розпорядження не складаються до
моменту прийняття Дисциплінарною
комісією рішення за результатом
розгляду подання.

Відповідно до абзацу шостого
пункту 7.1 Порядку контролю,
встановлено, що однією з підстав для
притягнення арбітражного керуючого до
дисциплінарної відповідальності є
грубе порушення арбітражним керуючим
законодавства під час виконання
повноважень, що призвело до грубого
порушення прав та законних інтересів
боржника та (або) кредиторів боржника
(банкрута).

В акті перевірки від 06.11.2013року за
№ 57 зазначено, що за результатами
перевірки виявлено грубе порушення,
яке є підставою для внесення державним
органом з питань банкрутства до
Дисциплінарної комісії подання щодо
застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарних стягнень, а
саме: п.п. б п.1 ч.1 ст.31 та ч.8 ст.30 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в частині не
спрямування суми у розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати незвільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на задоволення вимог кредиторів
першої черги; ч.1,2 ст.30 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ст.94 Глави 7 Кодексу законів про працю
України, ст.23 Закону України «Про
оплату праці» в частині здійснення
погашення вимог кредиторів не
грошовими коштами; абз.10 ч.1 ст.25 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в частині не
вжиття заходів щодо звільнення
робітників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Судом встановлено, що Управлінням
з питань банкрутства було винесено
подання №49 від 21.11.2013року про
накладення на арбітражного керуючого
ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення
(арк.с.73).

Згідно витягу з протоколу
засідання Дисциплінарної комісії
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
за №07/12/13 від 11.12.2013року комісією було
вирішено застосувати до арбітражного
керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне
стягнення у вигляді позбавлення права
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) на
підставі подання за №49 від 21.11.2013року
(арк.с.74-75).

Пунктом 4 Наказу Міністерства
юстиції України від 23.12.2013року за
НОМЕР_1 про анулювання свідоцтв про
право на здійснення діяльності
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів), виданих, зокрема, ОСОБА_1,
відповідно до п.5 ч.1 ст.112 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
п.16 Порядку видачі свідоцтва про право
на здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора),
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 14.01.2013року за №93/5 з
урахуванням протоколу Дисциплінарної
комісії арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) від 11.12.2013року
за №7/12/2013року було анульовано
свідоцтво про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за НОМЕР_2 від
23.07.2013року, видане ОСОБА_1 (арк.с.31).

Як зазначалось раніше, перевіркою
позивача було, зокрема, встановлено
порушення абзацу десятого частини
першої статті 25 Закону №2343 в частині не
вжиття заходів щодо звільнення
робітників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Згідно ст. 33 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
після визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
ліквідатор здійснює звільнення
працівників боржника.

Відповідно до абзацу десятого
частини першої статті 25 Закону № 2343 під
час виконання повноважень ліквідатора
арбітражний керуючий зобов'язаний
повідомити працівників банкрута про їх
звільнення та здійснити його
відповідно до законодавства України
про працю.

Згідно з частиною першою статі 49-2
Кодексу законів про працю України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Відповідно до частини третьою
статі 49-2 Кодексу законів про працю
України водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Згідно приписів статті 40 Кодексу
законів про працю України від 10.12.71 р.
визначено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його дії можуть бути
розірвані власником або уповноваженим
ним органом, зокрема, у випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації.

Таким чином, ліквідація
підприємства є підставою для
розірвання трудового договору.

Згідно з Господарським кодексом
України від 16.01.2003 р. № 436-ІУ (зі змінами
та доповненнями) ліквідація -
припинення діяльності суб'єкта
господарювання.

Зокрема, суб'єкт господарювання
ліквідується: за ініціативою осіб
(власника чи уповноваженого ним органу,
засновників суб'єкта господарювання чи
їх правонаступників); у зв'язку із
закінченням строку, на який він
створювався, чи у разі досягнення мети,
заради якої його було створено; у разі
визнання його в установленому порядку
банкрутом; у разі скасування його
державної реєстрації.

Судом встановлено, що арбітражним
керуючим було видано наказ від
06.11.2012року за № 3 про повідомлення
працівників ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» про майбутнє звільнення на
протязі двох місяців (арк.с.117).

Робітники, зокрема, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були ознайомлені
з тим, що будуть звільнені до 08.01.2013року.

З описовою частини акта перевірки
та заперечень відповідача вбачається,
що під час перевірки Головним
управлінням юстиції у Донецькій
області були досліджені письмове
повідомлення від 07.11.2012року за № 487/10
працівника ОСОБА_5 про звільнення у
зв'язку з банкрутством підприємства до
08.01.2013року, з якого вбачається, що
ОСОБА_5 було ознайомлено з
повідомленням особисто, письмове
повідомлення від 07.11.2012року за № 486/10
працівника ОСОБА_3 про звільнення у
зв'язку з банкрутством підприємства до
08.01.2013року, з якого вбачається, що
ОСОБА_3 було ознайомлено з
повідомленням особисто, письмове
повідомлення від 07.11.2012року за №485/10
працівника ОСОБА_2 про звільнення у
зв'язку з банкрутством підприємства до
08.01.2013року, з якого вбачається, що
ОСОБА_2 було ознайомлено з
повідомленням особисто, письмове
повідомлення від 07.11.2012року за № 489/10
працівника ОСОБА_4 про звільнення у
зв'язку з банкрутством підприємства до
08.01.2013року, з якого вбачається, що
ОСОБА_4 було ознайомлено з
повідомленням особисто.

Проте, на момент проведення
перевірки ОСОБА_5 (сторож) звільнено не
було, ОСОБА_3 (начальник ЖЄУ) звільнено
не було, ОСОБА_2 (бухгалтер ЖЄУ)
звільнено не було, ОСОБА_4 (начальник
виробництва) звільнено не було.

Відповідно до ст. 2411 Кодексу
законів про працю України строки
виникнення і припинення трудових прав
та обов'язків обчислюються роками,
місяцями, тижнями і днями. Коли строки
визначаються днями, то їх обчислюють з
дня, наступного після того дня, з якого
починається строк.

Отже, наказом від 06.11.2012року за № 3
про повідомлення про звільнення було
обумовлено звільнення працівників до 08
січня 2013 року, що з урахуванням
приписів ст.2411 Кодексу законів про
працю України свідчить про припинення
трудових прав зазначених працівників з
09 січня 2013 року.

Наведене кореспондує з приписами
п. 2.26 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої сумісним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.93р. за № 58,
який передбачає, що днем звільнення
вважається останній день роботи.

Відповідно до ст. 47 Кодексу
законів про працю України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені у ст. 116 Кодексу законів про
працю України.

Суд не приймає до уваги доводи
позивача стосовно того, що працівники
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
здійснювали функції щодо забезпечення
збереження активів підприємства,
оскільки позивачем не надано жодних
доказів в підтвердження даного факту.

При цьому, відповідачем було
зазначено, що протягом 2012-2013років з
банківського рахунку ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
здійснювались перерахування грошових
коштів на охорону майна на загальну
суму 30700,00грн.

Таким чином, суд дійшов висновку
щодо порушення позивачем приписів
абзацу десятого частини першої статті
25 Закону №2343 в частині не вжиття
заходів щодо звільнення робітників ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Стосовно порушення позивачем
підпункту б) пункту першого частини
першої статті 31 та частини восьмої
статті 30 Закону № 2343 в частині не
спрямування суми в розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати не звільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, на задоволення вимог
кредиторів першої черги, суд зазначає
наступне.

Згідно відомостей щодо розподілу
заробітної плати ТОВ «Ханженковській
завод двигунів» арбітражним керуючим
було здійснено виплату заробітної
плати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
період з листопада 2012року по липень
2013року на загальну суму 9100грн., що не
заперечується сторонами по справі.

Згідно підпункту б) пункту
першого частини першої статті 31 Закону
№ 2343, кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються на задоволення
вимог кредиторів, у порядку,
встановленому цією статтею: у першу
чергу задовольняються: вимоги щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати за три місяці роботи, що
передують порушенню справи про
банкрутство чи припиненню трудових
відносин у разі звільнення працівника
до порушення зазначеної справи,
грошової компенсації за всі
невикористані дні щорічної відпустки
та додаткової відпустки працівникам,
які мають дітей, право на які виникло
протягом двох років, відпрацьованих до
порушення справи про банкрутство чи
припинення трудових відносин, інших
коштів, належних працівникам у зв'язку
з оплачуваною відсутністю на роботі
(оплата часу простою не з вини
працівника, гарантії на час виконання
державних або громадських
обов'язків, гарантії і компенсації
при службових відрядженнях, гарантії
для працівників, що направляються для
підвищення кваліфікації, гарантії для
донорів, гарантії для працівників, що
направляються на обстеження до
медичного закладу, соціальні виплати у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності за рахунок коштів
підприємства тощо), право на які
виникло протягом трьох останніх
місяців до порушення справи про
банкрутство чи припинення трудових
відносин, а також вихідної допомоги,
належної працівникам у зв'язку з
припиненням трудових відносин, у тому
числі відшкодування кредиту,
отриманого на ці цілі: витрати Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб, що
пов'язані з набуттям ним прав кредитора
щодо банку, - у розмірі всієї суми
відшкодування за вкладами фізичних
осіб; вимоги кредиторів за договорами
страхування; витрати, пов'язані з
провадженням у справі про банкрутство
в господарському суді та роботою
ліквідаційної комісії, у тому числі:
витрати на оплату державного мита;
витрати заявника на публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство; витрати на публікацію в
офіційних друкованих органах
інформації про порядок продажу майна
банкрута; витрати на публікацію в
засобах масової інформації про
поновлення провадження у справі про
банкрутство у зв'язку з визнанням
мирової угоди недійсною; витрати
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією,
ліквідатора), пов'язані з утриманням і
збереженням майнових активів банкрута;
витрати кредиторів на проведення
аудиту, якщо аудит проводився за
рішенням господарського суду за
рахунок їх коштів; витрати на оплату
праці арбітражних керуючих
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) в порядку,
передбаченому статтею 27 цього Закону.

Згідно пункту другому частини
першої статті 31 Закону № 2343 у другу
чергу задовольняються вимоги, що
виникли із зобов'язань банкрута перед
працівниками підприємства-банкрута (за
винятком повернення внесків членів
трудового колективу до статутного
капіталу підприємства), крім вимог,
задоволених у першу чергу, зобов'язань,
що виникли внаслідок заподіяння шкоди
життю та здоров'ю громадян, шляхом
капіталізації відповідних платежів, у
тому числі до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України за громадян, які
застраховані в цьому Фонді, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, зобов'язань зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, з повернення
невикористаних коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, а також вимоги
громадян - довірителів (вкладників)
довірчих товариств або інших суб'єктів
підприємницької діяльності, які
залучали майно (кошти) довірителів
(вкладників).

Згідно з частиною другою статті 31
Закону № 2343 вимоги кожної наступної
черги задовольняються в міру
надходження на рахунок коштів від
продажу майна банкрута після повного
задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до частини третьої
статті 31 Закону № 2343 у разі
недостатності коштів, одержаних від
продажу майна банкрута, для повного
задоволення всіх вимог однієї черги
вимоги задовольняються пропорційно
сумі вимог, що належить кожному
кредиторові однієї черги.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача стосовно того, що виплата
поточної заробітної плати працівникам
ТОВ «Ханженковській завод двигунів»
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є
виплатою на видатки, що пов'язані з
проведенням ліквідаційної процедури
та збереженням майнових активів
підприємства, оскільки до установи
банку (ПАТ КБ «ПриватБанк») головним
бухгалтером підприємства було подано
відомості щодо розподілу заробітної
плати ТОВ «Ханженковській завод
двигунів» (арк.с.139-147), в яких виплати
грошові кошти працівникам ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за період
з листопада 2012року по липень 2013року
були виплачені з призначенням платежу
саме « заробітна плата».

Таким чином, арбітражним
керуючим не було надано суду
документів, які підтверджують виплату
грошових коштів саме за здійснення
заходів щодо збереження майнових
активів підприємства працівникам ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

За таких підстав, суд дійшов
висновку про порушення позивачем
підпункту б) пункту першого частини
першої статті 31 та частини восьмої
статті 30 Закону № 2343 в частині не
спрямування суми в розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати не звільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, на задоволення вимог
кредиторів першої черги.

Щодо встановленого перевіркою
порушення позивачем частини 1, частини 2
статті 31 Закону № 2343, статті 94 Глави VII
Кодексу законів про працю України,
статті 23 Закону України «Про оплату
праці» від 24 березня 1995 року за N 108/95-ВР
із змінами та доповненнями в частині
здійснення погашення вимог кредиторів
не грошовими коштами, суд зазначає
наступне.

Згідно приписів статті 94 Глави VII
Кодексу законів про працю України
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до приписів статті 23
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року за N 108/95-ВР із змінами та
доповненнями, заробітна плата
працівників підприємств на території
України виплачується у грошових
знаках, що мають законний обіг на
території України. Виплата заробітної
плати у формі боргових зобов'язань і
розписок або у будь-якій іншій формі
забороняється.

Крім того, нормами статті 28
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року N 108/95-ВР із змінами та
доповненнями, обумовлено, що у разі
банкрутства підприємства чи
ліквідації його у судовому порядку
зобов'язання перед працівниками такого
підприємства щодо заробітної плати,
яку вони повинні одержати за працю
(роботу, послуги), виконану у період, що
передував банкрутству чи ліквідації
підприємства, виконуються відповідно
до Закону України "Про банкрутство".

Згідно частини 1 статті 30 Закону
№ 2343 погашення вимог кредиторів
здійснюється виключно тільки
грошовими коштами, які одержані від
продажу майна банкрута, спрямовуються
на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини 2 статті 30
Закону № 2343 вимоги кожної наступної
черги задовольняються в міру
надходження на рахунок коштів від
продажу майна банкрута після повного
задоволення вимог попередньої черги.

Згідно приписів пункту другого частини
першої статті 31 Закону 2343 поточна
заробітна плата відноситься до
задовольняння вимог другої черги.

При цьому в порушення зазначених норм
позивачем було здійснено погашення
поточної заборгованості із заробітної
плати незвільнених працівників в
розмірі 9100,00грн., при наявності
непогашених вимог кредиторів першої
черги.

Судом встановлено, що позивачем було
здійснено погашення вимог кредиторів
першої черги (заборгованість за
заробітною платою колишнім
працівникам ТОВ «Ханженковській завод
двигунів») шляхом взаємозаліку, а саме:
заборгованість колишніх працівників
ТОВ «Ханженковській завод двигунів» за
договорами оренди житла (квартирна
плата) погашалася за рахунок
заборгованості із заробітної плати
перед колишніми працівниками ТОВ
«Ханженковській завод двигунів» за
період: в листопаді 2012року по 10
працівникам на загальну суму 3121,30грн., в
грудні 2012року по 15 працівникам на
загальну суму 2295,73грн., в січні 2013року
по 14 працівникам на загальну сум
1128,79грн., в лютому 2013року по 15
працівникам на загальну суму 1453,79грн., в
березні 2013року по 15 працівникам на
загальну суму 1394,12грн., в квітні 2013 року
по 15 працівникам на загальну суму
1919,89грн., в травні 2013року по 15
працівників на загальну суму 2228,94грн., в
червні 2013року по 17 працівникам на
загальну суму 2709,41грн., в липні 2013року
по 23 працівниках на загальну суму
3012,87грн., в серпні 2013року по 28
працівникам на загальну суму 5982,68грн.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на приписи ст.24 Закону України
«Про оплату праці», оскільки згідно ч.5
ст.24 Закону України «Про оплату праці»
за особистою письмовою згодою
працівника виплата заробітної плати
може здійснюватися через установи
банків, поштовими переказами на
вказаний ними рахунок (адресу) з
обов'язковою оплатою цих послуг за
рахунок роботодавця.

При цьому, зазначена норма закону не
передбачає здійснення взаємозаліку в
рахунок погашення заробітної плати
працівників.

Виходячи з вищевикладеного,
погашення вимог кредиторів
здійснюється виключно грошовими
коштами, як наслідок не допускається
здійснення погашення вимог кредиторів
іншими засобами (шляхом взаємного
заліку).

Проаналізувавши наведені норми,
суд дійшов висновку про порушення з
боку позивача частини 1, частини 2
статті 31 Закону № 2343, статті 94 Глави VII
Кодексу законів про працю України,
статті 23 Закону України «Про оплату
праці» від 24 березня 1995 року за N 108/95-ВР
із змінами та доповненнями в частині
здійснення погашення вимог кредиторів
не грошовими коштами.

При цьому суд зазначає, що згідно
п.7.5 Порядку контролю рішення щодо
накладення дисциплінарного стягнення
може бути прийняте Дисциплінарною
комісією протягом двох місяців з дня
виявлення проступку, але не пізніше
одного року з дня його вчинення.

Як вже зазначалось раніше,
відносно позивача було прийнято
подання за №49 від 21.11.2013року про
накладення на арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення за наступні
порушення, встановлені актом
перевірки:

- частини 1, частини 2 статті 31
Закону № 2343, статті 94 Глави VII Кодексу
законів про працю України, статті 23
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року за N 108/95-ВР із змінами та
доповненнями в частині здійснення
погашення вимог кредиторів не
грошовими коштами за період з
листопада 2012року по серпень 2013року;

- підпункту б) пункту першого
частини першої статті 31 та частини
восьмої статті 30 Закону № 2343 в частині
не спрямування суми в розмірі 9100,00грн.,
виплаченої в якості поточної
заробітної плати не звільненим
працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з листопада 2012року по липень
2013року;

- приписів абзацу десятого
частини першої статті 25 Закону №2343 в
частині не вжиття заходів щодо
звільнення робітників ТОВ
«Ханженковській завод двигунів»
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
09.01.2013року по теперішній час.

З аналізу вищенаведеного
вбачається, що Дисциплінарною комісією
було прийнято рішення щодо накладення
дисциплінарного стягнення відносно
позивача в межах строку, передбаченого
п.7.5 Порядку контролю.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За таких обставин, суд приходить
до висновку, що відповідачем факт
вчинення порушень, зазначених в акті
перевірки від 06.11.2013 року за №57
доведений, а вимоги позивача щодо
визнання недійсним та скасування п.4
Наказу Міністерства юстиції України
від 23.12.2013року за НОМЕР_1 є такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86,
94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України
про визнання недійсним та скасування
п.4 Наказу Міністерства юстиції України
від 23.12.2013року за НОМЕР_1 «Про
анулювання свідоцтв про право на
здійснення діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
виданих ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У випадку подання
апеляційної скарги постанови, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Головуючий суддя
Мозговая Н. А.

Судді
Буряк І.В.

Бойко М.І.