Справа № 2а-9451/12/1370
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/56245/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової служби у
Львівській області, третя особа: голова
Державної податкової служби у
Львівській області Пекарчук В.С. про
скасування наказу та поновлення на
роботі,

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
служби у Львівській області, третя
особа: голова Державної податкової
служби у Львівській області Пекарчук
В.С. про скасування наказу та
поновлення на роботі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року скасовано постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
14 лютого 2013 року, а позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без розгляду.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на допущені судом
апеляційної інстанції порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального права, правова
оцінка обставинам у справі дана вірно,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом ДПС України від
03.05.2012 № 278-о ОСОБА_2 звільнено з посади
начальника управління контролю за
відшкодуванням податку на додану
вартість ДПА у Львівській області за
пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України.

Також судами встановлено, що про своє
звільнення ОСОБА_2 дізнався в день
його винесення, тобто 03 травня 2012 року.

Разом з цим, з адміністративним
позовом до суду про скасування наказу
№278-о від 03.05.2012 про звільнення,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, ОСОБА_2 звернувся
лише 05 листопада 2012 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що позивачем без поважних причин
було пропущено встановлений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строк звернення до суду з даним
позовом.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 3 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Згідно з приписами частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

За таких обставин, враховуючи
відсутність належних доказів про
поважність причин пропуску строку,
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
адміністративний позов підлягає
залишенню без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової служби
у Львівській області, третя особа:
голова Державної податкової служби у
Львівській області Пекарчук В.С. про
скасування наказу та поновлення на
роботі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній