Справа № 2-а-11513/11/1527
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-11513/11/1527

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Кисельов В.К. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на постанову Суворовського
районного суду м. Одеси від 21 грудня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про виплати інваліду
війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 21 грудня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Зобов'язано Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради провести перерахунок та
здійснити виплату позивачу, як
учаснику бойових дій, щорічної
одноразової грошової допомоги до 5-го
травня згідно положень ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за 2011
рік в розмірі десяти мінімальних
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком на рівні
прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність на
відповідний період, за відрахуванням
суми отриманої одноразової грошової
допомоги у 2011 році.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в
частині задоволених вимог, відповідач
надав до суду апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вищезазначене рішення та
постановити нове, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити у
повному обсязі.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є інвалідом війни І групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням та довідкою МСЕК, та не
заперечується відповідачем.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції позивач посилався на те, що
виплата йому разової грошової допомоги
до 5 травня здійснювалась у розмірі
меншому, ніж передбачено ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у
зв'язку з чим просив стягнути з
відповідача недоплачені суми
зазначеної допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог,
зважаючи на наступне.

Так, відповідно до статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога, зокрема, інвалідам І
групи у розмірі 10 мінімальних пенсій за
віком.

Позивачу у 2011 році виплачена допомога
до 5 травня у розмірі, що передбачений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 341 від 04.04.2011 року «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», що є значно меншим, ніж
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
встановлено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Однак, зміни, внесені підпунктом «б»
підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 року «Про державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року N 10-рп/2008).

Після визнання зазначених положень
неконституційними, ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» відновила свою
дію у попередній редакції.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України
на 2011 рік.

Таким чином, оскільки у 2011 році дія ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» зупинена не була, та іншого
порядку здійснення вказаних виплат
Законом передбачено не було, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що щорічна разова грошова
допомога інваліда війни І групи до 5
травня повинна виплачуватися у
розмірі, що становить 10 мінімальних
пенсій за віком.

Крім того, слід зазначити, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», оскільки
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
застосуванню підлягає саме Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України.

Також, слід зазначити, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
при обчисленні щорічної разової
грошової допомоги інвалідам війни за
основу береться розмір мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність
визначається щорічно в Законі України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
розміри разової грошової допомоги до
п'ятого травня позивачу повинні
нараховуватись виходячи з вказаних
розмірів прожиткового мінімуму.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції доходячи
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для виплати позивачу
одноразової грошової допомоги у
розмірі десяти мінімальних пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком на рівні прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність на відповідний період,
посилаючись на положення ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», яка
регулює порядок виплати одноразової
грошової допомоги інвалідам війни до 5
травня, та відповідно регулює спірні
правовідносини, помилково в описовій,
мотивувальній та резолютивній
частинах оскаржуваного рішення вказує,
що позивач є учасником бойових дій, що
суперечить змісту наявного в
матеріалах справи відповідного
посвідченням позивача. Однак,
зазначені посилання суду першої
інстанції не призвели до неправильного
вирішення спору, оскільки суд першої
інстанції вирішуючи справу застосував
саме положення ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», яка регулює
порядок виплати одноразової грошової
допомоги до 5 травня інвалідам війни,
яким і є позивач.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції вірно застосовано
норми матеріального права, спір по суті
вирішено вірно, помилкове визначення
статусу позивача не призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України,
підлягає зміні в частині визначення
статусу позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради на постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 21 грудня 2011 року - залишити без
задоволення.

Постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 21 грудня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про виплати інваліду війни -
змінити, зазначивши в її описовій,
мотивувальній та резолютивній
частинах статус позивача «інвалід
війни І групи» замість «учасник
бойових дій».

В іншій частині постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 21 грудня 2011 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/