Справа № 2а-13549/10/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/12563/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у письмовому
провадженні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011 у
справі №2а-13549/10/2670 за позовом Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.11.2010, позовні вимоги Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва далі-ДПІ у
Святошинському районі м.Києва,
позивач) до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (далі-СПД ОСОБА_1,
відповідач) про стягнення
заборгованості - задоволено. Стягнуто
з СПД ОСОБА_1 на користь ДПІ у
Святошинському районі м.Києва
заборгованість по податку з доходів
найманих працівників у розмірі
12060,54грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.11.2010 скасовано та
прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у Святошинському
районі міста Києва 02.03.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 14.03.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просив
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011, залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12.11.2010.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема, п.9.6 ст.9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (далі-Закон України
№889-VI) п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України
«Про погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
(далі-Закон України №2181-ІІІ).

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
звернення з даним позовом стало
виникнення у відповідача
заборгованості по податку з доходів
найманих працівників у розмірі
12060,54грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виніс рішення в
порядку скороченого провадження.

Суд апеляційної інстанції з таким
рішенням не погодився вказавши на те,
що обставини, на яких ґрунтуються
рішення, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими є не доведеними, та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог виходив лише з того, що факт
використання найманих працівників
СПД ОСОБА_1 не встановлено.

Проте, суд касаційної інстанції з
такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій не погоджується,
вважає їх помилковими та передчасними
з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України
№2181-III податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Згідно з п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України
№2181-III узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені ст. 5
вказаного Закону, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

За змістом п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст.5 вказаного
Закону податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
ст. 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених п.п.5.2.2
цього пункту, а саме у разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
невірно визначив суму податкового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з
питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати.

Для правильного вирішення питання щодо
стягнення податкового боргу
необхідним є встановлення факту щодо
наявності або відсутності такого
боргу підтвердженого належними
доказами.

Як на підставу своїх вимог, податковий
орган посилається на те, що податковий
борг виник згідно податкових
повідомлень-рішень №/0 від 04.05.2009
та №/0 від 04.03.2010, винесених на
підставі поданих відповідачем
декларацій. Зазначені обставини
відповідачем не заперечуються.

Разом з тим, в порушення вимоги
процесуального законодавства, щодо
з'ясування усіх обставин у справі,
судами вищезазначене залишено поза
увагою та не з'ясовано обставин щодо
виникнення податкового боргу,
заявленого до стягнення.

Оскільки встановлення
вищезазначених обставин вимагає
дослідження нових доказів, що
знаходиться поза межами касаційного
розгляду справи, встановлених ст.220
Кодексу адміністративного судочинства
України, справа підлягає направленню
на новий розгляд до суду першої
інстанції із скасуванням ухвалених
судових рішень судів попередніх
інстанцій, як таких що не відповідають
вимогам ст.159 цього Кодексу.

Під час нового розгляду справи
суду першої інстанції слід взяти до
уваги викладене у цій ухвалі, виконати
вимоги процесуального законодавства,
зокрема ч.4 та ч.5 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України щодо з'ясування усіх обставин у
справі, ст.86 цього Кодексу щодо оцінки
доказів та в залежності від
встановленого і у відповідності з
нормами матеріального права вирішити
спір.

Керуючись ст.ст. 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 та
ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
міста Києва задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.11.2010 та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М.
Лосєв