Справа № 2а-5949/12/1070
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/800/33459/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу,

встановила:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано протиправним
накази начальника Головного
управління МВС України в Київській
області №868 від 11.10.2010 та №870 о/с від
22.10.2010 про звільнення ОСОБА_2 з посади
оперуповноваженого групи кримінальної
міліції у справах дітей Борівського
селищного відділення міліції
Фастівського МВ ГУМВС України в
Київській області. Поновлено ОСОБА_2 на
посаді оперуповноваженого групи
кримінальної міліції у справах дітей
Борівського селищного відділення
міліції Фастівського МВ ГУМВС України
в Київській області. Стягнуто з
Головного управління МВС України в
Київській області на користь ОСОБА_2
розмір середнього заробітку за один
рік в сумі 24989,16 грн. за час вимушеного
прогулу. В решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року змінено мотивувальну частину
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року.

Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Київській
області подало касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
просить, постанову Київського
окружного адміністративного суду від 23
січня 2013 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2013 року скасувати та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, оскільки рішення суду
апеляційної інстанції постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що ОСОБА_2 з 09.03.2005
проходила службу в органах внутрішніх
справ на різних посадах, з 16.09.2009 - на
посаді оперуповноваженого ВКМСД
Борівського СВМ Фастівського МВ ГУ МВС
України в Київській області.

Наказом Головного управління МВС
України в Київській області від 11.10.2010
№868 ОСОБА_2 було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України за підпунктом
"є" пункту 64 (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України та
наказом Головного управління МВС
України в Київській області від 22.10.2010
№870 о/с ОСОБА_2 було звільнено з органів
внутрішніх справ за підпунктом "є"
пункту 64 (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України, з
22.10.2010.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про неправомірність винесення
оскаржуваних позивачем наказів з
огляду на наступне.

Звільненню позивача зі служби
передувало службове розслідування, за
результатами якого встановлено, що дні
невиходу на службу оперуповноваженого
групи кримінальної міліції у справах
дітей Борівського селищного
відділення міліції Фастівського МВ
ГУМВС України в Київській області
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2
29.09.2010 та 30.09.2010 визнано прогулами.

За порушення службової дисципліни,
статті 7 Дисциплінарного статуту,
працівника органів внутрішніх справ
України, що виразились в невиході на
службу без поважних причин, порушення
транспортної дисципліни
оперуповноваженого групи кримінальної
міліції у справах дітей Борівського
СВМ Фастівського МВ ГУМВС України в
Київській області старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_2 звільнено з органів
внутрішніх справ за підпунктом "є"
пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік), зокрема за порушення
дисципліни.

Відповідно до пункту 6 статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень, як звільнення з посади.

Вимогами статті 14 цього Статуту
передбачено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Судами встановлено, що позивач 29.09.2010
прибула на робоче місце для виконання
своїх функціональних обов'язків, що
підтверджується показами свідка
ОСОБА_3 та рапортом начальника ВКМСД
Броварського СВМ Фастівського МВ ГУ
МВС України в Київській області Борщук
С. Доказів відсутності на робочому
місці 29.09.2010 протягом більше 3-х годин,
відповідачем надано не було.

Також судами встановлено що,
перебуваючи в смт. Борова, у позивача
погіршився стан здоров'я, у зв'язку з
чим вона звернулась до Боровської
дільничної лікарні, де була оглянута та
поставлено діагноз ОРВІ (+), та
направлено до Фастівської лікарні для
подальшого обстеження та здачі
аналізів. 30 вересня 2010 року за
направленням Борівської дільничної
лікарні, ОСОБА_2 звернулась до вузлової
лікарні ст. Фастів, де їй поставлено
діагноз «Гострий гастроентероколіт та
видано лікарняний лист від 30.09.2010 серії
АВЗ №256058.

Щодо посилань відповідача, на той факт,
що ОСОБА_2 керувала транспортним
засобом з явними ознаками алкогольного
чи наркотичного сп'яніння, судами
встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП,
керування транспортними засобами
особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а також передача керування
транспортним засобом особі, яка
перебуває в стані такого сп'яніння чи
під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмова особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Згідно висновку щодо результатів
медичного огляду, з метою виявлення
стану алкогольного сп'яніння від 29.09.2010
№19, у ОСОБА_2 ознак сп'яніння не
виявлено.

Доказом керування автомобілем особою,
яка перебуває в стані алкогольного чи
наркотичного сп'яніння є протокол про
адміністративне правопорушення, однак
доказів підтверджуючих, що позивач
знаходилась в стані алкогольного чи
наркотичного сп'яніння не надано.

В період з 21.09.2010 по 31.12.2010.
адміністративних порушень ПДР
стосовно ОСОБА_2, в базі даних ДАІ не
зареєстровано, адміністративні
протоколи стосовно зазначеної особи не
складались.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правомірними та погоджується з
висновками судів попередніх
інстанцій, що накази Головного
управління МВС України в Київській
області від 11.10.2010 №868 та від 22.10.2010 №870
о/ про притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2 у вигляді
звільнення її з органів внутрішніх
справ України, є протиправними.

Згідно з пунктом 24 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді). У разі поновлення на
роботі (посаді) орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно вирішує
питання про виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Оскільки судом першої інстанції були
зроблені правильні висновки про
поновлення позивача на посаді, але не
вірно зроблено посилання на норми
Кодексу законів про працю України при
обґрунтуванні стягнення середній
заробітку за час вимушеного прогулу,
то судом апеляційної інстанції вірно
змінено мотивувальну частину рішення
суду першої інстанції, включивши в
мотивувальну частину рішення
вказівку на те, що стягнення коштів за
час вимушеного прогулу в
врегульовано пунктом 24 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального та процесуального
права. Оскаржувані судові рішення є
законними та обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
обґрунтованість задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 щодо скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 23
січня 2013 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній