Справа № 694/1389/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
694/1389/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Нестерук Т.М.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Безименної Н.В.,

суддів -
Бєлової Л.В. та Аліменка В.О.,

секретаря -
Проценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на ухвалу Звенигородського
районного суду Черкаської області від 2
жовтня 2013 року за заявою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Черкаській області
Осадчого В.В. про встановлення чи зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 2 жовтня 2013
року заяву головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області Осадчого В.В. про встановлення
чи зміну способу та порядку виконання
рішення суду задоволено: змінено
спосіб і порядок виконання постанови
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 31 жовтня 2011 року
(виконавчий лист № 2-а-7457/11 від 29.05.2013
року) шляхом зміни зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі здійснити
виплату пенсії ОСОБА_3 за період з 27.03.2011
року по 22.07.2011 року з підвищенням
відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і
додаткової пенсії в розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно ст.. 51 вказаного
Закону в сумі 3 988 (три тисячі дев'ятсот
вісімдесят вісім) грн. 45 коп. на
стягнення цих виплат з боржника на
користь стягувача.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області звернулося із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
зміна судом способу і порядку
виконання рішення шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області виплат,
суперечить нормам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки забороняється
використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені цим Законом.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції скасуванню, виходячи з
наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 31 жовтня 2011
року зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області здійснити
перерахунок та виплату з 27.03.2011 року по
22.07.2011 року включно до пенсії ОСОБА_3,
відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
однієї мінімальної пенсії за віком;
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком, виходячи з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та визначеного
законом прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Звенигородського районного суду
Черкаської області та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області Осадчий В.В. просив змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що «захист порушеного права у
судовому рішенні» і «спосіб виконання
судового рішення» не є тотожними
поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Наведена позиція також викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

З врахуванням наведеного, ухвала
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 2 жовтня 2013 року
підлягає скасуванню, як така, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права, з постановленням
нової ухвали про відмову в задоволенні
заяви.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області - задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного
суду Черкаської області від 2 жовтня 2013
року - скасувати та постановити нову,
якою у задоволенні заяви головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Черкаській області
Осадчого В.В. про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання рішення
суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17
березня 2014 року.

Головуючий суддя
Н.В. Безименна

Судді
Л.В. Бєлова

В.О. Аліменко

.

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Бєлова Л.В.

Аліменко В.О.