Справа № 818/224/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 р.Справа № 818/224/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
06.02.2014р. по справі № 818/224/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східно-будівельне
об'єднання"

до Державної податкової інспекції
у м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Східно-будівельне
об'єднання", звернувся до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому
просив суд визнати недійсним та
скасувати повідомлення - рішення від 25
жовтня 2013 року № Державної
податкової інспекції у м. Сумах про
сплату податку на додану вартість в
розмірі 109400,00 грн. та штрафу в розмірі
54700,00 грн., стягнути з Державного
бюджету України на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Східно-будівельне об'єднання" () судовий збір в розмірі 2436,00
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р.
адміністративний позов задоволено.
Скасовано повідомлення - рішення від 25
жовтня 2013 року № Державної
податкової інспекції у м. Сумах про
сплату податку на додану вартість в
розмірі 109400,00 грн. та штрафу в розмірі
54700,00 грн., стягнуто з Державного
бюджету України на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Східно-будівельне об'єднання" () судовий збір в розмірі 2436,00
грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, а також на доводи
та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули,
повідомлені належним чином про дату,
час і місце судового засідання.

Позивач надав клопотання, в якому,
посилаючись на обґрунтованість та
об'єктивність рішення суду першої
інстанції, просить залишити його без
змін, апеляційну скаргу відповідача -
без задоволення, та справу розглянути
без участі позивача.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що з 25.09.2013 р. по 01.10.2013 р. ДПІ в
м. Сумах проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
"Східно-будівельне об'єднання" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ «Будмашпост» за період з 01.10.2011 р. по
31.12.2011 р., за результатами якої складено
акт перевірки №1244/2204/23639176/102 від 08.10.2013
р. (а. с. 9-16).

На підставі зазначеного акту перевірки
25 жовтня 2013 р. ДПІ в м. Сумах прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким ТОВ "Східно-будівельне
об'єднання" збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на загальну суму 164100 грн., в т.
ч. за основним платежем - 109400 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 54700
грн. (а.с. 7).

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
неправомірності та необґрунтованості
податкового повідомлення-рішення з
огляду на те, що правочини між
позивачем та його контрагентом
підтверджено належним чином
складеними первинними бухгалтерськими
документами і вони жодним чином не
суперечать вимогам Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інчтанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
фактичною підставою для винесення
спірного податкового
повідомлення-рішення є висновок
відповідача в акті перевірки про
наявність ознак безтоварності
договору від 20.10.2011 року №20/10,
укладеного позивачем із ТОВ
«Будмашпост» (з урахуванням уточнених
заперечень на адміністративний позов
від 05.02.2014 року).

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

За змістом п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку. Відповідно до
частини 1 статті 9 вказаного Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.(п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України)

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України).

У відповідності з п. 201.10 ст.201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності, підтверджений податковими
накладними.

Як свідчать письмові докази, між
позивачем та ТОВ «Будмашпост» укладено
договір купівлі-продажу від 20.10.2011 року
№20/10, відповідно до умов якого позивач
придбав у ТОВ «Будмашпост»
грузопідйомний механізм, ресивер,
пральну машину, м/к навеса (а. с. 25-26).

На виконання умов договору позивачем
були виписані видаткові накладні
(а.с.27,30,33), податкові накладні (а.с. 28,31,34),
виписка по рахунку Укрсоцбанку про
сплату коштів згідно договору за
жовтень 2011 року (а.с. 39).

Досліджуючи питання фізичного
переміщення та зберігання
товарно-матеріальних цінностей,
колегія суддів виходить з наступного.

Перевезення здійснювалось власним
автотранспортом позивача, що
підтверджується наданими до суду
товарно-транспортними накладними: від
24.10.2011 року №сбо 24/10, від 25.10.2011 року, №
сбо 25/10, від 26.10.2011 року, №сбо 26/10 (а.с. 29,32,
35).

Отримане від ТОВ «Бумашпост»
обладнання, згідно договору №26/09 від
26.09.2011 року, оприбутковано як основні
засоби, та знаходиться в наявності, про
що ДПІ у м. Сумах складено Акт
встановлення місцезнаходження
основних засобів №1213/2260/23639176 від 14.12.2012
року (а.с. 37-38).

Колегія суддів зазначає, що надані
позивачем первинні документи не мають
дефектів форми, змісту або походження,
котрі в силу ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704), ст.44 Податкового кодексу
України спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
тому сприймаються судом як належні та
допустимі докази реальності вчинення
господарських операцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що викладене в акті судження
податкового органу про вчинення
платником податків порушень закону
ґрунтується лише на висновках -
припущеннях щодо безтоварності угод.

Окрім того, колегія суддів
відхиляє доводи відповідача щодо
відсутності реальності здійснення
господарської операції, що ґрунтуються
на висновку викладеному в акті
перевірки №197/153/35604078 від 15.06.2012 р.
Харківської ДПІ Харківської області
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Будмашпост»»
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
березень 2011 року, серпень 2011 року,
вересень 2011 року та жовтень 2011 року,
оскільки зазначені доводи суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини.

Так, відповідно в п.57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22
січня 2009 року судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентом.

Таким чином, позивач не може нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань. Такі вимоги,
відповідно до зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає, що відповідач
діяв всупереч приписам ч.2 ст.19
Конституції України.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, в порушення приписів ч.2 ст.
71 КАС України, не довів правомірності
прийнятого ним рішення

Натомість позивач, відповідно до ч.1
ст.71 КАС України, надав належні і
допустимі докази на підтвердження
обґрунтованості позовних вимог .

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014р. по
справі № 818/224/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бенедик А.П. Калиновський В.А.