Справа № 872/12057/13
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2014 рокусправа № 804/7522/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 червня
2013року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю Торгова
група «Інтерпап» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Торгова група «Інтерпап»
звернулось з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішення та картки відмови.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 червня 2013року позов задоволено.

Суд постановив визнати
протиправним і скасувати Рішення про
коригування митної вартості товарів №
110100000/2013/200195/1 від 29.04.2013 р.

Визнати протиправним і скасувати
Картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
110100000/2013/00234.

Постанова обґрунтована тим, що
позивачем для підтвердження заявленої
митної вартості вищезазначеного
товару було надано наступні документи:
уніфікована митна квитанція МД-1 № 50006Е
№0211373 від 24.04.2013; картка обліку особи,
яка здійснює операції з товарами №
100/2012/0006877 від 30.11.2012 р.; накладна УМВС №
40446312 від 25.04.2013 р.; коносамент (Bill of Lading)
MSCUQP874087 від 06.03.2013 р.; експертній
висновок УкрПапір №3 від 24.04.2013 р.;
рахунок-фактура (інвойс) №2013INV00936 від
11.04.2013р.; пакувальний лист б/н від 06.03.2013
р.; страховий поліс 08/15173 від 06.03.2013 р.;
зовнішньоекономічний договір №04 від
10.03.2011 р.; доповнення до
зовнішньоекономічного договору № 4241784
від 10.04.2013 р.; довідка про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна від 05.04.2013 р.;
сертифікат про походження товару L
103109 від 11.04.2013 р.; екологічна
декларація № 31496 від 24.04.2013 р.;
комерційна пропозиція виробника від
21.12.2012 р.; копія митної декларації
країни відправлення (експортна ВМД) від
03.03.2013 р. та її переклад.

На виконання вимоги митного органу
надати додаткові документи позивач
зазначив, що він не відмовлявся від
подання додаткових документів, а
поясняв, що не мав їх у наявності, а
отримати їх у 10-денний термін не мав
можливості з об'єктивних причин.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем було надано митному
органу всі необхідні документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, при цьому митним органом під
час визначення митної вартості
ввезеного Позивачем товару
використовувалась лише інформація, яка
міститься в базі ЄАІС ДМСУ. Митним
органом з Позивачем проводилась лише
одна консультація щодо методу
визначення митної вартості товару

(29.04.2013 р.). Крім того, позивачем вже
ввозився на територію України подібний
товар.

Натомість, відповідачем не було
доведено правомірність застосування
резервного методу для визначення
митної вартості задекларованого
Позивачем товару без послідовного
вибору методів.

З огляду на викладене вище, з
урахуванням порушення порядку
послідовності вибору методів
визначення митної вартості товару
відповідачем не доведено правильність
і обґрунтованість прийнятих ним
рішень.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
просить оскаржену постанову скасувати,
в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
процесуального та матеріального права,
застосовано до спірних правовідносин
норми Митного кодексу України 2002року,
не було враховано те, що позивачем при
здійсненні митного оформлення не було
надано всіх документів, необхідних для
підтвердження митної вартості товарів.

Позивачем подано заперечення, в яких
зазначено, що не було жодних
невідповідностей в документах, які
подавались до митного оформлення.

Представник відповідача апеляційну
скаргу підтримав.

Представник позивача проти
задоволення заперечував.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи,
позивачем 29.04.2013р. подано до
Дніпропетровської митниці митну
декларацію №110100000/2013/212927, з
відповідними додатками.

Відповідачем було направлено
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів.

У вказаному листі позивачем зазначено
про відсутність у декларанта договору
(угоди, контракту) із третіми особами,
пов'язаному з договором ( угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається, рахунків
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, прас-листи
виробника, виписку з бухгалтерської
документації.

Представником декларанта 29.04.2013р. було
письмово зазначено про проведення
консультацій та про відсутність
можливості надати додаткові документи.

29.04.2013р. відповідачем були прийняті
рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200195/1 та
картка відмови у прийнятті митної
декларації №110100000/2013/00234.

Відповідно ч.1 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно ст.257 Митного кодексу України
декларування товару здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення.

Таким чином, особи, які переміщують
товари через митний кордон України
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Стаття 53 МК України визначає перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

Частина 3 ст.53 встановлює, що у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ст.57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за методами: основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості;г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що в даних
спірних правовідносинах митниця мала
підстави для витребування додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
оскільки у митниці виник обґрунтований
сумнів щодо правильності заявленої
митної вартості товару.

Декларант в письмовому вигляді вказав
про неможливість надати додаткові
документи.

Згідно ч.3 ст.54 Митного кодексу України
митний орган, що здійснює контроль за
правильністю митної оцінки товарів з
урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів шляхом
коригування митної вартості товару у
відповідності ст. 55 МК.

Відповідно ч.3 ст.58 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним згідно
з положеннями статті 57 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59-64 МК
України.

Враховуючи ненадання позивачем при
митному оформленні митному органу
належних та допустимих доказів щодо
об'єктивно підтвердженої митної
вартості товару, а також проведення
Дніпропетровською митницею
консультацій з декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товарів,
відповідач мав підстави для визначення
митної вартості товару за наявними
документами.

При визначені митної вартості товару
за 6 методом митний орган мотивував
неможливість застосування попередніх
2-5 методів визначення митної вартості,
про що було зазначено у спірному
рішенні про визначення митної вартості
товару.

Постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з відмовою в
позові виходячи з наведених обставин.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 червня 2013року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгова група
«Інтерпап» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
та картки відмови скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш