Справа № 826/11560/13-а
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/5801/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року у справі за позовом Київської
регіональної спілки споживчої
кооперації до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про скасування припису, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 10
вересня 2013 року відмовлено в позові
Київської регіональної спілки
споживчої кооперації до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про скасування
припису від 25 червня 2012 року «Про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, відповідно до свідоцтва
про право власності від 18.12.2002 року
майновий комплекс, що знаходиться за
адресою: м.Київ, вул. Клеманська, 3
належить на праві власності Київській
регіональній спілці споживчої
кооперації.

25.06.2013 року Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві було проведено перевірку
майнового комплексу Київської
регіональної спілки споживчої
кооперації.

На підставі проведеної позапланової
перевірки, ІДАБК складено Акт від 25.06.2013
року, яким встановлено, що Київською
регіонспоживспілкою було порушено ч. 8
ст. 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» у зв'язку із
тим, що нею проведено самовільну
реконструкцію вищевказаного майнового
комплексу, а саме: влаштовано та
демонтовано перегородки, влаштовано
додаткові санвузли, перенесено
інженерні комунікації, переобладнано
душову кімнату з демонтажем
санітарно-технічного обладнання.

Вищевказані дії, на думку ІДАБК, є
реконструкцією відповідно до п. 3.10. ДБН
А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної
документації на будівництво».

За наслідком вищевказаної перевірки,
ІДАБК було винесено припис від 25.06.2012
«Про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил», яким
доведено вимоги ІДАБК, а саме:
заборонено експлуатацію майнового
комплексу, що розташований за адресою
м. Київ, вул. Клеманська, 3 з 26.06.2013 року;
зобов'язано у термін до 26.07.2013 року
усунути порушення вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку.

На підставі вищевказаного акту, ІДАБК
було прийнято постанову від 08.07.2013 року
№260/13 «Про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», якою Київську
регіонспоживспілку визнано винною у
вчиненні правопорушення передбаченого
абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф у розмірі 103 230 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
було дійсно проведено реконструкцію
майнового комплексу, що розташований
за адресою: м. Київ, вул. Клеманська, 3
внаслідок встановлення і демонтажу
перегородок та сантехнічного
обладнання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд вказав, що позивач не є
особою, яка має притягатися до
відповідальності за вищевказане
правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на його правомірність та
обґрунтованість та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
визначаючи порушення Київської
регіонспоживспілки, ІДАБК виходив з
того, що технічні паспорти
вищевказаних будівель, складених
станом на 19.09.2011 року та 29.05.2012 року,
мають відмінності щодо перегородок та
санвузлів у порівнянні із технічним
паспортом, який був складений станом на
23.04.2002 року.

Однак, як вбачається з акту перевірки
від 25.06.2013 року, перевіряючими не було
встановлено, що саме Київська
регіонспоживспілка здійснила
реконструкцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» відповідальність за
правопорушення несуть суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що саме Київська
регіонспоживспілка була замовником
або підрядником відносно
вищевказаного майнового комплексу, з
огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що позивач не
може бути тією особою, яка притягається
до відповідальності за вищевказане
правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність підприємств, їх
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері містобудування"
підприємства, їх об'єднання, установ та
організації (далі - підприємства)
незалежно від форм власності, які
здійснюють проектування, роботи по
будівництву, реконструкції,
реставрації та капітальному ремонту
(далі - будівельні роботи), виготовляють
будівельні матеріали, вироби і
конструкції, а так само які є
замовниками у будівництві або
поєднують функції замовника і
підрядчика, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
проведення будівельних робіт без
дозволу на їх виконання або без
затвердженої проектної документації -
у розмірі п'ятдесяти відсотків
вартості цих робіт;

Статтею 29 Закону України "Про
планування і забудову територій"
встановлено, що дозвіл на виконання
будівельних робіт - документ, що
засвідчує право замовника та
підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не були
виконані раніше відповідно до дозволу
на виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Контроль за виконанням будівельних
робіт здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Наведеною нормою також встановлено, що
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
із законом.

Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт,
затверджено наказом Держбуду України
від 05.12.2000 N 273, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 грудня
2000 р. за N 945/5166 (чинним у спірний період)
згідно до п. 1.1 якого дозвіл на
виконання будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів,
розширення і технічного переоснащення
(далі - роботи з будівництва) є
документом, що посвідчує право
забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання
будівельних робіт, у відповідності до
затвердженої проектної документації,
підключення до інженерних мереж та
споруд та надає право відповідним
службам на видачу ордера на проведення
земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів.

Перелік будівельних робіт на які не
вимагається дозвіл визначений у п. 4
цього Положення, згідно до пп. 4.1 якого
дозвіл не вимагається на поточний
ремонт будівель та споруд без зміни
призначення приміщень.

Державний комітет України з
будівництва та архітектури у листі від
30.04.2003 р. N 7/7-401 зазначив, що поточний
ремонт - це комплекс
ремонтно-будівельних робіт, який
передбачає систематичне та своєчасне
підтримання експлуатаційних якостей
та попередження передчасного зносу
конструкцій і інженерного обладнання.
Якщо будівля в цілому не підлягає
капітальному ремонту, комплекс робіт
поточного ремонту може враховувати
окремі роботи, які класифікуються як
такі, що відносяться до капітального
ремонту (крім робіт, які передбачають
заміну та модернізацію конструктивних
елементів будівлі). Поточний ремонт
повинен провадитись з періодичністю,
що забезпечує ефективну експлуатацію
будівлі або об'єкта з моменту
завершення його будівництва
(капітального ремонту) до моменту
постановки на черговий капітальний
ремонт (реконструкцію).

Як вірно встановлено апеляційним
судом, влаштування та демонтаж не
несучих перегородок є поточним
ремонтом, а не реконструкцією.

Вищевказане кореспондується із
положенням Порядку надання дозволу на
виконання будівельних робіт, яке
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 30.09.2011 року № 1104.

Так, відповідно до п.п. 5-13 Переліку
будівельних робіт, на виконання яких не
вимагається дозвіл, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.09.2011 року № 1104 визначено, що не
потребують дозволу на виконання
будівельних робіт наступні роботи у
об'єктах житлово-громадського
призначення: перепланування квартир у
багатоквартирних житлових будинках та
кімнат у гуртожитках, а також об'єктів
громадського призначення із
збереженням несучої конструкції, без
перевищення допустимих навантажень на
перекриття, стіни та фундаменти за
умови дотримання існуючих
архітектурно-планувальних вимог,
державних будівельних норм, місцевих
правил забудови; відновлення або
посилення чи поліпшення окремих
конструкцій будівель та споруд,
зокрема таких, що перебувають в
аварійному стані, без зміни їх
функціонального призначення і
архітектурного вигляду; установлення
приладів для ведення відокремленого
обліку енергоносіїв, гарячої і
холодної води; виконання робіт з
улаштування засобів для забезпечення
безперешкодного доступу осіб з
обмеженими фізичними можливостями до
об'єктів житлово-громадського
призначення; підключення приватних
житлових будинків садибного типу,
дачних і садових будинків,
господарських споруд, прибудов до
газових мереж низького тиску та інших
інженерних мереж; установлення на
присадибній земельній ділянці
тимчасових об'єктів (навісів, наметів,
кіосків, накриття, літніх душових
кабін, теплиць тощо); переустановлення
обладнання в межах приміщення;
улаштування чи закриття дверних або
віконних прорізів; збільшення житлової
чи допоміжної площі шляхом демонтажу
перегородок, комор, печей, камінів,
грубок, вітрин, засклення балконів і
лоджій.

Відповідно до ДБН В 2.2-9-99 «Громадські
будинки і споруди» визначено, що до
громадських будинків і споруд
відносяться багатофункціональні
будинки та комплекси, що включають
приміщення різного призначення.

Відповідно до п. 3.10 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад
та зміст проектної документації на
будівництво» реконструкція - це
перебудова введених в експлуатацію в
установленому порядку об'єктів
будівництва, яка передбачає
удосконалення виробництва, підвищення
його техніко-економічного рівня та
якості продукції, що виготовляється,
поліпшення умов експлуатації та
проживання, якості послуг, зміну
основних техніко-економічних
показників.

Як свідчать матеріали справи, акт
перевірки не відображає у собі
порівняльних характеристик жодних
показників, поліпшень у виробництві та
якості послуг, а оскаржуваний припис
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві від 25.06.2012 не містить у собі
конкретних заходів із зазначенням
того, які саме порушення у яких
приміщеннях якої будівлі необхідно
«усунути».

Поряд з цим, відповідно до ч. 11 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» штраф може
бути накладено на суб'єктів
містобудування протягом шести місяців
з дня виявлення правопорушення, але не
пізніше як через три роки з дня його
вчинення.

Однак, в даному випадку має місце
правопорушення, яке пов'язується із
моментом її здійснення (момент
закінчення комплексу робіт по
реконструкції).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджує висновки апеляційного суду
про наявність правових підстав для
задоволення позову. Доводи касаційної
скарги висновків суду апеляційної
інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: