Справа № 2а/1270/2437/12
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/41774/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красний Луч Луганської області,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про стягнення
сплаченого збору за здійснення
правочину купівлі-продажу автомобіля, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красний Луч Луганської області,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про стягнення
сплаченого збору за здійснення
правочину купівлі-продажу автомобіля.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01 червня 2012
року, позов задоволено. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_2 збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 5475 грн.

У касаційній скарзі, Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області, не
погоджуючись з рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами було встановлено, що 09 листопада
2011 року між ТОВ «АВТО» ПРЕМ'ЕР»
(продавець) з однієї сторони та ОСОБА_2
(покупець) з другої сторони укладено
договір купівлі продажу автомобіля «Ford
Mondeo», двигун НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1. На
підтвердження укладення договору
купівлі - продажу автомобіля «Ford Mondeo»,
двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, видано
довідку - рахунок № серії ДПІ 175941.

Для реєстрації транспортного засобу в
органах ДАІ позивач 08 грудня 2011 року
сплатив збір до Пенсійного фонду з
відчуження автомобіля на відповідний
рахунок у розмірі 5475,00 грн., про що
свідчить квитанція від 08 грудня 2011
року.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) визначено
вичерпний перелік осіб - платників
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року № 1740, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на такі
автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі,
у тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
суперечили вимогам Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» у частині регулювання
правовідносин зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5),
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку, що при вирішенні
цього спору пріоритетними є норми
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
26 лютого 2013 року №21-29а13.

Таким чином, доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 10
квітня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01 червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Красний Луч Луганської
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Луганській області про
стягнення сплаченого збору за
здійснення правочину купівлі-продажу
автомобіля - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко