Справа № 230/1480/14-а
Суддя: Юшков М. М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

13.03.2014 Справа № 230/1480/14-а
№ провадження: 2-а/230/59/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
місто Єнакієве

Єнакіївський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді
Юшкова М.М.

при секретарі - Мороз
К.В.,

за участі:

- позивача - ОСОБА_1

- представника відповідача - Скуби
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Єнакієве
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Єнакієве Донецької області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10.02.2014 позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом, вказуючи, що з червня 2000 року
він працював на шахті «Углегірська»
державного підприємства
«Орджонікідзевугілля». Вироком
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 19 листопада 2000 року він був
засуджений за ч.2 ст.140 КК УРСР до одного
року виправних робіт без позбавлення
волі за місцем роботи, з утриманням в
дохід держави щомісячно 10% заробітної
плати. Позивач звернувся до
відповідача з вимогою про призначенням
пенсії та розрахунку трудового стажу,
але останній відмовився зарахувати до
стажу роботи час відбування виправних
робіт. Тому він просить суд визнати
дії відповідача неправомірними щодо
відмови в зарахуванні у загальний
трудовий стаж період відбування
покарання у вигляді виправних робіт та
зобов'язати відповідача зарахувати
зазначений період у загальний трудовий
стаж.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просить його
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав та пояснив,
що ОСОБА_1 обліковується в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.Єнакієве
як отримувач пенсії по інвалідності.
Період покарання у вигляді виправних
робіт позивача з 01.11.2000 по 19.03.2001 та
27.08.2001 по 18.06.2002 не зараховані до
страхового стажу, оскільки при
зверненні за призначенням пенсії
позивачем не були надані рішення суду
про залік часу відбування покарання у
вигляді виправних робіт до загального
стажу, як того вимагала ст. 95
Виправно-трудового кодексу України
(редакція до 01.01.2004 року), відповідно до
якої час відбування покарання у
вигляді виправних робіт може бути
включений судом до загального
трудового стажу засудженого. Тому
просить відмовити у задоволенні
позову.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
докази по справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 19.10.2000 ОСОБА_1 був
засуджений за ч.2 ст. 140 КК УРСР до
виправних робіт без позбавлення волі
за місцем роботи строком на 1 рік зі
стягненням у доход держави 10%
заробітку.

З трудової книжки позивача вбачається,
що з 12.06.2000 по 19.03.2001 та з 28.08.2001 по 29.11.2009
він працював на шахті Вуглегірська ДП
«Орджонікідзевугілля», в тому числі у
період з 01.11.2000 по 18.06.2002 він відбував
покарання у вигляді виправних робіт.

Положеннями ч.4 ст.95 Виправно-трудового
кодексу України від 23 грудня 1970 року,
якими регулювався порядок і умови
виконання покарання у виді виправних
робіт та які були чинні у період
відбування позивачем виправних робіт
визначалось, що час відбування
покарання у виді виправних робіт може
бути включений судом до загального
трудового стажу засудженого.

Чинний Кримінально-виконавчий кодекс
України, зокрема ч.3 ст.42 цього Кодексу
передбачає, що час відбування
засудженим покарання у виді виправних
робіт зараховується в загальний стаж
роботи.

Таким чином, на момент виникнення
спірних правовідносин, при зверненні
позивача із заявою про призначення
пенсії, існують нормативно-правові
акти, що мають однакову юридичну силу,
але по різному встановлюють порядок
зарахування в загальний стаж роботи
особам відбутого ними покарання у виді
виправних робіт.

Норма ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше. Тобто, дана стаття передбачає
можливість застосування положень ч.4
ст.95 ВТК України (1970р.).

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також Закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року №4-зп у справі про
набуття чинності Конституції України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними актами однакової сили,
які за змістом суперечать один одному.
Звичайно, є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акту, якщо інше
не передбачено самим цим актом ,
автоматично скасовується
однопредметний акт, якій діяв у часі
раніше». Отже, за наявності декількох
законів, норми яких по різному
регулюють конкретну сферу суспільних
відносин, під час вирішення спорів у
цих відносинах суди повинні
застосовувати положення закону з
урахуванням дії закону в часі за
принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Таким чином, на момент виникнення
спірних правовідносин чинною нормою є
норма спеціального закону, що
прийнятий пізніше, тобто ст.42 КВК
України.

За таких обставин, відповідач при
розгляді заяви позивача про
призначення пенсії і прийнятті рішення
з цього приводу, виходячи з наявності
загального набутого позивачем
страхового стажу за даними трудової
книжки, повинен був керуватись ст.42 КВК
України, а не положенням ч.4 ст.95 ВТК
України (1970р.).

Згідно ст.6 Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах
і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що відповідач не довів
правомірність своїх дій, яка полягає у
неврахуванні та невключенні до
загального трудового стажу у період
відбування покарання позивачем у
вигляді виправних робіт
неправомірними і такими, що не
відповідають вимогам закону. Таким
чином, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 94, 159, 160, 163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Єнакієве Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
зарахувати час виправних робіт до
стажу роботи задовольнити .

Дії Управління Пенсійного фонду
України в м.Єнакієве Донецької області
щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 у
загальний трудовий стаж час відбування
виправних робіт в періоди з 01.11.2000 по
19.03.2001 та з 27.08.2001 по 18.06.2002 - визнати
протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м.Єнакієве Донецької
області зарахувати ОСОБА_1 у загальний
трудовий стаж час відбування ним
виправних робіт в періоди з 01.11.2000 по
19.03.2001 та з 27.08.2001 по 18.06.2002.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Єнакіївського міського

суду Донецької області
М.М. Юшков