Справа № 2а-6223/09/1770
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/39441/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Рівне ТВМ» на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2010

у справі № 2а-6223/09/1770

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Рівне ТВМ»

до Державної податкової
інспекції в м. Рівному

про визнання протиправним та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Рівне ТВМ» звернулось до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в м. Рівному про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.12.2009
позовні вимоги задоволено .

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2010
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.12.2009
скасовано, прийнято нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду апеляційної інстанції, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку. В
скарзі просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанцій при
вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, за результатами проведеної
планової документальної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Рівне ТВМ» за період з 01.01.2006 по 31.12.2008
встановлено наступні порушення: п.5.1.
ст.5, п.п. 5.2.1 п.5.2 ст.5, пп. 5.3.9 п.5.3, ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" №283/97-ВР від
22.05.97р. із наступними змінами та
доповненнями в результаті чого
занижено податок на прибуток в сумі
42708,25 грн., у тому числі 1 квартал 2008 року
в сумі 12500 грн., 2 квартал 2008 року в сумі
11458,25 грн., З квартал 2008 року в сумі 9375
грн., 4 квартал 2008 року в сумі 9375 грн.; за
результатами перевірки складено акт
від 29.04.2009. № 534/23-100/22570896.

За наслідками висновків
вищезазначеного акту відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення № /0/23-121 від
18.05.2009, № /1/23-121 від 05.06.2009, № /2
від 13.08.2009; №/3 від 16.09.2009;
№/0/23-121 від І8.05.2009, № /1/23-121
від 05.06.2009, № /2 від 13.08.2009, № /3
від 16.09.2009.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд апеляційної інстанцій, з чим
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду, посилається на
те, що позивач не надав достатнього
документального підтвердження
здійснення господарських операцій з
ТОВ Аудиторська фірма "Аудит
Консалтінг".

Відповідно до пункту 5.1 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» валові витрати
виробництва та обігу сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з абз. 4 підпункту 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 вказаного Закону не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Таким чином, обов'язковими умовами
віднесення витрат до складу валових є
підтвердження їх документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, а також понесення
таких витрат в цілях, зумовлених
господарською діяльністю платника
податку.

На підтвердження укладення та
фактичного виконання договору від
28.12.2009 №15/01/05К, позивач надав копії
актів приймання-здачі робіт за період
2008 року.

Між тим, у відповідності до частини
другої статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» документи
первинного бухгалтерського обліку
повинні містити такі обов'язкові
реквізити, як назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як правильно зауважив суд
апеляційної інстанції та
підтверджується наявними в справі
матеріалами, зокрема, копіями актів
приймання-здачі робіт, останні
оформлені з порушенням вимог частини
другої статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а саме у них не
відображено зміст та обсяг
господарської операції. Так, у актах
приймання-здачі не вказано, які
конкретно виконані роботи, хто їх
робив, в який період часу, кому
конкретно надавались консультації.

Згідно зі ст. 42 Господарського
кодексу України, передбачено:
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарські діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягненні економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.
Отже, будь-який правочин, здійснений в
межах господарської діяльності
повинен мати позитивний економічний
ефект. Отримані згідно актів виконаних
робіт послуги - не застосовувалися в
будь-яких господарських операціях,
спрямованих ні отримання доходу, а
отже, й не мають економічних наслідків.

Пунктом 5.1. ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 22.05.1997р. (із змінами та
доповненнями) передбачено, що валові
витрати виробництва та обігу - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.
Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 22.05.1997р. (із змінами та
доповненнями) господарська діяльність
- це будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах. Тобто, у
податковому обліку до витрат,
пов'язаних із здійсненням власної
господарської діяльності, відносяться
лише ті витрати, які платником податку
використані (направлені) на отримання
доходу. У випадку, якщо товари (роботи,
послуги) використані є на потреби
власної господарської діяльності -
отримання доходу, витрати здійсненні
на придбання таких товарів (робіт,
послуг) не повинні відображатися у
складі валових витрат латника податку
на прибуток підприємств.

Фактично підприємством не
представлено до перевірки докази про
те, що у господарській та фінансовій
діяльності підприємства використано
дані послуги.

Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996
одним із основних принципів на яких
ґрунтуються бухгалтерський облік та
фінансова звітність є превалювання
сутності над формою, тобто облік
операцій відповідно до їх сутності, а
не лише виходячи з юридичної форми. При
складанні податкової звітності з метою
правильного відображення
господарської операції повинні
враховуватись відповідні документи
первинного обліку, а по зазначених
операціях відповідно до укладених
договорів, прийняття результатів
виконаних робіт шляхом укладання актів
прийому - передачі робіт та результати
виконаних робіт. Крім того, пунктом 2
статті 3 Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996
передбачено, що податкова звітність
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку і дані приведені в податковій
декларації повинні підтверджуватися
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку.

Перевіркою встановлено, що
підприємством безпідставно віднесено
на валові витрати вартість
консультаційно аудиторського
обслуговування у сумі 42708,25грн., чим
порушено п.5.1. ст.5, п.п. 5.2.1 п.5.2 ст.5, пп. 5.3.9
п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Оскільки відповідачем
правомірно, в порядку визначеному
законодавством, прийнято рішення про
визначення податкових зобов'язань
позивача з врахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, то винесена
постанова суду апеляційної інстанції
підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Рівне ТВМ» на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2010 у справі № 2а-6223/09/1770 слід
відхилити, а судове рішення суду
апеляційної інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телерадіокомпанія «Рівне ТВМ»
відхилити.

Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2010 у справі № 2а-6223/09/1770 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко