Справа № 233/8593/13-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бєлостоцька
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
справа №233/8593/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суду у складі
колегії: головуючого судді Блохіна А.А.,
суддів: Міронової Г.М., Яковенко М.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 04 лютого 2014 року
у справі № 233/8593/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
рішення незаконним, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2013 року позивач звернулась
до суду з позовом, в якому, з
урахуванням поданих уточнень,
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 44
років помер ОСОБА_3, з яким вона
перебувала у шлюбі і від якого має
спільну дитину - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. 15
січня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до УПФУ
в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі Донецької
області із заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника на сина -
ОСОБА_4, але рішеннями відповідача по
справі від 12 квітня 2013 року та від 11
жовтня 2013 року їй було відмовлено у
призначенні пенсії відповідно до
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у зв'язку з відсутністю у
померлого годувальника на момент
смерті необхідного стажу - 10 років. До
трудового стажу ОСОБА_3 відповідачем не
було зараховано період його роботи з 31
серпня 1993 року по 20 жовтня 1993 року
слюсарем-ремонтником 3 розряду в ТОВ
«Підприємство-91». Позивач вважає
незаконною відмову УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області в призначенні
пенсії по втраті годувальника та
просить: визнати незаконними та
скасувати рішення відповідача від 12
квітня 2013 року та від 11 жовтня 2013 року
про відмову в призначенні пенсії по
втраті годувальника; зобов'язати УПФУ
в м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області призначити
пенсію по втраті годувальника
відповідно до ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на сина ОСОБА_4 з 17 січня
2012 року з урахуванням стажу роботи
померлого годувальника - ОСОБА_3 з 31
серпня 1993 року по 20 жовтня 1993 року на
посаді слюсаря-ремонтника 3 розряду в
ТОВ «Підприємство-91».

Ухвалою Костянтинівського
міськрайонного суду від 04 лютого 2014
року позовні вимоги в частині визнання
незаконним та скасування рішення УПФУ
в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області від 12 квітня 2013 року залишено
без розгляду у зв'язку з пропуском
позивачкою строків звернення до суду.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 лютого 2014 року у справі № 233/8593/13-а,
позов задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області від 11 жовтня
2013 року про відмову в призначенні
пенсії по втраті годувальника.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області призначити з 01 серпня 2013 року
ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника
відповідно до статті 36 закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на сина - ОСОБА_4
з урахуванням до страхового стажу
померлого годувальника - ОСОБА_3
періоду його роботи з 31 серпня 1993 року
по 20 жовтня 1993 року
слюсарем-ремонтником 3 розряду в ТОВ
«Підприємство-91». В задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п. 2 ч. ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є
сином позивачки по справі та ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_1 (а.с.10) та
свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2
(а.с.11).

15 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
УПФУ в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області із заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника (а.с.15). Як
вбачається із змісту цієї заяви, ОСОБА_2
було надано строк до 14 квітня 2013 року з
метою надання довідки про стаж роботи.

Згідно протоколу № 237 від 12 квітня 2013
року (а.с.14) та рішення УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області від 12 квітня
2013 року (а.с.14) ОСОБА_2 відмовлено у
призначенні пенсії по втраті
годувальника у зв'язку з відсутністю у
померлого годувальника ОСОБА_3
необхідного страхового стажу.

Рішенням УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області від 11 жовтня 2013 року (а.с.13,40-41)
позивачці повторно відмовлено в
призначенні пенсії по втраті
годувальника за її заявою від 01 серпня
2013 року (а.с.43) у зв'язку з відсутністю
необхідного страхового стажу у
годувальника з посиланням на акт
зустрічної перевірки № 1451/05 від 10
жовтня 2013 року, відповідно до якого
надані для перевірки розрахункові
відомості за 1993 рік не є первинними
документами, оскільки згідно довідки 10
загону Управління державної пожежної
охорони № 805 від 23 серпня 2008 року
первинні архівні документи ТОВ
«Підприємство-91» згоріли. В наданих
дублікатах розрахункових відомостей
ОСОБА_3 значиться без розшифрування
ім'я та по-батькові у зв'язку з чим
неможливо встановити факт роботи
останнього в період з 31 серпня 1993 року
по 20 жовтня 1993 року в ТОВ
«Підприємство-91» та зарахувати
зазначений період роботи при
призначенні пенсії.

Як вбачається з довідки, яка
підписана директором ТОВ
«Підприємство-91» Шпортько В.І. (а.с.16),
оригінал якої оглянутий в судовому
засіданні суду першої інстанції,
ОСОБА_3 дійсно працював в ТОВ
«Підприємство-91» слюсарем-ремонтником
3 розряду в період часу з 31 серпня 1993
року (наказ № 36) по 20 жовтня 1993 року
(наказ № 45).

Відповідно до акту зустрічної
перевірки № 1451/05 від 10 жовтня 2013 року
(а.с.57) представником УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області проведена
перевірка достовірності довідки про
стаж роботи ОСОБА_3, в ході якої
оглянуті розрахункові відомості за 1993
рік, які представник ПФУ не вважає
первинними документами з посиланням на
довідку 10 загону Управління державної
пожежної охорони № 805 від 23 серпня 2008
року.

Згідно довідки № 805 від 23 серпня
2000 року 10-го загону державної пожежної
охорони м. Костянтинівки (а.с.55) 17 серпня
2000 року сталась пожежа в будинку,
належному МППЖТ за адресою: вул. Леніна,
234. Внаслідок пожежі згоріло та
пошкоджено майно та приміщення в тому
числі і ТОВ «Підприємство-91».

Аналізуючи зміст цієї довідки,
суд першої інстанції не погодився з
доводами представника відповідача
стосовно того, що цей документ
безсумнівно доводить факт знищення
розрахункових відомостей по
заробітній платі працівників ТОВ
«Підприємство-91» за 1993 рік внаслідок
пожежі.

Крім того, акт зустрічної
перевірки від 19 квітня 2013 року (а.с.17) та
акт на аркуші справи 56 судом не
прийнято до уваги, оскільки останній
містить неоговорені виправлення дати
його складення та їх зміст суперечить
показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
які підтвердили в судовому засіданні,
що відомості по заробітній платі за 1993
рік, на підставі яких видано довідку
про стаж роботи ОСОБА_3, збереглись.

Із змісту листа УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області від 24 грудня
2013 року № 17216/05 (а.с.27-28) вбачається, що
ОСОБА_2 неодноразово зверталась до
відповідача по справі із заявою про
призначення неповнолітньому сину -
ОСОБА_4 пенсії по втраті годувальника, а
саме - 21 травня 2012 року, 05 грудня 2012 року,
15 січня 2013 року та 01 серпня 2013 року і
щоразу отримувала відмову в
призначенні пенсії у зв'язку з
відсутністю у померлого годувальника
необхідного страхового стажу, що
підтверджується також рішеннями
відповідача від 05 грудня 2012 року (а.с.30),
від 25 травня 2012 року (а.с.34), від 12 квітня
2013 року (а.с.37), від 11 жовтня 2013 року
(а.с.40-41).

Як встановлено із пояснень сторін в
судовому засіданні суду першої
інстанції та вбачається із змісту
рішень УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі від 12 квітня
2013 року (а.с.37), від 11 жовтня 2013 року
(а.с.13,40-41), які містять перелік поданих
ОСОБА_2 документів, довідка про час
роботи померлого годувальника ОСОБА_3
слюсарем-ремонтником в ТОВ
«Підприємство-91» з в період з 31 серпня
1993 року по 20 жовтня 1993 року була подана
позивачкою по справі в УПФУ в м.
Костянтинівка та Костянтинівському
районі Донецької області разом із
заявою 01 серпня 2013 року. До цього часу
документальних доказів на
підтвердження спірного періоду
страхового стажу позивачка по справі
до пенсійного фонду не надавала, що не
оспорювали сторони в судовому
засіданні.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті
страхового стажу, який був би
необхідний йому для призначення пенсії
по III групі інвалідності, а в разі
смерті пенсіонера або осіб, зазначених
у частині другій статті 32 цього
Закону, - незалежно від тривалості
страхового стажу.

Згідно п.2 ч.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатними членами
сім'ї, зокрема, вважаються діти (у тому
числі діти, які народилися до спливу 10
місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли
18 років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною
формою навчання у загальноосвітніх
навчальних закладах системи загальної
середньої освіти, а також
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах (у тому числі у період між
завершенням навчання в одному із
зазначених навчальних закладів та
вступом до іншого навчального закладу
або у період між завершенням
навчання за одним
освітньо-кваліфікаційним рівнем та
продовженням навчання за іншим за
умови, що такий період не перевищує
чотирьох місяців), - до закінчення
такими дітьми навчальних закладів, але
не довше ніж до досягнення ними 23
років, та діти-сироти - до досягнення
ними 23 років незалежно від того,
навчаються вони чи ні.

Пунктом 1 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі якщо особа, якій
призначається пенсія, є
неповнолітньою або недієздатною,
заява подається батьками або
опікунами (піклувальниками) за місцем
їх проживання (реєстрації).

Згідно п.5 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» днем звернення за
пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

У разі, якщо до заяви про
призначення, відновлення пенсії
додані не всі необхідні документи,
орган, що призначає пенсію, письмово
повідомляє заявника про те, які
документи необхідно подати додатково,
про що в заяві про призначення пенсії
робиться відповідний запис. Якщо вони
будуть подані не пізніше трьох
місяців із дня повідомлення про
необхідність подання додаткових
документів, то днем звернення за
пенсією вважається день приймання
заяви про призначення пенсії або
дата, зазначена на поштовому штемпелі
місця відправлення заяви.

Якщо документи, які необхідно
подати додатково, протягом трьох
місяців не подані, пенсія
призначається, відновлюється за
наявними документами. У подальшому при
надходженні додаткових документів
пенсія перераховується зі строків,
передбачених пунктом четвертим статті
45 Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
пенсія призначається з дня звернення
за пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку. Зокрема, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається з
дня, що настає за днем смерті
годувальника, якщо звернення про
призначення такого виду пенсії
надійшло протягом 12 місяців з дня
смерті годувальника.

Відповідно до статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993
року, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій, однак цей
порядок, як вбачається з його назви та
змісту, поширюється саме на випадки
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
за N 637, передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 зазначеного Порядку
передбачено, що за відсутності
документів про наявний стаж роботи і
неможливості одержання їх внаслідок
ліквідації підприємства, установи,
організації або відсутності архівних
даних з інших причин, ніж ті, що
зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Суд першої інстанції
задовольняючи позов виходив з того, і з
цим погоджується колегія суддів
апеляційного суду, що вимоги суб'єкта
владних повноважень про надання
уточнюючої довідки про пільговий стаж
суперечать положенням ст. 62 Закону №
1788-XII, де зазначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, а в разі відсутності
її чи відповідних записів у ній
наявність трудового стажу
підтверджується в порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не спростував докази,
надані позивачем на підтвердження
заявлених позовних вимог .

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що з'ясувавши в
достатньо повному обсязі обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку, суд першої
інстанції ухвалив рішення, що
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Відповідно до ст. 86 КАС України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального права, порушень норм
процесуального права, які б могли
призвести до неправильного вирішення
справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197, ст.198 ч. 1 п. 1,
ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч. 5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 04 лютого 2014 року
у справі № 233/8593/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 лютого 2014 року у справі № 233/8593/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
рішення незаконним, зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею чинності.

Головуючий суддя
А.А. Блохін

Судді
Г.М. Міронова

М.М. Яковенко