Справа № 813/8594/13а
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 876/624/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.,

суддів:
Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Шуптар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
23.12.2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сварог Ойл» до
державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сварог Ойл» (далі -
ТзОВ «Сварог Ойл», позивач) звернулося
до суду з позовом про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі міста Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - ДПІ у
Сихівському районі м. Львова,
відповідач) № від 01.11.2013 року та
№ від 01.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що твердження відповідача
про заниження податку на прибуток у
зв»язку з завищенням валових витрат і,
як наслідок, завищення податкового
кредиту, за господарськими операціями
з оренди майна в ТОВ «Нарнія-Трейд» та
ТОВ «Форлана», а також за
господарськими операціями з ТОВ «Фірма
«Маркет-сервіс» по технічному
обслуговуванню та ремонту обладнання є
помилковими. Витрати по оренді майна,
технічному обслуговуванні та ремонту
обладнання підтверджені належно
оформленими первинними документами,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій та містять усю
інформацію для ідентифікації наданих
послуг; господарські операції належним
чином відображалися в бухгалтерському
обліку товариства. З огляду на це
сплачені в ціні отриманих позивачем
послуг суми податку на додану вартість
на підставі належно оформлених
податкових накладних правомірно
віднесено ним до складу податкового
кредиту відповідних звітних періодів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
01.11.2013 року № та №.

Приймаючи оскаржувану постанову,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про те, що викладені в акті
перевірки від 18.10.2013 року висновки
податкового органу про порушення ТзОВ
«Сварог Ойл» норм Податкового кодексу
України є необґрунтованими та не
знайшли свого підтвердження зібраними
у справі належними та допустимими
доказами,

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - ДПІ у Сихівському
районі м. Львова, яка покликаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
безпідставного задоволення позовних
вимог, просить оскаржувану постанову
суду скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що при
прийнятті рішення у справі, судом не
враховано те, що понесені ТзОВ «Сварог
Ойл» витрати по оренді майна, витрати
по ремонту не оформлені відповідними
документами, які б підтверджували
фактичне виконання робіт. Надані для
перевірки первинні документи не
містять достатньо інформації про факт
наданих послуг, а інших первинних
документів, які б містили відомості про
господарські операції ТзОВ «Сварог
Ойл» не представлено, відповідно,
відсутній зв»язок понесених
підприємством витрат з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції, не доведено їх
використання підприємством у власній
господарській діяльності та відсутня
підстава для включення до витрат без
підтвердження відповідними,
складеними згідно з чинним
законодавством, первинними
документами.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що ДПІ у Сихівському районі м. Львова
проведено планову виїзну
документальну перевірку ТзОВ «Сварог
Ойл» з питань правильності обчислення
і своєчасності сплати податків і
зборів до бюджету та дотримання вимог
валютного законодавства за період з
01.04.2011 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт
№345/22-10/37123341 від 18.10.2013 року (т. 1 а.с. 21-59).

Під час перевірки податковим органом
встановлено завищення ТзОВ «Сварог
Ойл» витрат, що враховуються при
обчисленні об»єкта оподаткування
податком на прибуток, на 1240779 грн.
Вказане порушення полягає у тому, що
понесені ТзОВ «Сварог Ойл» витрати по
оренді майна (автопарку, комп»ютерної
техніки, дизельного генератора) в ТОВ
«Нарнія-Трейд», ТОВ «Форлана», а також
витрати на ремонт ТОВ фірма
«Маркет-сервіс» спеціалізованого
обладнання не оформлені відповідними
документами, які б підтверджували
фактичне виконання робіт. В наданих до
перевірки актах виконаних робіт
відсутня інформація щодо активів, за
які проводиться нарахування орендної
плати, а також інформація щодо виду,
моделі та місця знаходження
обладнання, що ремонтувалося. Оскільки
надані до перевірки первинні документи
не містять достатньо інформації про
факт надання послуг, податковий орган
дійшов висновку про відсутність
зв»язку понесених підприємством
витрат на оренду та ремонт обладнання з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції, а тому
ТзОВ «Сварог Ойл» не довело
використання придбаних в ТОВ
«Нарнія-Трейд», ТОВ «Форлана» та ТОВ
фірма «Маркет-сервіс» послуг у власній
господарській діяльності. З огляду на
це, в акті перевірки зазначено, що
відсутні підстави для включення ТзОВ
«Сварог Ойл» 1240779 грн. до витрат, що
враховуються при обчисленні об»єкта
оподаткування податком на прибуток.
Перевіркою також встановлено
завищення ТзОВ «Сварог Ойл»
податкового кредиту з податку на
додану вартість за рахунок включення
до складу податкового кредиту суми ПДВ
з вартості витрат, понесених на оренду
майна в ТОВ «Нарнія Трейд» та за надані
ТОВ фірма «Маркет-Сервіс» ремонтні
роботи, оскільки позивачем не доведено
зв»язку понесених витрат з
господарською діяльністю
підприємства. Оскільки відсутнє
підтвердження надання послуг та їх
зв»язок з підготовкою, організацією,
веденням господарської діяльності
підприємства, тому відсутня підстава
для включення 231640 грн. податку на
додану вартість, сплачених у ціні
придбаних робіт та послуг до складу
податкового кредиту.

Згідно з актом перевірки №345/22-10/37123341
від 18.10.2013 року податковим органом
встановлено порушення ТзОВ «Сварог
Ойл»: 1) п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1 ст. 139 ПК
України, що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
268931 грн., в т.ч. по періодах: 2-ий квартал
2011 року в сумі 6900 грн.; 3 квартали 2011 року
в сумі 51310 грн.; 2011 рік в сумі 96220 грн.; 1-ий
квартал 2012 року 42093 грн.; півріччя 2012
року в сумі 84616 грн.; 3 квартали 2011 року в
сумі 126435 грн.; 2012 рік в сумі 172711,0 грн.; 2)
п. 14.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200
ПК України, що призвело до заниження
податку на додану вартість на 231640 грн.,
в т.ч. по періодах: квітень 2011 року - 2000
грн.; травень 2011 року - 2000 грн.; червень
2011 року - 2000 грн.; липень 2011 року - 12951
грн.; серпень 2011 року - 12833 грн.; вересень
2011 року - 12833 грн.; жовтень 2011 року - 12966
грн.; листопад 2011 року - 12972 грн.; грудень
2011 року - 12833 грн.; січень 2012 року - 14048
грн.; лютий 2012 року - 13014 грн.; березень 2012
року - 13026 грн.; квітень 2012 року - 13032 грн.;
травень 2012 року - 12833 грн.; червень 2012
року - 2000 грн.; липень 2012 року - 12833 грн.;
серпень 2012 року - 12833 грн.; вересень 2012
року - 12961 грн.; жовтень 2012 року - 12833 грн.;
листопад 2012 року - 16006 грн.; грудень 2012
року - 12833 грн.

На підставі вказаного акту, ДПІ у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області 01.11.2013 року прийнято податкові
повідомлення - рішення № форми
«Р», яким позивачу збільшено суму
грошового зобов»язання за платежем
податок на прибуток на 355277 грн., в тому
числі за основним платежем - на 268931 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
на 86356 грн. (т. 1 а.с. 19) та № форми
«Р», яким позивачу збільшено суму
грошового зобов»язання за платежем
податок на додану вартість на 288051 грн.,
в тому числі за основним платежем - на
231640 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - на 56411 грн. (т. 1 а.с. 20).

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, які
знайшли своє підтвердження у
матеріалах справи, виходячи з
наступного.

Порядок нарахування та сплати податку
на додану вартість, а також порядок
формування податкового кредиту з цього
податку за правовідносинами, які
виникли після 01.01.2011 року врегульовані
Податковим кодексом України від 02.12.2010
року №2755-VI (далі - ПК України).

В п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит визначено як сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов»язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, витрати - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов»язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об»єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.4 ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.8 ст. 138 ПК України
передбачено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов»язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: - прямих матеріальних витрат; -
прямих витрат на оплату праці; -
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов»язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; -
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; - вартості
придбаних послуг, прямо пов»язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; - інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Підпунктом «д» п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК
України передбачено, що до складу
витрат на збут, які включають витрати,
пов»язані з реалізацією товарів,
виконанням робіт, наданням послуг,
включаються, зокрема, витрати на
утримання основних засобів, інших
необоротних матеріальних активів,
пов»язаних зі збутом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг
(оперативна оренда, страхування,
амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, охорона).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об»єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов»язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст. 44 розділу II ПК України
передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов»язані вести облік доходів,
витрат та інших показників, пов»язаних
з визначенням об»єктів оподаткування
та/або податкових зобов»язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов»язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов»язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

До складу валових витрат платника
податку належать витрати, які
підтверджені первинними документами;
пов»язані з підготовкою, організацією,
веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг) і охороною
праці.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв»язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв»язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.4 ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об»єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв»язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв»язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.4 ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов»язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов»язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Вказані норми ПК України чітко
встановлюють випадки, коли платник
податку не має права включити до
податкового кредиту суми сплаченого
податку у зв»язку з придбанням товарів,
робіт (послуг), і таким випадком є факт
відсутності у платника податку
податкової накладної, тобто не
підтвердження сум сплаченого податку
податковими накладними.

Таким чином, право платника податку на
податковий кредит виникає, якщо ним у
звітному періоді сплачені суми податку
на додану вартість у ціні товару (робіт,
послуг), який придбавається у продавця,
та за наявності належним чином
оформленої податкової накладної, яка
не позбавлена правового значення і в
тому разі, якщо контрагентом покупця
товарів (робіт, послуг) не виконується
зобов'язання щодо утримання та
внесення податку до бюджету.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність» від 16.07.1999 року
№996-XIV.

Статтею 9 цього Закону визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов»язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм
вбачається, що визначальним фактором
для формування платником податку
податкового кредиту є наявність у
нього виданої йому продавцем товару
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог ст. 201 ПК України. При
цьому, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні придбаного
товару (отриманих робіт, послуг) сум ПДВ
до складу податкового кредиту, є
підтвердження реальності
господарської операції належним чином
оформленими первинними документами,
які є характерними для тої чи іншої
господарської операції. Разом з тим,
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. Для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно з п. 1.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 року, господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов»язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
положення, колегія суддів приходить до
висновку про те, що надання податковому
органу всіх належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання бюджетного
відшкодування є підставою для його
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТзОВ «Сварог Ойл» зареєстроване як
суб»єкт господарювання 20.05.2010 року, як
платник податків перебуває на обліку в
ДПІ у Сихівському районі м. Львова, в
охоплений перевіркою період
підприємство було платником в т.ч.
податку на прибуток та податку на
додану вартість (т. 1 а.с. 22).

Основними зареєстрованими видами
діяльності ТзОВ «Сварог Ойл» в
охоплений перевіркою період серед
інших були оптова та роздрібна
торгівля пальним, діяльність
автомобільного вантажного транспорту,
технічне обслуговування та ремонт
автомобілів (т. 2 а.с. 120).

Для здійснення господарської
діяльності з оптово-роздрібної
торгівлі нафтопродуктами та надання
послуг з перевезення нафтопродуктів
ТзОВ «Сварог Ойл» використовує
орендовані цілісні майнові комплекси
заправних станцій, спеціалізований
вантажний транспорт та інші необоротні
активи, облік яких ведеться на
позабалансовому рахунку підприємства
(т. 1 а.с .28; т. 2 а.с. 45-48).

Підприємство володіє ліцензією
Міністерства транспорту та зв»язку
України серія АГ №589811, згідно якої
вправі надавати послуги з перевезення
пасажирів і небезпечних вантажів
автомобільним транспортом (т. 2 а.с. 121);
на підставі договорів найму
транспортних засобів використовує
вантажні автомобілі (сідельні тягачі)
та напівпричепи-цистерни (т. 2 а.с. 54-110).

01.07.2011 року ТзОВ «Сварог Ойл» уклало з
ТОВ «Нарнія-Трейд» договір оренди
автопарку №005_2011. Згідно умов цього
договору ТОВ «Нарнія-Трейд»
(орендодавець) зобов»язується
передати, а ТзОВ «Сварог Ойл» (орендар)
зобов»язується прийняти в строкове
платне користування автопарк, що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Стрийська, 200, згідно акту прийому
передачі, який є невід»ємною частиною
договору, в якому чітко описане об»єкт
оренди - цілісний майновий комплекс
автопарку та в якому міститься
детальний перелік та опис обладнання,
яке передається в оренду - із
зазначенням марки, моделі, технічних
характеристик, інвентарних номерів,
кількості та вартості обладнання (т. 1
а.с. 107-112).

Фактичне отримання послуг по оренді
автопарку підтверджується підписаними
сторонами актами здачі-прийомки
виконаних робіт, а саме: №Б-00000134 від
31.07.2011 року, №Б-00000155 від 31.08.2011 року,
№Б-00000177 від 30.09.2011 року, №Б-00000203 від
31.10.2011 року, №Б-00000226 від 30.11.2011 року,
№Б-00000244 від 31.12.2011 року, №Б-00000026 від
16.01.2012 року, №Б-00000017 від 31.01.2012 року,
№Б-00000029 від 15.02.2012 року, №Б-00000045 від
29.02.2012 року, №Б-00000055 від 15.03.2012 року,
№Б-00000071 від 31.03.2012 року, №Б-00000081 від
15.04.2012 року, №Б-00000093 від 30.04.2012 року,
№Б-00000106 від 31.05.2012 року, №Б-00000140 від
30.06.2012 року, №Б-00000164 від 31.07.2012 року,
№Б-00000188 від 31.08.2012 року, №Б-00000212 від
30.09.2012 року, №Б-00000239 від 31.10.2012 року,
№Б-00000264 від 30.11.2012 року, №Б-00000288 від
31.12.2012 року (т. 1 а.с. 113-134), податковими
накладними №21 від 31.07.2011 року, №20 від
31.08.2011 року, №20 від 30.09.2011 року, №22 від
31.10.2011 року, №22 від 30.11.2011 року, №17 від
31.12.2011 року, №26 від 16.01.2012 року, №17 від
31.01.2012 року, №3 від 15.02.2012 року, №19 від
29.02.2012 року, №3 від 15.03.2012 року, №19 від
31.03.2012 року, №3 від 15.04.2012 року, №15 від
30.04.2012 року, №2 від 31.05.2012 року, №12 від
30.06.2012 року, №16 від 31.07.2012 року, №12 від
31.08.2012 року, №12 від 30.09.2012 року, №13 від
31.10.2012 року, №13 від 30.11.2012 року, №12 від
31.12.2012 року (т. 1 а.с. 135-156).

Орендоване згідно договору оренди
автопарку №005_2011 від 01.07.2011 року майно
обліковувалося на позабалансовому
рахунку: 01.1 (орендовані необоротні
активи) бухгалтерського обліку
підприємства (т. 2 а.с. 46).

Крім цього, інвентаризаційним описом
основних засобів (машини та обладнання,
інструменти, прилади та інвентар,
споруди) ТзОВ «Сварог Ойл» від 27.12.2012
року №7 підтверджується фактична
наявність та місцезнаходження
орендованого обладнання, в тому числі
гаража цегляного з обладнанням (т. 2 а.с.
52).

01.04.2011 року ТзОВ «Сварог Ойл» уклало з
ТОВ «Нарнія-Трейд» договір оренди
обладнання №001, згідно умов якого ТОВ
«Нарнія-Трейд» (орендодавець)
зобов»язується передати, а ТзОВ
«Сварог Ойл» (орендар) зобов»язується
прийняти в строкове платне
користування майно, а саме: комп»ютерну
техніку згідно акту прийому передачі,
який є невід»ємною частиною договору
(т. 1 а.с. 60).

В актах прийому-передачі
обладнання (додаток №1 від 01.04.2011 року,
додаток №2 від 01.07.2011 року, додаток №3
від 01.10.2011 року, додаток №4 від 01.02.2012
року) зазначено об»єкт оренди -
обладнання та перелічено найменування,
марку, модель, технічні характеристики,
інвентарні номери, кількість та
вартість конкретних елементів
обладнання, яке передається в оренду (т.
1 а.с. 61-64).

Фактичне отримання послуг по оренді
комп»ютерної техніки підтверджується
підписаними сторонами актами
здачі-прийомки виконаних робіт, а саме:
№Б-00000069 від 30.04.2011 року, №Б-00000087 від
31.05.2011 року, №Б-00000107 від 30.06.2011 року,
№Б-00000131 від 31.07.2011 року, №Б-00000152 від
31.08.2011 року, №Б-00000174 від 30.09.2011 року,
№Б-00000200 від 31.10.2011 року, №Б-00000223 від
30.11.2011 року, №Б-00000241 від 31.12.2011 року,
№Б-00000014 від 31.01.2012 року, №Б-00000042 від
29.02.2012 року, №Б-00000068 від 31.03.2012 року,
№Б-00000090 від 30.04.2012 року, №Б-00000115 від
31.05.2012 року, №Б-00000149 від 30.06.2012 року,
№Б-00000173 від 31.07.2012 року, №Б-00000197 від
31.08.2012 року, №Б-00000221 від 30.09.2012 року,
№Б-00000248 від 31.10.2012 року, №Б-00000273 від
30.11.2012 року, №Б-00000297 від 31.12.2012 року (т. 1
а.с. 65-85), податковими накладними №18 від
30.04.2011 року, №18 від 31.05.2011 року, №16 від
30.06.2011 року, №18 від 31.07.2011 року, №17 від
31.08.2011 року, №17 від 30.09.2011 року, №19 від
31.10.2011 року, №19 від 30.11.2011 року, №14 від
31.12.2011 року, №14 від 31.01.2012 року, №16 від
29.02.2012 року, №16 від 31.03.2012 року, №12 від
30.04.2012 року, №11 від 31.05.2012 року, №21 від
30.06.2012 року, №25 від 31.07.2012 року, №21 від
31.08.2012 року, №21 від 30.09.2012 року, №22 від
31.10.2012 року, №22 від 30.11.2012 року, №21 від
31.12.2012 року (т. 1 а.с. 86-106).

Орендоване обладнання обліковувалося
на позабалансовому рахунку: 01.1
(орендовані необоротні активи)
бухгалтерського обліку підприємства
(т. 2 а.с. 46).

Крім цього, інвентаризаційним описом
основних засобів (машини та обладнання,
інструменти, прилади та інвентар,
споруди) ТзОВ «Сварог Ойл» від 27.12.2012
року №7 підтверджується фактична
наявність та місцезнаходження
орендованого обладнання (т. 2 а.с. 49-51).

Для проведення періодичного
обслуговування та ремонту
спеціалізованого обладнання АЗС ТзОВ
«Сварог Ойл» уклало з ТОВ фірма
«Маркет-сервіс» договір
обслуговування спеціалізованих
електронних контрольно-касових
апаратів та іншого обладнання для
автозаправних станцій №16/СТО/2010 від
26.07.2010 року з додатками, згідно якого
виконавець зобов»язується проводити
технічне обслуговування та ремонт,
надавати послуги із сервісного
обслуговування спеціалізованих
електронних контрольно-касових
апаратів для автозаправних станцій та
іншого обладнання, а замовник
зобов»язується приймати виконані
роботи та своєчасно їх оплачувати (т. 1
а.с. 157-167).

Фактичне отримання послуг з технічного
обслуговування обладнання АЗС та робіт
по поточному ремонту обладнання АЗС з
демонтажем обладнання, що вийшло з ладу
та монтажем нового підтверджується
підписаними сторонами актами надання
послуг та актами здачі-прийомки
виконаних робіт №509 від 31.03.2011 року, №572
від 31.03.2011 року, №689 від 30.04.2011 року, №757
від 30.04.2011 року, №1021 від 31.05.2011 року, №983
від 31.05.2011 року, №1124 від 30.06.2011 року, №1202
від 30.06.2011 року, №1349 від 31.07.2011 року, №1451
від 31.07.2011 року, №1586 від 31.08.2011 року, №1707
від 31.08.2011 року, №1834 від 30.09.2011 року, №1994
від 30.09.2011 року, №2101 від 31.10.2011 року, №2260
від 31.10.2011 року, №2271 від 31.10.2011 року, №2379
від 30.11.2011 року, №2486 від 30.11.2011 року, №2630
від 31.12.2011 року, №2807 від 31.12.2011 року, №107
від 31.01.2012 року, №236 від 31.01.2012 року, №353
від 29.02.2012 року, №512 від 29.02.2012 року, №666
від 31.03.2012 року, №754 від 31.03.2012 року, №902
від 30.04.2012 року, №1017 від 30.04.2012 року, №1055
від 30.04.2012 року, №1153 від 31.05.2012 року, №1316
від 31.05.2012 року, №1455 від 27.06.2012 року, №1620
від 27.06.2012 року, №1734 від 31.07.2012 року, №1862
від 06.07.2012 року, №1863 від 09.07.2012 року, №1864
від 09.07.2012 року, №1865 від 10.07.2012 року, №1866
від 16.07.2012 року, №1972 від 31.07.2012 року, №2087
від 31.08.2012 року, №2268 від 31.08.2012 року, №2423
від 30.09.2012 року, №2651 від 30.09.2012 року, №2756
від 31.10.2012 року, №3029 від 31.10.2012 року, №3139
від 30.11.2012 року, №3359 від 30.11.2012 року, №3478
від 29.12.2012 року, №3692 від 29.12.2012 року (т. 1
а.с.168-218), копіями з журналу обліку
ремонту обладнання (т. 2 145-156),
податковими накладними №101 від 31.03.2011
року, №164 від 31.03.2011 року, №78 від 30.04.2011
року, №146 від 30.04.2011 року, №148 від 31.05.2011
року, №185 від 31.05.2011 року, №72 від 30.06.2011
року, №146 від 30.06.2011 року, №87 від 31.07.2011
року, №184 від 31.07.2011 року, №103 від 31.08.2011
року, №185 від 31.08.2011 року, №91 від 30.09.2011
року, №226 від 30.09.2011 року, №104 від 31.10.2011
року, №247 від 31.10.2011 року, №258 від 31.10.2011
року, №113 від 30.11.2011 року, №201 від 30.11.2011
року, №158 від 31.12.2011 року, №276 від 31.12.2011
року, №133 від 31.01.2012 року, №226 від 31.01.2012
року, №108 від 29.02.2012 року, №220 від 29.02.2012
року, №135 від 31.03.2012 року, №218 від 31.03.2012
року, №149 від 30.04.2012 року, №212 від 30.04.2012
року, №252 від 30.04.2012 року, №80 від 31.05.2012
року, №244 від 31.05.2012 року, №135 від 27.06.2012
року, №280 від 27.06.2012 року, №17 від 06.07.2012
року, №22 від 09.07.2012 року, №23 від 09.07.2012
року, №28 від 10.07.2012 року, №46 від 16.07.2012
року, №239 від 31.07.2012 року, №327 від 31.07.2012
року, №219 від 31.08.2012 року, №265 від 31.08.2012
року, №163 від 30.09.2012 року, №316 від 30.09.2012
року, №263 від 31.10.2012 року, №365 від 31.10.2012
року, №218 від 30.11.2012 року, №326 від 30.11.2012
року (т. 1 а.с. 219-250, т. 2 а.с. 1-17).

Для забезпечення безперебійного
живлення струмом комплексу АЗС-1 ТзОВ
«Сварог Ойл» уклало з ТОВ «Форлана»
договір оренди електроагрегату
дизельного №01/04-1 від 01.04.2012 року, згідно
якого ТОВ «Форлана» (орендодавець)
передає, а ТзОВ «Сварог Ойл» (орендар)
приймає в строкове платне користування
майно, а саме електроагрегат дизельний
2136, згідно акту прийому передачі, який є
невід»ємною частиною договору, і в
якому зазначено об»єкт оренди
(електроагрегат дизельний 2136), в т.ч.
його найменування, марка, модель,
кількість, вартість (т. 2 а.с. 18-20, 21).

Фактичне отримання послуг по оренді
електроагрегату дизельного 2136
підтверджується актами наданих послуг
по оренді електроагрегата дизельного
від 30.04.2012 року, від 31.05.2012 року, від
30.06.2012 року, від 31.07.2012 року, від 31.08.2012
року, від 30.09.2012 року, від 31.10.2012 року, від
30.11.2012 року, від 31.12.2012 року (т. 2 а.с. 22-30).

ТОВ «Форлана» не було зареєстроване як
платник податку на додану вартість та
не надавало ТзОВ «Сварог Ойл»
податкових накладних з податку на
додану вартість.

Електроагрегат дизельний
обліковується на позабалансовому
рахунку: 01.1 (орендовані необоротні
активи) бухгалтерського обліку
підприємства, інвентаризаційним
описом основних засобів (машини та
обладнання, інструменти, прилади та
інвентар, споруди) ТзОВ «Сварог Ойл»
від 27.12.2012 року №7 підтверджується
фактична наявність та
місцезнаходження в складі обладнання
комплексу АЗС-1 (т. 2 а.с. 46, 48, 53).

Враховуючи наведене вище, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що надані позивачем договори з
додатками, акти приймання-передачі
автопарку та обладнання (комп»ютерної
техніки, дизельного генератора) в
оренду, акти приймання передачі послуг
по оренді автопарку, обладнання,
комп»ютерної техніки, акти
приймання-передачі робіт по
обслуговуванню та ремонту
спеціалізованого обладнання АЗС,
податкові накладні - відповідають
вимогам Податкового кодексу України та
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» до форми та змісту первинних
документів бухгалтерського обліку. У
згаданих первинних документах
містяться всі необхідні відомості про
господарські операції ТзОВ «Сварог
Ойл» з контрагентами , які
підтверджують їх реальне здійснення,
доводи податкового органу про
неналежне оформлення ТзОВ «Сварог Ойл»
первинних документів не знайшли
підтвердження в ході судового розгляду
справи.

Визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є подальше
використання товару в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника
податку.

З приводу придбаних позивачем в ТОВ
«Нарнія-Трейд», ТОВ «Форлана» та ТОВ
фірма «Маркет-сервіс» послуг щодо
оренди цілісного майнового комплексу
автопарку, обладнання (комп»ютерної
техніки, дизельного генератора), а
також робіт по обслуговуванню та
ремонту спеціалізованого обладнання
АЗС, окружний суд вірно зазначив, що
такі перебувають у безпосередньому
зв»язку з господарською діяльністю
підприємства, що полягає у здійсненні
роздрібної торгівлі нафтопродуктами
та їх перевезенні спеціалізованим
вантажним автотранспортом.

Відповідачем, належними та допустимими
доказами не спростовано мету та
реальність здійснення господарських
операцій з придбання вищевказаних
товарів, а також факту використання
позивачем вищевказаних товарів у
власній господарській діяльності.

Надані позивачем докази дають колегії
суддів достатні підстави для висновку
про сплату позивачем сум ПДВ у ціні
придбаних товарів (робіт, послуг) у
контрагентів, які мали статус
платників податку на додану вартість.

Згідно ст.ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов»язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов»язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що відповідачем зроблено
не було.

З урахуванням наведеного, на думку
апеляційного суду, оскаржувані
податкові повідомлення - рішення не
ґрунтується на нормах права, внаслідок
чого їх слід визнати протиправними та
скасувати.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до переконання про те, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, постанова Львівського
окружного адміністративного суду від
23.12.2013 року відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
у справі №813/8594/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий:
Гудим Л.Я.

Судді:
Довгополов О.М.

Святецький В.В.

Повний текст виготовлено та підписано
26.03.2014 року