Справа № 815/5973/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5973/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Василенко І.Ю.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2013 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області (далі
Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області) про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08 серпня 2013 року
№ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позову зазначалось, що
з 15 по 19 липня 2013 року посадовою особою
Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
«Гамма-Плюс» за період березень 2011 року
та червень 2011 року. За результатами
перевірки складено акт від 26 липня 2013
року за № 266/17-01/НОМЕР_3, в якому
зазначено про порушення позивачем п. п.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 167.1 ст. 167, пунктів 177.1,
177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку з доходів фізичних осіб на 2797
грн. 50 коп., а також пунктів 198.1, 198.2, 198.3,
198.5, 198.6 ст. 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4 ст. 201
ПК України, що призвело до заниження
суми податку на додану вартість на 7272
грн.. На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08 серпня 2013
року № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_2
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб за
основним платежем 2797 грн. 50 коп. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 1398 грн. 75 коп., а також № НОМЕР_2,
яким позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 7272 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 3636 грн.. На думку позивача,
висновки акта перевірки не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України, а тому прийняті
відповідачем на його підставі
податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року у задоволенні позовних вимог ФОП
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, позивач в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, і, крім того, порушено норми
матеріального та процесуального права,
а саме положення ст. ст. 73, 198
Податкового кодексу України, ст. ст. 204,
234 Цивільного кодексу України, ст. 207
Господарського кодексу України. На
думку апелянта, судом першої інстанції
не взято до уваги належним чином
оформленні первинні документи, що
підтверджують реальність
господарських операцій позивача з ПП
«Гамма-Плюс». У зв'язку з викладеним в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ
представника позивача в підтримку
апеляційної скарги, розглянувши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про необхідність
її задоволення.

Судом встановлено, що з 15 по 19 липня 2013
року посадовою особою
Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
«Гамма-Плюс» за період березень 2011 року
та червень 2011 року.

За результатами перевірки складено акт
від 26 липня 2013 року за № 266/17-01/НОМЕР_3, в
якому зазначено про порушення
позивачем п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 167.1 ст.
167, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб на 2797 грн. 50 коп., а також пунктів
198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, пунктів 201.1,
201.2, 201.4 ст. 201 ПК України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість на 7272 грн..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08 серпня 2013
року № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_2
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб за
основним платежем 2797 грн. 50 коп. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 1398 грн. 75 коп., а також № НОМЕР_2,
яким позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 7272 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 3636 грн..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано
належних доказів реального здійснення
господарських операцій за договором
поставки, укладеним з ПП «Гамма-Плюс»,
що виключає можливість врахування
первинних документів за цими
господарськими операціями при
формуванні даних податкового органу.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до п. 167.1 статті 167
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів, одержаних
(крім випадків, визначених у пунктах
167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які виплачуються
(надаються) платнику у зв'язку з
трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
у державну та недержавну грошову
лотерею, виграшу гравця (учасника),
отриманого від організатора азартної
гри. У разі якщо загальна сума
отриманих платником податку у звітному
податковому місяці доходів, зазначених
у абзаці першому цього пункту,
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 відсотків суми
перевищення з урахуванням податку,
сплаченого за ставкою, визначеною в
абзаці першому цього пункту.

Згідно п. 177.1 ст. 177 названого Кодексу
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 названої статті Кодексу
встановлено, що об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

На підставі п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України витратами є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пунктів 177.3 та 177.4 ст. 177 ПК
України для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг). До переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи,
позивачем (Покупець) укладено з ПП
«Гамма-Плюс» (Постачальник) договір
поставки від 01 березня 2011 року за № 3-11,
відповідно до якого Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупцю, а останній - прийняти та
оплатити Товар, за ціною та в кількості
згідно накладних. Термін дії договору
до 01 січня 2013 року (а. с. 38-39).

Витрати в розмірі 18650 грн., понесені
позивачем у зв'язку з оплатою товару,
отриманого від ПП «Гамма-Плюс»,
віднесено позивачем до складу валових
витрат.

В акті перевірки
Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області, з
посиланням на акт ДПІ у Приморському
районі м. Одеси Одеської області ДПС
від 16 травня 2013 року № 2865/22-3/30047509 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП
«Гамма-Плюс» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01 січня 2010 року по
30 листопада 2011 року», зроблено
висновок, що позивачем занижено суму
податку на доходи фізичних осіб
внаслідок віднесення до складу валових
витрат (витрат операційної діяльності)
вартості товарів, придбаних у
постачальника ПП «Гамма-Плюс»,
перевірку якого провести неможливо, що
вказує на нереальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та названим контрагентом.

Проте, всупереч висновкам податкового
органу, витрати по вказаній вище угоді,
укладеній ФОП ОСОБА_2 з ПП «Гамма-Плюс»,
безпосередньо пов'язані з основною
господарською діяльністю позивача та
підтверджуються наявними в матеріалах
справи первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
витрати за названою вище угодою з ПП
«Гамма-Плюс» включено позивачем до
складу валових витрат на підставі
первинних документів - договору
поставки, платіжних доручень,
видаткових та податкових накладних,
рахунків-фактур (а. с. 38-39, 50-63),
оформлених відповідно до наведених
вимог чинного законодавства України,
що не спростовується висновками акта
перевірки. При цьому на підтвердження
товарності спірних господарських
операцій позивачем до суду апеляційної
інстанції додатково надано
товарно-транспортні накладні, що
підтверджують факти транспортування
поставленого товару на склад ФОП
ОСОБА_2.

На підтвердження реальності отримання
позивачем від названого контрагента
поставленого товару (підшипників) ФОП
ОСОБА_2 до суду першої інстанції надано
підтверджуючі документи щодо
оприбуткування та використання у
господарській діяльності отриманого
товару, зокрема, договори поставки
названого товару ФОП ОСОБА_2 покупцям,
податкові, видаткові та розхідні
накладні, довіреності на отримання ТМЦ
тощо.

При цьому податковим органом не
доведено фактів безтоварності
операцій за спірною угодою та
обізнаності позивача щодо можливого
порушення податкового законодавства
його контрагентом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник
податків зобов'язаний, зокрема, вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Зі змісту наведених положень
Податкового кодексу України
вбачається, що обов'язок щодо
звітування перед податковим органом та
сплати податкового зобов'язання
покладено на платника податків, яким в
даному випадку є ПП «Гамма-Плюс». При
цьому можливе невиконання таким
контрагентом свого зобов'язання по
сплаті податку до бюджету є підставою
для відповідальності та тягне
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку (ФОП ОСОБА_2Д.) права на
віднесення сум витрат до складу
валових, якщо останній виконав весь
перелік умов щодо підтвердження
розміру витрат та їх пов'язаності з
власною господарською діяльністю.

Суд апеляційної інстанції також
враховує, що на час здійснення спірних
господарських операцій постачальник
товару (ПП «Гамма-Плюс») був включений
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мав свідоцтво
про реєстрацію платника податку на
додану вартість. За таких обставин
покупець (позивач) не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцем, ні за можливу
недостовірність відомостей про нього,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» установлено таке.
Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

Із врахуванням викладеного,
апеляційний суд приходить до висновку
про правомірність включення до складу
валових витрат (витрат операційної
діяльності) позивача витрат за
названим вище договором поставки з ПП
«Гамма-Плюс».

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 названого Кодексу
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Кодексу
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 7272 грн.
визначено позивачу податковим органом
у зв'язку зі зменшенням відповідачем
ФОП ОСОБА_2 суми валових витрат по
договору поставки з ПП «Гамма-Плюс».

Оскільки, як зазначено вище, витрати по
вказаній угоді правомірно віднесені
позивачем до складу валових витрат
(витрат операційної діяльності), всі
розрахунки позивача підтверджені
податковими накладними, оформленими у
відповідності до вимог чинного
законодавства, то і формування
позивачем податкового кредиту з
включенням до нього суми в 7272 грн. є
правомірним.

На підставі частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на приписи наведеної норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема,
бюджетного відшкодування,
презумується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

Із врахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позивачем було додержано
встановлений чинним законодавством
порядок формування податкового
кредиту за спірними господарськими
операціями.

Оскільки визначення позивачу
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб та з податку на
додану вартість за основними платежами
є необґрунтованим, то і застосування
податковим органом штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених ст.
123 Податкового кодексу України, є
неправомірним.

Враховуючи, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, і, крім того, судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, постановлене судове
рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст.
202 КАС України підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про
задоволення вимог позивача у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 08 серпня 2013 року №
НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24
березня 2014 року.

Головуючий:

Судді: