Справа № 818/8172/13-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.Справа № 818/8172/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

представника відповідача Бредіхіної
Р.О.

представника позивача Кондюкова Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014р.
по справі № 818/8172/13-а

за позовом Краснопільського
дочірнього агролісогосподарського
підприємства "Краснопільський
агролісгосп"

до Державної фінансової інспекції в
Сумській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Краснопільське дочірнє
агролісогосподарське підприємство
"Краснопільський агролісгосп" (надалі
по тексту позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції в Сумській області (надалі по
тексту відповідач), в якому просив суд:

-скасувати п.2, п.4, п.5, п.7 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Сумській області № 18-05-14-14/6418 від 09.09.2013
р.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 року
адміністративний позов
Краснопільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
"Краснопільський агролісгосп" до
Державної фінансової інспекції в
Сумській області про визнання
протиправною та скасування вимоги
задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
пункт 2 та пункт 4 листа-вимоги від 09.09.2013
року №18-05-14-14/6418 про усунення виявлених
ревізією порушень чинного
законодавства, винесеної Державною
фінансовою інспекцією в Сумській
області.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено за необгрунтованістю.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 року
в частині визнання незаконним та
скасування пунктів 2 та 4 листа-вимоги
від 09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 та прийняти в
цій частині нове рішення, яким в
задоволенні цієї частини позовних
вимог відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
вимоги апеляційної скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача, результати якої викладено в
акті від 23.08.2013 року (т.1, а.с.12-88). За
наслідками ревізії відповідачем від
09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 направлено
позивачу вимогу про усунення виявлених
в ході ревізії порушень (т.1 а.с.89-93).

Згідно з актом ревізії, в результаті її
проведення виявлено реалізацію
пиловника дубового, ясеневого та липи
за цінами нижчими, ніж склалися на
аукціоні Сумської товарної біржі
«Сумиагропромбіржа» на щоквартальних
аукціонах (т.1, а.с.23-26). Порушення
встановлено шляхом порівняння цін
реалізації лісопродукції
Краснопільським агролісгоспом із
цінами, що склалися на аукціонах СТБ
«Сумиагропромбіржа» (т.1, а.с.117-121).

Пунктом 2 оскаржуваної вимоги від 09.09.2013
року контролюючий орган зобов'язав
Краснопільський лісгосп відобразити
по обліку дебіторську заборгованість
за покупцями необробленої деревини,
реалізованою за цінами, нижчими від
аукціонних цін та стягнути з них кошти
в сумі 53 892грн.58коп. згідно з
розрахунком; в іншому випадку стягнути
з осіб, винних у недоотриманні коштів
від реалізації лісопродукції, шкоду в
сумі 53 892грн.58коп. у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України
(т.1, а.с.90).

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання протиправним та скасування
пункту 2 листа-вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що висновки
відповідача про недоотримання
Краснопільським лісгоспом доходу на
загальну суму 53 892грн.58коп. (разом з ПДВ)
за 2010-2011 роки через реалізацію
необробленої деревини за заниженими
цінами є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки відповідача про
недоотримання Краснопільським
лісгоспом доходу на загальну суму 53
892грн.58коп. (разом з ПДВ) за 2010-2011 роки
через реалізацію необробленої
деревини ґрунтувалися на тому, що
Краснопільське дочірнє
агролісогосподарське підприємство
«Краснопільський агролісгосп»
укладало прямі договори про продаж
пиловника дубового, ясеневого та липи
із суб'єктами господарської діяльності
у 2010-2011 роках за цінами, нижчими за ціни,
що склалися на аукціонах, що призвело
до недоотримання доходу позивачем на
загальну суму 53 892грн.58коп. (разом з ПДВ),
в тому числі за квітень-грудень 2010 року
- 22 949грн.17коп., за 2011 рік - 30 943грн.41 коп.
(т.1, а.с.148-153).

Відповідно до п. 1.1 Статуту
Краснопільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Краснопільський агролісгосп»
Краснопільське дочірнє
агролісогосподарське підприємство є
спеціалізованим
агролісогосподарським підприємством.

Як вбачається з матеріалів справи у
період 2010 - 2011 років Краснопільське
дочірнє агролісогосподарське
підприємство «Краснопільський
агролісгосп» укладало прямі договори
про продаж пиловника дубового,
ясеневого та липи із суб'єктами
господарської діяльності.

Відповідно до Розділу І «Положення про
проведення та організацію аукціонів з
продажу необробленої деревини»,
затвердженого наказом Державного
комітету лісового господарства від 19
лютого 2007 року № 42 це Положення регулює
порядок реалізації усієї необробленої
деревини, заготовленої підприємствами,
які здійснюють заготівлю деревини як
постійні користувачі лісових ресурсів,
за винятком дров паливних, деревини,
яка використовується для розвитку
матеріально-технічної бази
(будівництво, ремонт тощо); постійних
лісокористувачів відповідно до
затверджених кошторисів, деревини,
використання якої передбачено
колективними договорами, деревини для
індивідуального ремонту та
будівництва згідно з поданими заявами,
деревини для забезпечення потреб
соціальної сфери, а також деревини для
забезпечення потреб виробничих
деревообробних підрозділів постійних
лісокористувачів. Реалізація
необробленої деревини всіма
постійними лісокористувачами
здійснюється через аукціони з продажу
необробленої деревини на біржі.

Нереалізована на товарних біржах
необроблена деревина реалізується
підприємствами - постійними
лісокористувачами по прямих договорах
за цінами, не нижчими від тих, що
склались на останньому аукціоні (пункт
1.5 Положення).

Пунктом 20 наказу Державного комітету
лісового господарства України №272 від
30.10.2008 року щодо антикризових заходів,
застосованих з метою забезпечення
стабільної роботи підприємств
лісового господарства та соціального
захисту працівників галузі у зв»язку з
фінансовою кризою дію п.1.5 Положення
призупинено.

Відповідно до п. 2.23 Порядку подання
нормативно-правових актів на державну
реєстрацію до Міністерства юстиції
України та проведення їх державної
реєстрації, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12.04.2005
року № 34/5 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.04.2005 р.
№ 381/10661 унесення змін до
нормативно-правового акта або визнання
його таким, що втратив чинність,
здійснюється самим суб'єктом
нормотворення або його
правонаступником шляхом прийняття
нормативно-правового акта того самого
виду й однакової юридичної сили або в
іншому порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 3.3 Порядку зміни до
зареєстрованих нормативно-правових
актів незалежно від того, містять вони
правові норми чи ні, а також акти про
втрату чинності зареєстрованих
нормативно-правових актів підлягають
державній реєстрації в установленому
законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказ Державного комітету лісового
господарства України №272 від 30.10.2008
року в Міністерстві юстиції України не
зареєстрований, а тому колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що його приписи не можуть
змінювати правила, встановлені
нормативно-правовими актами та
застосуванню не підлягають.

Між тим, колегія суддів вважає, що
відповідачем не доведено
правомірність здійснення розрахунку
шкоди у розмірі 53892,58 грн. та не
погоджується з висновками відповідача
щодо стягнення з осіб, винних у
недоотриманні коштів від реалізації
лісо продукції, шкоди у розмірі 53892,58
грн , виходячи з наступного.

Розрахунок шкоди вираженої у
недоотриманні Краснопільським
лісгоспом доходу на загальну суму 53
892грн.58коп. від реалізації лісової
продукції суб'єктам господарської
діяльності проведений відповідачем з
урахуванням ПДВ, оскільки, на думку
відповідача, позивач є платником ПДВ.

Згідно з приписами п.15 підрозділу 2
Перехідних положень Податкового
кодексу України тимчасово, до 1 січня
2014 року, операції з постачання деревини
товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ
ЗЕД, у тому числі операції з імпорту
таких товарів, звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість.

Як пояснив позивач в судовому
засіданні, на виконання приписів п.15
підрозділу 2 Перехідних положень
Податкового кодексу України
реалізація лісопродукції відбувалася
за цінами, без нарахування ПДВ,
оскільки такі операції були звільнені
від оподаткування податком на додану
вартість.

Отже, відповідачем всупереч приписам
п.15 підрозділу 2 Перехідних положень
Податкового кодексу України
нараховано шкоду з урахування ПДВ в
ціні товару.

До висновків про продаж позивачем
лісопродукції за цінами нижчими ніж
аукціонні відповідач прийшов шляхом
порівняння цін реалізації
лісопродукції Краснопільським
агролісгоспом із цінами, що склалися на
аукціонах СТБ «Сумиагропромбіржа», а
саме котировкою цін на лісопродукцію
за підсумками торгів, що склалися на
аукціонах СТБ «Сумиагропромбіржа».

При цьому, в підтвердження
правомірності висновків щодо продажу
позивачем товару по цінам нижчим ніж
аукціонні відповідач посилається на
те, що ціни визначені у котировці без
ПДВ, а тому під час реалізації
позивачем товару ціна була нижче ніж
аукціонна.

Між тим, колегія суддів зазначає, що з
котировки цін на лісопродукцію за
підсумками торгів, що склалися на
аукціонах СТБ «Сумиагропромбіржа»,
долученої до матеріалів справи, не
вбачається, чи входить до ціни товару
ПДВ.

Проте, згідно приписів п. 2.6. Положення
про проведення та організацію
аукціонів з продажу необробленої
деревини, затвердженого наказом
Державного комітету лісового
господарства від 19 лютого 2007 року № 42,
вартісні показники в пропозиціях
продавців та аукціонній документації
наводяться в гривнях з урахуванням ПДВ
на умовах поставки франко-верхній
(проміжний, нижній) склад продавця.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України а
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не виконано обов»язок покладений на
нього приписами наведеної норми та не
доведено, що до аукціонної ціни товару,
з якою відповідач порівняв ціну
продажу позивачем товару, не входить
ПДВ в ціні товару.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про безпідставність вимоги
відповідача щодо стягнення з осіб,
винних у недоотриманні коштів від
реалізації лісо продукції, шкоди у
розмірі 53892,58 грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що
вимога відповідача щодо відображення
по обліку дебіторської заборгованості
за покупцями необробленої деревини,
реалізованої за цінами, нижчими ніж
аукціонні та стягнення з цих осіб кошти
у розмірі 53892,58 грн. є безпідставним,
виходячи з наступного.

Наслідки невідповідності вимог
договорів вимогам закону передбачені
ст. 207 ГК України, якою визначено, що
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Статтею 228 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі недодержання
вимоги щодо відповідності правочину
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам такий правочин може
бути визнаний недійсним.

Враховуючи, що договори поставки
лісопродукції Краснопільським
лісгоспом є фактично виконаними,
одностороння зміна ціни товару є
неприпустимою, то вимога відповідача
щодо відображення по обліку
дебіторської заборгованості за
покупцями необробленої деревини,
реалізованою за цінами, нижчими від
аукціонних цін та стягнення з них
коштів в сумі 53 892грн.58коп. згідно з
розрахунком є протиправною.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про не доведення
відповідачем правомірності висновків
пункту 2 вимоги від 09.09.2013 року
№18-05-14-14/6418 про усунення виявлених
ревізією порушень чинного
законодавства, винесеної Державною
фінансовою інспекцією в Сумській
області.

Судом першої інстанції також
встановлено, що в пункті 4 оскаржуваної
вимоги відповідач посилається на
порушення позивачем вимог ст.8
"Стандарту адміністративної послуги з
видачі сертифіката про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій", затвердженого
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 07.09.2009 року
№230 та на безпідставну сплату коштів ДП
«Український ІКЦ» за роботи, що
фактично виконані Сумським обласним
управлінням лісового та мисливського
господарства, в зв'язку з чим вимагає
відобразити по обліку дебіторську
заборгованість за ДП «Український ІКЦ»
в сумі 4230грн.; стягнути з ДП
«Український ІКЦ» зайво сплачені кошти
в сумі 4230грн.; в іншому випадку стягнути
з осіб, винних у зайвому перерахуванні
коштів, шкоду у вказаній сумі, у порядку
та розмірі, встановленому ст.ст.130-136
КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання протиправним та скасування
пункту 4 листа-вимоги від 09.09.2013 року №
18-05-14-14/6418 суд першої інстанції виходив
з того, що твердження відповідача про
те, що роботи з перевірки та підготовки
матеріалів для оформлення
Сертифікатів походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій виконувались за
плату всупереч вимог чинного
законодавства є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
особливості державного регулювання
діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності, пов'язаної з реалізацією та
експортом лісоматеріалів" від 08.09.2005 №
2860-ІV реалізація суб'єктами
підприємницької діяльності
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів, крім передбачених
статтею 2 цього Закону, допускається за
наявності сертифіката про походження
лісоматеріалів. Митні органи України
здійснюють митне оформлення експорту
лісо- та пиломатеріалів, крім
передбачених статтею 2 цього Закону, за
умови подання експортером разом з
іншими необхідними документами
сертифіката про їх походження.

Згідно з п.3 Тимчасового порядку видачі
сертифіката про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.12.2005 року №1260, сертифікат є
обов'язковим документом під час
здійснення експорту лісоматеріалів та
виготовлених з них пиломатеріалів.

Видачу сертифікатів покладено на
обласні управління лісового та
мисливського господарства, про що
свідчать положення пункту 2 наказу
Державного комітету лісового
господарства України «Про
затвердження форми Сертифіката про
походження лісоматеріалів та
виготовлених з них пиломатеріалів для
здійснення експортних операцій» та
Інструкції щодо заповнення форми
Сертифіката про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій» від 07.09.2007 року
№528, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26.09.2007 року за №1111/14378.

Відповідно до ст. 3 «Стандарту
адміністративної послуги з видачі
сертифіката про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій», затвердженого
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 7 вересня 2009
року N 230 для отримання Сертифікату до
обласних управлінь лісового та
мисливського господарства подаються
наступні документи: заява встановленої
форми, копії (з обов'язковим
пред'явленням оригіналу)
товаротранспортних або залізничних
накладних, або лісорубного квитка (для
постійних лісокористувачів) про
придбання відповідного обсягу
лісоматеріалів та пиломатеріалів у
постійного лісокористувача,
специфікації на придбану у постійного
лісокористувача продукцію, та лісо
продукцію, що експортується, інші
документи, що можуть підтвердити
законність походження лісо продукції.

Як вбачається з матеріалів справи,
Краснопільський агролісгосп уклав із
ДП «Український ІКЦ» договір 15.05.2008
року №СУМ004 про надання послуг (т.1,
а.с.94-96), відповідно до якого ДП
«Український ІКЦ» виконує для позивача
роботи з перевірки та підготовки
матеріалів для оформлення "Сертифікату
про походження лісоматеріалів та
виготовлених з них пиломатеріалів для
забезпечення експортних операцій".

В пункті 2.1 договору визначено перелік
робіт, які здійснює виконавець (т.1,
а.с.94), що полягають у прийнятті
первинних документів замовника, їх
розгляді, оформленні сигнального
екземпляру та передачі пакету
документів Управлінню лісового та
мисливського господарства на видачу
«Сертифікату».

При цьому, розрахунок між сторонами
здійснюється з урахуванням ПДВ за
кожний пакет документів на
виготовлення одного «Сертифікату»
відповідно до калькуляції витрат (т.1,
а.с.97), яка додається до даного договору
(п.3.1), що включає: витрати на оплату
праці; нарахування на заробітну плату;
витрати на зв'язок; витрати на
утримання основних засобів; витрати на
відрядження; інші витрати (вартість
бланка; програмне забезпечення;
витрати на утримання та обслуговування
та поточний ремонт комп'ютерної
техніки, факсів, копіювальної та
розмножувальної техніки, заправка,
закупівля додаткових матеріалів), тощо.

Оплата наданих послуг відбувалась на
підставі укладеного Договору та його
виконання підтверджується
відповідними актами здачі-прийняття
робіт (т.1, а.с.225-226).

Послуги, які було надано ДП
«Український ІКЦ», для позивача є
необхідними, оскільки для виконання
ряду завдань підприємство не має
власних ресурсів та працівників
(фахівців), що відповідачем не
заперечувалось.

У пункті 4.2 ст. 4 "Стандарту
адміністративної послуги з видачі
сертифіката про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій", затвердженого
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 7 вересня 2009
року N 230, зазначено, що
адміністративний орган, повноважний
видавати сертифікати приймає заяви
одержувача адміністративної послуги,
розглядає поданий пакет документів
після чого приймає рішення про видачу
Сертифіката про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій або відмову в його
видачі, видає Сертифікат.

Краснопільському лісгоспу надавалися
послуги з належного оформлення пакету
документів для подальшої їх передачі
Управлінню лісового та мисливського
господарства в Сумській області для
прийняття рішення про видачу
Сертифікатів про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій або про відмову в
їх видачі.

Аналізуючи зміст укладеного договору
про надання послуг від 15.05.2008 року
№СУМ004 (т.1, а.с.94-96), колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що ДП «Український ІКЦ» не
вчиняло будь-яких дій, що входять до
повноважень Управління лісового та
мисливського господарства в Сумській
області.

Таким чином, твердження відповідача
про те, що роботи з перевірки та
підготовки матеріалів для оформлення
Сертифікатів походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій виконувалось за
плату всупереч вимог чинного
законодавства є безпідставними.
Працівниками підприємства, відповідно
до посадової інструкції, здійснювалося
лише оформлення первинних документів,
необхідних для отримання
адміністративної послуги, а саме заяву,
за встановленою формою, рахунки -
фактури, лісорубні квітки,
товарно-транспортні накладні, тощо.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що пункт 4 листа-вимоги від
09.09.2013 року № 18-05-14-14/6418 є протиправним
та підлягає скасуванню.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі, що послуги всупереч ст. 8
Стандарту надавалися на платній
основі, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки надаючи
Краснопільському лісгоспу послуги з
належного оформлення пакету
документів для подальшої їх передачі
Управлінню лісового та мисливського
господарства в Сумській області ДП
«Український ІКЦ» не вчиняв дії щодо
розгляду пакету документів про видачу
Сертифікатів про походження
лісоматеріалів та виготовлених з них
пиломатеріалів для здійснення
експортних операцій або про відмову в
їх видачі.

За таких обставин, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Сумській
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014р. по
справі № 818/8172/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко
Я.М.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Подобайло З.Г. Повний текст ухвали
виготовлений 17.03.2014 р.