Справа № 820/12145/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 р.Справа № 820/12145/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р.
по справі № 820/12145/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

03.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, у якому просив скасувати
висновок та постанову відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Управління міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області про скасування дозволу на
імміграцію в Україні громадянину
В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 2006
року; зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області видати посвідку на
постійне проживання в Україні
громадянину СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 21.01.2014 року позовні
вимоги задовольнив.

Приймаючи зазначене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що у ході
судового розгляду не встановлено
визначених законодавством підстав для
скасування дозволу на імміграцію в
Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1.

Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
подало апеляційну скаргу, в якій
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
відмову в задоволенні позову. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, зазначаючи, що позивачем
порушений порядок отримання посвідки
на постійне проживання на території
України, оскільки заява на отримання
посвідки подана після закінчення
терміну дії абз. 4 п. 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про
імміграцію".

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином
Соціалістичної Республіки В’єтнам, ,
що підтверджується копією паспорту.

ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне
проживання в ВГІРФО УМВС України в
Херсонській області серії НОМЕР_1 за
адресою АДРЕСА_2, що видана безстроково.

З 03.10.2003 року позивач зареєстрований, як
фізична особа-підприємець та на
теперішній час здійснює
підприємницьку діяльність в м. Харкові
на ТЦ "Барабашово", що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
НОМЕР_2 та патентом серії НОМЕР_3.

08.10.2004 року ОСОБА_1 знявся з
реєстраційного обліку ВГІРФО УМВС
України в Херсонській області у зв'язку
з виїздом на постійне проживання до м.
Харкова, а з 20.10.2004 року місце
проживання позивача зареєстроване за
адресою: АДРЕСА_3.

З 04.02.2005 року у зв'язку з купівлею
квартири, позивач змінив місце
проживання, а саме: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 13.03.2006 року, № 671,
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 29.03.2006 року № 10243216
та карточкою прописки (форма А).

Висновком та постановою ВГІРФО УМВС
України в Херсонській області у 2006 році
позивачу скасовано дозвіл на
імміграцію та вилучено посвідку на
постійне проживання на території
України для анулювання, з огляду на те,
що вказану посвідку оформлено у
порушення абз. 4, п. 4 Прикінцевих
положень ЗУ "Про імміграцію", а саме,
посвідку ОСОБА_1 видано вперше після
закінчення встановленого
законодавством терміну її оформлення
для осіб, які прибули в Україну до 1998
року за Угодою між Урядом СР В’єтнам та
Урядом СРСР.

У жовтні 2013 року позивач втратив
посвідку на постійне проживання, серія
НОМЕР_1, про що повідомив орган
внутрішніх справ за місцем її втрати,
що підтверджується Висновком
Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській
області від 30.10.2013 року.

ГУ ДМС України в Харківській області
відмовляє у видачі нової посвідки за
місцем проживання у разі її втрати,
посилаючись на відсутність у них
особової справи іноземця.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що у ході судового
розгляду не встановлено визначених
законодавством підстав для скасування
дозволу на імміграцію в Україні
громадянину В'єтнаму ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

У відповідності до абз. 6 ст. 1 Закону
України "Про імміграцію" посвідка на
постійне проживання - документ, що
підтверджує право іноземця чи особи
без громадянства на постійне
проживання в Україні.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
імміграцію" дозвіл на імміграцію може
бути скасовано органом, який його
видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано
на підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів чи
документів, що втратили чинність; 2)
іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили; 3) дії іммігранта
становлять загрозу національній
безпеці України, громадському порядку
в Україні; 4) це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; 5)
іммігрант порушив законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства; 6) в інших випадках,
передбачених законами України.

Відповідно до п. 4 розділу V Прикінцевих
положень Закону України "Про
імміграцію" №2491-ІІІ від 07.06.2001 року
вважати такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну, зокрема,
іноземців та осіб без громадянства, які
прибули в Україну до 6 березня 1998 року
за Угодою між Урядом Соціалістичної
Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про
направлення і прийняття в'єтнамських
громадян на професійне навчання та
роботу на підприємства і в організації
СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися
проживати в Україні і звернулися
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим Законом із заявою про
видачу їм посвідки на постійне
проживання в Україні. Особам,
зазначеним у пункті 4 Прикінцевих
положень, посвідка на постійне
проживання видається за їхніми заявами
або заявами їх законних представників
без оформлення дозволу на імміграцію.

Між тим, колегія суддів зазначає, що
вищевказана норма не передбачає
підстав скасування посвідки на
постійне проживання, а врегульовує
порядок скасування дозволу. Діючим
законодавством також не передбачено
порядок та повноваження спеціально
уповноваженого органу з питань
імміграції щодо скасування посвідки.

Слід вказати, що у даному випадку
ВГІРФО УМВСУ в Харківській області при
наданні посвідки на постійне місце
проживання в Україні ОСОБА_1 керувалось
п. 4 Розділу V "Прикінцеві положення"
Закону України "Про імміграцію", тобто
проводило перевірку підстав залишення
на постійне проживання на території
України позивача, підстав для відмови у
наданні дозволу на імміграцію не
виявило.

Цією ж нормою Закону відповідач
обґрунтовує прийняття протилежного
рішення - висновку про скасування
посвідки на постійне проживання від 2006
року.

Колегія суддів зауважує, що за
приписами ст. 13 Закону України "Про
імміграцію" орган спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань імміграції
за місцем проживання особи, стосовно
якої прийнято рішення про скасування
дозволу на імміграцію, не пізніш як у
тижневий строк з дня отримання цього
рішення надсилає його копію особі та
вилучає у неї посвідку на постійне
проживання.

Таким чином, підставою для вилучення у
іноземця чи особи без громадянства
посвідки на постійне проживання в
Україні є рішення компетентного, в
розумінні Закону України "Про
імміграцію", органу про скасування
раніше наданого дозволу на імміграцію.

У відповідності до п.п. 21-24 "Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень", затвердженого постановою КМУ
№ 1983 від 26.12.02 р., дозвіл на імміграцію
скасовується органом, який його видав.
Для започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання
надсилається до органу, який приймав
рішення про надання такого дозволу.
Департамент, територіальні органи і
підрозділи всебічно вивчають у
місячний термін подання щодо
скасування дозволу на імміграцію,
запитують у разі потреби додаткову
інформацію в ініціатора подання, інших
органів виконавчої влади, юридичних і
фізичних осіб, а також запрошують для
надання пояснень іммігрантів, стосовно
яких розглядається це питання. На
підставі результату аналізу
інформації приймається відповідне
рішення. Про прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на
імміграцію надсилається протягом
тижня органом, що його прийняв, до
територіального підрозділу за місцем
проживання для вилучення посвідки на
постійне проживання в іммігранта та
вжиття заходів відповідно ст. 13 Закону
України "Про імміграцію".

Між тим, відповідачем не надано рішення
про скасування дозволу на імміграцію
ОСОБА_1, а тому відсутні правові
підстави для вирішення питань щодо
вилучення посвідки на постійне
проживання, виданої ОСОБА_1.

Таким чином, враховуючи відсутність
законних підстав для скасування
посвідки позивача на постійне
проживання в Україні, колегія суддів
підтримує висновки суду першої
інстанції щодо скасування
оскаржуваних висновку та постанови
відділу громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області про скасування
дозволу на імміграцію в Україні
громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 від 2006
року.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Державної міграційної служби України в
Херсонській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. по
справі № 820/12145/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Рєзнікова С.С.