Справа № 761/27754/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Макаренко І.О.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Києва на
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі міста
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання призначити пенсію -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 10 січня 2011 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
призначення йому пенсії, як учаснику
бойових дій для призначення
дострокової пенсії за віком, але не
раніше ніж за 5 років до досягнення
пенсійного віку, що передбачено
статтею 16 Закону України «Пенсійне
забезпечення».

Листом від 08 лютого 2011 року за № Р-48/09
відповідач відмовив позивачу у
призначенні пенсії, у зв'язку з тим, що
він не був військовослужбовцем або
особою начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та не
приймав участі у бойових діях як
військовослужбовець.

Вважаючи такі дій відповідача
неправомірними, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 приймав участь в бойових діях в
Республіці Афганістан в період часу з 29
квітня 1984 року по 31 липня 1985 року, де
працював у складі обмеженого
контингенту Радянських військ у
Афганістані у складі в/вч.пп. 73954.

По досягненню 55-річного віку позивач
звернувся до відповідача з заявою про
призначення дострокової пенсії за
віком згідно статті 16 Закону України
«Пенсійне забезпечення», однак отримав
відмову з посиланням на те, що позивач
не є військовослужбовцем.

Згідно статті 16 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»,
військовослужбовці, особи
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які брали
участь у бойових діях, а також ті, які
стали інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва, одержаних при
захисті Батьківщини або при виконанні
інших обов'язків військової служби
(службових обов'язків), або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, а також
батьки і дружини (якщо вони не взяли
повторний шлюб) військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які померли
(загинули) у період проходження
військової служби (виконання службових
обов'язків) чи після звільнення зі
служби, але внаслідок поранення,
контузії, каліцтва, одержаних при
виконанні обов'язків військової служби
(службових обов'язків), захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, мають
право на пенсію: чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Згідно п.2 статті 6 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасниками
бойових дій визнаються:
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).

З аналізу наведених норм вбачається, що
право на призначення дострокової
пенсії за віком мають особи, які
виконували інтернаціональний
обов'язок.

Як вбачається з анкети-запиту від 23
березня 2011 року № 1/431 на підтвердження
проходження військової служби (роботи)
та інших даних на рядовий та
сержантський склад, робочих, ОСОБА_3
приймав участь в бойових діях з 29
квітня 1984 року по 29 вересня 1985 року.
Вказане також підтверджується
військовим квитком НОМЕР_1.

Згідно довідки від 01 березня 2011 року №
39, виданої військовим комісаріатом
Міністерства оборони України, позивачу
наданий статус учасника бойових дій
відповідно до п. 2 статті 6 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Даний факт також підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
позивач виконував інтернаціональний
обов'язок в Афганістані та має статус
учасника бойових дій.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції та вважає дії
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Києва
неправомірними, оскільки позивач мав
звання молодшого лейтенанта,
відносився до командного складу
збройних сил, що підтверджується
матеріалами справи, а тому має право на
призначення дострокової пенсії за
віком.

Враховуючи зазначене, вірним є
висновок Шевченківського районного
суду м. Києва про задоволення даного
адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
дотримано всіх вимог законодавства, а
тому відсутні підстави для її
скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.