Справа № 736/1684/13-а (2а/736/133/13)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р.
К/800/8159/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Корюківської районної державної
адміністрації на постанову
Корюківського районного суду
Чернігівської області від 13 листопада
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року по справі №
736/1684/13-а(2а/736/133/13)

за позовом ОСОБА_4

до Управління праці та
соціального захисту населення
Корюківської

районної державної адміністрації (далі
- Управління)

про стягнення недоотриманих
сум допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом про стягнення
недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення за 2013 рік.

Позивач в обґрунтування позову
зазначила, що відповідно до Закону
України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ) вона має статус особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
3 групи, а отже має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат.
Відповідач в порушення вимог цього
Закону у 2013 році виплатив зазначену
допомогу у розмірі передбаченому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області
від 13 листопада 2013 року,
залишено без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року, позов задоволено
повністю.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Корюківської районної державної
адміністрації неправомірними.

Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_4 шляхом списання органом
Державної казначейської служби
відповідно до Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2013 рік у
розмірі 4498 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норми
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанцій і
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи
(посвідчення серії НОМЕР_1), інвалід 3
групи (довідка МСЕК серія МСЕ-ЧНВ від 19
липня 2005 року № 319379), перебуває на
обліку в Управлінні та має право на
пільги, передбачені Законом №796-ХІІ.

Згідно довідки Управління про
отримання (неотримання) допомоги
від 4 листопада 2013 року
позивачу була нарахована та виплачена
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 90 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про стягнення недоотриманих сум
допомоги на оздоровлення, суди першої
та апеляційної інстанцій виходили з
того, що при визначенні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу застосуванню підлягає стаття
48 Закону № 796-ХІІ, а не постанова
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

При цьому судами при вирішенні даного
спору не враховано наступного.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі №796-ХІІ.

Частиною 4 статті 48 зазначеного
Закону передбачено, що щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в таких розмірах, зокрема, інвалідам 3
групи у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено розміри щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи - інвалідам
III групи - 90 грн.

Зазначені вище положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік» прийняті пізніше ніж Закон
№796-XII та неконституційними не
визнавались.

Положення постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

Відповідно до статті 159 вказаного
Кодексу судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 24
липня 2013 року позивачу була виплачена
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 90 грн.

ОСОБА_4, вважаючи, що при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення застосуванню підлягає
стаття 48 Закону № 796-ХІІ, а не зазначена
вище постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав звернулась
до суду про стягнення недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2013 рік у розмірі 4498 грн.

Позов позивачем подано у жовтня 2013
року, тобто коли ще термін виконання
державою зобов'язань щодо здійснення
виплат щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік не закінчився.

Судом апеляційної інстанції, який
розглядав справу у січні 2014 року
питання щодо інших виплат позивачу до
кінця 2013 року не з'ясовувалось.

Згідно з частиною 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення касаційної скарги та
скасування рішення суду апеляційної
інстанції з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняте обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Корюківської районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова
В.І.

Судді

Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.