Справа № 1570/7750/12
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/33129/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Державного агентства земельних
ресурсів України на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 21 лютого 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державного агентства земельних
ресурсів України, третя особа Одеське
відділення Державного
науково-виробничого інституту міст та
геоінформатики «Укргеоінформ» про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2012 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до Державного агентства земельних
ресурсів України, третя особа Одеське
відділення Державного
науково-виробничого інституту міст та
геоінформатики «Укргеоінформ» про
визнання протиправним рішення
відповідача, зазначене у листі
№9905/23/11-12 від 25 червня 2012 року, та
зобов'язання відповідача надати
позивачу висновок державної
експертизи Проекту землеустрою щодо
відведення йому земельної ділянки по
АДРЕСА_1 згідно вимог, передбачених
Законом України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації».

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення
Державного агентства земельних
ресурсів України, викладене у листі
№9905/23/11-12 від 25 червня 2012 року,
зобов'язано Державне агентство
земельних ресурсів України розглянути
лист від 01 червня 2012 року за №1/06
стосовно усунення зауважень,
викладених у висновку державної
експертизи землевпорядної
документації Держземагенства від 20
жовтня 2011 року №183-11 до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_4 для
індивідуального дачного будівництва
за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти
рішення стосовно відповідності
проекту. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій в
частині задоволення позовних вимог
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Державне агентство
земельних ресурсів України,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанції та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що 23 червня 2011
року Головне управління Держкомзему у
Одеській області на виконання пункту 4
Методики проведення державної
експертизи землевпорядної
документації, затвердженої наказом
Держкомзему України № 391 від 03 грудня
2004 року, направило на обов'язкову
первинну землевпорядну експертизу
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,0182
га із земель рекреаційного призначення
у власність ОСОБА_4 для індивідуального
дачного будівництва по АДРЕСА_1.
Документацію розроблено Одеським
відділенням Українського державного
науково-виробниччого інституту
зйомок міст та геоінформатики ім.
А.В.Шаха «Укргеоінформ» на замовлення
ОСОБА_4 на підставі договору від 25
квітня 2005 року.

Згідно пункту 4 Порядку реєстрації
об'єктів державної експертизи
землевпорядної документації,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2009 року №
974 та підпункту 3.3.2 Методики «Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4 для індивідуального
дачного будівництва по АДРЕСА_1»
повернено на доопрацювання без
реєстрації, про що замовника
експертизи повідомлено листом від 28
липня 2011 року №11376/23/13-11.

У зазначеному листі було вказано на
невідповідність проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
вимогам підпункту 3.3.2 Методики та
надано вичерпний перелік документів,
які подаються для проведення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації.

На звернення заявника йому листом
повернуто супровідний лист Головного
управління Держкомзему у Одеській
області від 23 червня 2011 року № 2-5-11/3279,
адресований Держземагентству України,
копію листа (направлення) на експертизу
від Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою у м. Одеса від 28 квітня
2011року № 01- 40/21/(ПК)-вих, копію договору
від 25 квітня 2005 року № 56/Ф та кошторису
на виготовлення землевпорядної
документації.

Відповідно до Журналу обліку
(реєстрації) об'єктів державної
експертизи землевпорядної
документації за 2011 рік «Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4 для індивідуального
дачного будівництва по АДРЕСА_1»
надійшов для проведення обов'язкової
державної експертизи та був
зареєстрований за № 183-11 11 жовтня 2011
року.

За результатами розгляду цього проекту
землеустрою Держземагентством України
підготовлено висновок державної
експертизи землевпорядної
документації від 20 жовтня 2011 року №
183-11, за підсумковою оцінкою проект
землеустрою повернуто на
доопрацювання як такий, що не повною
мірою відповідав вимогам
законодавства України, встановленим
нормам і правилам.

ОСОБА_4 за вих. №1/06 від 01 червня 2012 року
направлено «Лист Замовника відносно
висновку державної експертизи
землевпорядної документації від 20
жовтня 2011 року № 183-11». Зазначеним
листом позивач в порядку здійснення
контролю за усуненням зауважень,
викладених у висновку держекспертизи,
направив проект землеустрою. Даний
проект сформовано з урахуванням
зауважень, викладених у висновку № 183-11
від 20 жовтня 2011 року.

У пункті 1 зауважень зазначено, що у
висновку, узгодженому
природоохоронним органом, на підставі
планово-картографічних матеріалів
встановлено, що належна відведенню
земельна ділянка відношення до
об'єктів природно-заповідного фонду та
іншого природоохоронного призначення
не має, розташування по відношенню до
водних об'єктів, водоохоронним зонам та
прибережної захисної берегової лінії
складає 151м. Щодо п.2 зауважень
зазначено, що виписка з державної
статистичної звітності по формі 6-зем,
засвідчена керівником територіального
органу земельних ресурсів додана до
проекту. Матеріали чергового
кадастрового плану відображено в даних
індексно-кадастрової документації
об'єкта експертизи на стор.35, надані
Теруправлінням земельних ресурсів
згідно з діючим на момент видачі
порядком їх оформлення. Щодо п.3
зауважень, зазначено, що право
приватної власності на об'єкт
нерухомості, розташований на земельній
ділянці, яка підлягає відведенню,
підтверджено Свідоцтвом про право
власності №138 від 25.09.1999р., яке
зареєстровано в БТІ 24.12.1999р. та додано
до об'єкту експертизи і є легітимним
правовстановлюючим документом.
Надання витягу з реєстру прав, рівно як
і інші вимоги даного пункту зауважень,
на думку позивача, діючим
законодавством не передбачено і не
може слугувати підставою для відмови в
приватизації.

Державне агентство земельних ресурсів
України листом від 25 червня 2012 року за
№ 9903/13/11-12 «Щодо здійснення контролю за
усуненням зауважень, вказаних у
висновку експертизи» повідомило
позивача про те, що зауваження №1
враховано частково. Графічні матеріали
не відображають межі ДБК «Соцпобут»,
прибрежно-захисної смуги та
водоохоронної зони з документальним
підтвердженням; зауваження №2 висновку
враховано частково, виписка із
державної статистичної звітності
форми 6-зем не містить інформації по
угіддях та землях, за рахунок яких
відводиться земельна ділянка;
зауваження №3 не враховано, а саме не
дотримано вимог статті 364 Цивільного
кодексу України.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції зазначив, що
відповідачем не розглянуто
відповідно до вимог статті 37 Закону
України «Про державну експертизу
землевпорядної документації» лист
позивача від 01 червня 2012 року за №1/06
стосовно усунення зауважень,
викладених у висновку державної
експертизи землевпорядної
документації Держземагенства від 20
жовтня 2011 року № 183-11

Враховуючи зазначене суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково шляхом зобов'язання
Державного агентства земельних
ресурсів України розглянути лист від
01 червня 2012 року за №1/06 стосовно
усунення зауважень, викладених у
висновку державної експертизи
землевпорядної документації
Держземагенства від 20 жовтня 2011 року
№183-11 та прийняття рішення стосовно
відповідності проекту, оскільки
вказане питання Законом України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» віднесено до
компетенції Державного агентства
земельних ресурсів України.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій не погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Правові, організаційні і фінансові
основи здійснення державної
експертизи землевпорядної
документації та порядок її проведення
регламентується Законом України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» від 17 червня 2004 року № 1808
та Методикою проведення державної
експертизи землевпорядної
документації, затвердженої Наказом
Держкомзему України від 03 грудня 2004
року № 391.

Статтею 4 Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» перераховано завдання
державної експертизи, одним з яких є
перевірка відповідності об'єктів
державної експертизи вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам.

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» передбачено, що
виконавцями державної експертизи є
експерти, які працюють у складі
спеціально уповноваженого органу
виконавчої влади у сфері державної
експертизи і мають високу кваліфікацію
та спеціальні знання.

Відповідно п. п. 3.5.8 - 3.5.9 п.3.5 Методики
усунення зауважень та внесення
виправлень, виявлених в результаті
державної експертизи, здійснюють
розробники землевпорядної
документації та інші суб'єкти, що
допустили порушення вимог чинного
законодавства України, встановлених
норм і правил при підготовці об'єкта
державної експертизи або його окремих
складових частин. Контроль за
усуненням зауважень державної
експертизи здійснюють виконавці
експертизи (експерти) чи, за їх
дорученням, керівники підпорядкованих
територіальних органів земельних
ресурсів. Факт внесення виправлень,
врахування зазначених у висновку
зауважень та пропозицій посвідчується
відповідним записом на висновку
експертизи керівника експертного
підрозділу або керівника
підпорядкованого територіального
органу земельних ресурсів, на якого
покладено контроль за усуненням
зауважень державної експертизи.

Згідно статті 35 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» результатом проведення
державної експертизи є висновок
державної експертизи. Якщо об'єкт
державної експертизи підготовлений
згідно з вимогами законодавства,
встановленими стандартами, нормами і
правилами, то він позитивно оцінюється
та погоджується. У разі необхідності
погодження може обумовлюватися
певними умовами щодо додаткового
опрацювання окремих питань та внесення
коректив, виконання яких не потребує
суттєвих доробок. У разі, якщо об'єкт
державної експертизи не повною мірою
відповідає вимогам законодавства,
встановленим стандартам, нормам і
правилам, він повертається на
доопрацювання. При цьому вказуються
конкретні вимоги, відповідно до яких
необхідно внести зміни і доповнення до
об'єкта державної експертизи. Об'єкт
державної експертизи, який не
відповідає вимогам законодавства,
встановленим стандартам, нормам і
правилам, оцінюється негативно і не
погоджується. Негативна оцінка об'єкта
державної експертизи повинна бути
всебічно обґрунтована відповідно до
вимог законодавства, встановлених
стандартів, норм і правил.

Листом від 25 червня 2012 року за № 9903/13/11-12
«Щодо здійснення контролю за усуненням
зауважень, вказаних у висновку
експертизи» відповідач не обґрунтував
з посиланням на норми діючого
законодавства висновки, до яких дійшов
за наслідками розгляду листа позивача
про спростування зауважень, викладених
у висновку державної експертизи
землевпорядної документації від 20
жовтня 2011 року № 183-11 та не прийняв
відповідного рішення згідно статті 37
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» про відповідність
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,0182
га із земель рекреаційного призначення
у власність ОСОБА_4 для індивідуального
дачного будівництва по АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди першої та
апеляційної інстанції прийшли до
вірного висновку, що відповідач,
виносячи рішення в листі №9905/23/11-12 від
25 червня 2012 року, діяв не на підставі,
поза межами повноважень та у спосіб, що
суперечить Конституції та законам
України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
підстав для задоволення касаційної
скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного агентства
земельних ресурсів України залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: