Справа № 805/1248/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дворников М.С.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
справа №805/1248/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

онецький апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Шальєва В.А., Компанієць І.Д.

при секретарі судового засідання
Єгоровій К.М.

за участю представника відповідача
Самаріна О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області та
Відділу виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/1248/14 за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області до Відділу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення
заборгованості у розмірі 13308,92 грн.,-

В С Т А Н
О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області
звернулось до суду з позовною заявою
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Харцизьку Донецької області про
стягнення заборгованості у розмірі
13308,92 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/1248/14 позов задоволений частково
(а.с.140-142).

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області витрати на виплату пенсій у
зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_3
в сумі 143 (сто сорок три) грн. 58 коп.

В задоволенні іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач та відповідач
звернулись з апеляційними скаргами,
пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права.

Позивач просив постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі (а.с.143-144).

Відповідач просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі
(а.с.150-154).

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав свою апеляційну
скаргу, та заперечував проти
апеляційної скарги сторони.

Представник позивач в судове засідання
не з'явився, надіслали письмове
клопотання про розгляд справи у їх
відсутність.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційні скарги залишити
без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, на підставі
розпоряджень позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_3, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38 призначено пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Годувальники цих осіб отримали
ушкодження здоров'я на виробництві в
Україні.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області у період
з жовтня 2013 року по грудень 2013 року
вказаним особам була сплачена пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві в сумі 13308,92 грн.

Відповідачем ця сума не була прийнята
до заліку, що підтверджується актами
щомісячних звірок та таблицями
розбіжностей (а.с.4-9).

Оскільки відповідач у встановленому
порядку не прийняв до відшкодування
витрати, понесені УПФУ на виплату
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, то
зазначену суму позивач просив стягнути
з відповідача у судовому порядку.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України від 5 листопада 1991 року №1788-ХП
"Про пенсійне забезпечення"
здійснюється органами Пенсійного
фонду України, при цьому стаття 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

З набранням чинності Законом України
від 23 вересня 1999 року №1105-XІV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (надалі - Закон №1105)
обов'язок щодо відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань (підпункти "г", "д" пункту 1
статті 21 Закону).

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
№1105-XІV, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований; має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону
України від 22 лютого 2001 року №2272-ІІІ
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон №2272-ІІІ)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України.

На виконання Закону №1105-XІV правлінням
Пенсійного фонду України та правлінням
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
прийнята спільна постанова від 4
березня 2003 року № 5-4/4, якою
затверджений "Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" (надалі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку визначено, що органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відповідно до статті 21 Закону №1105-XIV та
Порядку відповідач зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, а саме суму пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, суму пенсії
у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
сім'ї померлого, суми витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки вказаних
пенсій. Наведений перелік
відшкодування шкоди при ушкодженні
здоров'я являється вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 8 статті 36 Закону України від 9
липня 2003 року №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначаються
відповідно до Закону №1105-XIV.

Статтями 21, 28 Закону №1105-XIV встановлено,
що у разі настання страхового випадку
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
виплатити особам, які мають на це право,
зокрема, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 33 Закону №1105-XIV передбачено, що
у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.

Такими непрацездатними особами,
зокрема, є жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

На день смерті годувальника зазначеним
в акті звірки особам не виповнилося 55
років, зокрема:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент загибелі
чоловіка мала 33 роки;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент загибелі
чоловіка мала 49 років;

ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_4, на момент
загибелі чоловіка мала 31 рік;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент загибелі
чоловіка мала 45 років;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, на момент загибелі
чоловіка мала 35 років;

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент загибелі
чоловіка мала 30 років;

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, на момент
загибелі чоловіка мала 40 років;

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, на момент
загибелі чоловіка мала 41 рік;

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9, на момент
загибелі чоловіка мала 39 років;

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент
загибелі чоловіка мала 49 років;

ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_10, на момент
загибелі чоловіка мала 42 роки;

ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_11, на момент
загибелі чоловіка мала 40 років;

ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_12, на момент
загибелі чоловіка мала 42 роки;

ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_13, на момент
загибелі чоловіка мала 38 років;

ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_12, на момент
загибелі чоловіка мала 28 років;

ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент
загибелі чоловіка мала 38 років;

ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_10, на момент
загибелі чоловіка мала 47 років;

ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_11, на момент
загибелі чоловіка мала 29 років;

ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_14, на момент
загибелі чоловіка мала 33 роки;

ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_11, на момент
загибелі чоловіка мала 49 років;

ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_15, на момент
загибелі чоловіка мала 45 років;

ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент
загибелі чоловіка мала 37 років;

ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент
загибелі чоловіка мала 39 років;

ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_16, на момент
загибелі чоловіка мала 44 роки;

ОСОБА_30, ІНФОРМАЦІЯ_11, на момент
загибелі сина мала 44 роки;

ОСОБА_31., ІНФОРМАЦІЯ_17, на момент
загибелі чоловіка мала 28 років;

ОСОБА_32, ІНФОРМАЦІЯ_18, на момент
загибелі чоловіка мала 31 рік;

ОСОБА_33, ІНФОРМАЦІЯ_19, на момент
загибелі чоловіка мала 31 рік;

ОСОБА_34, ІНФОРМАЦІЯ_10, на момент
загибелі чоловіка мала 49 років;

ОСОБА_36, ІНФОРМАЦІЯ_12, на момент
загибелі чоловіка мала 33 роки;

ОСОБА_37, ІНФОРМАЦІЯ_4, на момент
загибелі чоловіка мала 47 років;

ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_19, на момент
загибелі чоловіка мала 47 роки;

На момент смерті потерпілого
(годувальника) ці особи не досягли 55
річного віку, були працездатними, груп
інвалідності не встановлено. Таким
чином, вищевказані особи не мають право
на одержання щомісячних страхових
виплат відповідно до Закону №1105-XIV.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
заборгованості з виплати пенсії цим
особам є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Щодо інших осіб, а саме: ОСОБА_29, ОСОБА_35,
ОСОБА_13, та ОСОБА_3, судом встановлено
наступне:

ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_20, на момент
загибелі чоловіка мала 72 роки, та
ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_21, на момент
загибелі чоловіка мала 77 років. Однак
матеріали справи не містять щодо цих
осіб допустимих доказів причинне -
наслідкового зв'язку смерті
годувальника з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
яким, в силу вимог п. 2.10 розділу 2
Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженої
Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
має бути довідка МСЕК за формою № 168-1/о.

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_22, на момент
загибелі батька мала 21 рік; згідно із
розпорядженням від 15.10.2009 їй
призначено пенсію у зв'язку із втратою
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві
19.11.1958.

Також, як вбачається із розпорядження
ОСОБА_13, є інвалідом з дитинства,
встановлена ІІІ група інвалідності з
06.01.1959 року тобто після втрати
годувальника, який помер у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві 19.11.1958
.

В матеріалах справи наявна довідка з
якої вбачається, що ОСОБА_13 перебувала
на утриманні батька до дня його смерті,
проте висновку МСЕК про визнання її
непрацездатною в матеріалах справи не
міститься.

З приводу не врахування відповідачем
суми витрат на виплату пенсій у зв'язку
із втратою годувальника ОСОБА_3
встановлено, що на день смерті батька
ОСОБА_40 його дочці ОСОБА_3 виповнилось
два місяця, а тому у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Ці обставини були також встановлені
судовими рішеннями від 7 серпня 2012 року
по справі № 2а/0570/8914/2012 та від 19 лютого
2013 року по справі № 805/750/13-а, які набрали
законної сили, тому не підлягають
доказуванню в межах даної справи
відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України, та не можуть оскаржуватись в
даній адміністративній справі у
відповідності до частини 5 статті 254 КАС
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд зазначає, що відповідачем доведено
факт відсутності правових підстав для
відшкодування витрат на виплату пенсій
по втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання стосовно осіб по особовим
справам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38 відповідно до норм
діючого законодавства.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими лише
щодо стягнення суми витрат на виплату
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника ОСОБА_3 за період з жовтня
по грудень 2013 року в сумі 143 грн. 58 коп.
(47,86 х 3 =143,58).

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є обґрунтованим,
прийняте на підставі з'ясованих та
встановлених обставинах справи, які
підтверджуються доказами, та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційні скарги без
задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області та Відділу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року по адміністративній справі №
805/1248/14 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 26
березня 2014 року. У повному обсязі
складена 27 березня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М.
Яковенко

Судді
В.А. Шальєва

І.Д. Компанієць