Справа № 825/1584/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/42284/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця
В.С.,розглянувши в письмовому
провадженні касаційну скаргу
Срібнянського районного центру
зайнятості

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня
2013року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року

у справі №825/1584/13-а

за позовом Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області

до Срібнянського районного
центру зайнятості

про зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року Державна фінансова
інспекція в Чернігівській області
(далі по тексту ДФІ в Чернігівській
області) звернулась до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Срібнянського районного
центру зайнятості (далі по тексту
Срібнянський РЦЗ), яким просила
зобов'язати відповідача виконати
пункти 2, 4, 5 вимоги про усунення
порушень, виявлених ревізією, від 22.12.2011
року №19-23/17.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня
2013року у справі №825/1584/13-а, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2013 року, позовні вимоги
задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
обґрунтованості позивачем своїх вимог,
оскільки в процесі розгляду справи ДФІ
в Чернігівській області доведено
правомірність та законність вимоги від
02.02.2012 року №2-05-17/205, що, зокрема,
підтверджено ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
07.02.2013 року у справі №2а/2570/788/2012.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Срібнянський РЦЗ
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДФІ в Чернігівській
області проведена планова ревізія
фінансово-господарської діяльності
Срібнянського РЦЗ за період з 01.09.2009
року по 01.10.2011 року.

В ході проведення перевірки виявлені
порушення відповідачем фінансової
дисципліни та складено акт ревізії від
22.12.2011 року № 19-23/71.

Позивачем направлена відповідачу
вимога від 02.02.2012 року №2-05-17/205 про
усунення виявлених ревізією порушень
та відшкодування збитків.

Із змісту пункту 2 вимоги вбачається, що
ревізією придбання
товарно-матеріальних цінностей
(офісного паперу формату А-4)
встановлено їх придбання за цінами, що
перевищують середню ринкову вартість
цих товарів та послуг, визначених за
експертизою, проведеною Чернігівською
регіональною торгово-промисловою
палатою (висновок експерта від 25.11.2011
року № ЧК-397), внаслідок чого Центру
зайнятості завдано матеріальної шкоди
(збитків) на загальну суму 5130,00 грн.
Ревізійним органом пред'явлена вимога
забезпечити відшкодування
вищезазначених збитків відповідачем у
спосіб, визначений чинним
законодавством України, в тому числі за
рахунок винних осіб.

Відповідно до пункту 4 вимоги, ревізією
встановлено, що ФОП ОСОБА_4 завищено
фактичний кошторис витрат на загальну
суму 235,52 грн., в зв'язку з включенням
адміністративних видатків на тренінг
викладачів та витрат на
адміністрування суб'єкта
господарювання, що документально не
підтверджені та є порушенням пункту 7.2
Договору від 12.09.2011 № 45 та суперечить
вимогам статті 193 Господарського
кодексу України від 16.01.2003 року, щодо
виконання умов укладеного договору
стосовно взятих зобов'язань, чим
завдано матеріальної шкоди ( збитків)
Фонду на зазначену суму. Зобов'язано
Срібнянського РЦЗ провести роботу з
контрагентом ФОП ОСОБА_4, щодо
відшкодування зайво сплачених коштів у
розмірі 235,52 грн. В іншому випадку,
стягнути з осіб, винних у проведенні
зайвих витрат шкоду у порядку та
розмірі встановленому ст.ст. 133-136 КЗпП.

Пунктом 5 вимоги, ревізією придбання
товарно-матеріальних (генератора - Defiant
DGG 2800) встановлено його придбання за
цінами, що перевищують середню ринкову
вартість цих товарів та послуг,
визначених за експертизою, проведеною
Чернігівською регіональною
торгово-промисловою палатою (висновок
експерта від 25.11.2011 року №ЧК-397),
внаслідок чого, Центру зайнятості
завдано матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 5275,00 грн. ДФІ в
Чернігівській області пред'явлена
вимога забезпечити відшкодування
вищезазначених збитків у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, в тому числі за рахунок винних
осіб.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15.03.2012 року
у справі №2а/2570/788/2012, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07.02.2013 року у зазначеній
справі, в задоволенні позовних вимог
Срібнянського РЦЗ про визнання
протиправними та скасування пунктів 2,
4, 5 вимог від 02.02.2012 року № 2-05-17/205
відмовлено повністю.

За нормою частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суди в рішеннях дійшли вірно висновку
про обов'язковість виконання
відповідачем вимоги позивача, оскільки
в процесі розгляду справи №2а/2570/788/2012
встановлена законність та
обґрунтованість вимоги від 02.02.2012 року
№2-05-17/205.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В скарзі Срібнянського РЦЗ вказує на
порушення ДФІ в Чернігівській області
шестимісячного строку на звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів, встановленого частиною 2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дана обставина досліджувалась в
процесі розгляду справи, зокрема суди
дійшли висновку, що строк звернення до
суду починається з моменту прийняття
судом касаційної інстанції рішення у
справі №2а/2570/788/2012, оскільки предметом
її розгляду була законність та
правомірність винесення вимоги від
02.02.2012 року №2-05-17/205.

З цим твердженням погоджується колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, порушень судами попередніх
інстанцій норм процесуального права не
відбулось.

За нормою частини 1 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час виникнення спірних
правовідносин), головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті
10 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу»,
ревізійним органам надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

За нормою частини 2 статті 15 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу», законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№550 (далі по тексту Порядок), визначено,
що виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції служби, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Згідно пункту 49 Порядку у разі коли
діями чи бездіяльністю працівників
об'єкта контролю державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Враховуючи ту обставину, що в судовому
порядку встановлена відповідність
вимоги від 02.02.2012 року №2-05-17/205 нормам
діючого законодавства, а ДФІ в
Чернігівській області при прийнятті
вимоги діяла в межах своїх повноважень,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
наголошує на обов'язковості її
виконання.

В добровільному порядку відповідачем
пункти 2, 4, 5 вимоги не виконані.

В обґрунтування касаційної скарги
Срібнянський РЦЗ фактично покладені
доводи які не свідчать про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Срібнянського
районного центру зайнятості - залишити
без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня
2013року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2013року у справі №825/1584/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: