Справа № 2а-2/11/1625
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/38544/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області, Полтавського районного
відділу Полтавського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок розміру
пенсійного забезпечення,

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області, Полтавського
районного відділу Полтавського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
розміру пенсійного забезпечення.

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 13 квітня
2011 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано неправомірними дії Головного
управління пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо включення в
розрахунок суми пенсії ОСОБА_2
додаткових видів грошового
забезпечення та премії у середньому
розмірі за останні 24 місяці служби
перед звільненням. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області перерахувати
пенсію ОСОБА_2 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
спеціальним званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб»в редакції Закону
України від 04 квітня 2006 року), з часу
звільнення з військової служби в
органах Міністерства внутрішніх справ
України. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області виплатити ОСОБА_2
суму недоплаченої пенсії, нарахованої
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
спеціальним званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, встановлених
законодавством відповідно до вимог
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року, з часу звільнення
ОСОБА_2 з військової служби в органах
Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року рішення першої інстанції
скасовано, ухвалено нову постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2011 року, та залишити в силі
постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 13 квітня 2011
року.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено, що 18 грудня 2007 року
відповідно до наказу №206 о/с від 17
грудня 2007 року начальника управління
МВС України в Полтавській області
ОСОБА_2 звільнений з військової служби
в органах МВС України у запас через
хворобу.

На час звільнення розмір грошового
забезпечення позивача складав 2019,57 грн.
та складався з таких видів грошового
забезпечення: посадовий оклад - 800 грн.,
оклад за військовим званням - 125 грн.,
надбавка за вислугу років 30 % - 277 грн.,
надбавка за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби 42 % - 505,05 грн., надбавка за
оперативно-розшукову діяльність (8%) - 64
грн.

Відповідачем призначено пенсію ОСОБА_2
з 19 грудня 2007 року на підставі
грошового атестату від 21 грудня 2007 року
№ 46 та довідки про додаткові види
грошового забезпечення за останні 24
місяці, виданих Полтавським РВ УМВС
України в Полтавській області.

Позивач не погоджуючись з діями
відповідача про перерахунку пенсії
звернувся до суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що розмір
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Однак, колегія суддів з такими
висновками суду погодитись не може з
огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» N 2262-XII (у редакції, яка діяла до 1
січня 2006 року) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, встановлених законодавством.

Пунктом 30 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» N
3235-IV дію вказаної норми на 2006 рік
зупинено, а частинами першою та другою
статті 40 цього Закону установлено
інший порядок визначення заробітку
(грошового забезпечення) для
обчислення пенсій
військовослужбовцям.

Таким чином, на початку 2006 року
існувало дві законодавчі норми щодо
обчислення розміру пенсій при їх
призначенні колу осіб, на яких
поширюється дія Закону N 2262-XII.Одна з цих
норм у спеціальному законі, а інша - у
законі про Державний бюджет України.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців» N 3591-IV внесено
зміни до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» N 2262-XII, зокрема, змінено назву
цього Закону, зміст і редакцію окремих
статей та доповнено його новими
статтями. Так, статтю 43 викладено в
іншій редакції, хоча положення частини
третьої цієї статті залишились у тому
вигляді, що й на час зупинення їх дії.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» N 2262-XII, яка набрала
чинності 29 квітня 2006 року,
законодавство про пенсійне
забезпечення осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом, базується на
Конституції України і складається з
цього Закону, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та інших
нормативно-правових актів України,
прийнятих відповідно до цих законів;
при цьому зміна умов і норм пенсійного
забезпечення названих осіб
здійснюється виключно шляхом внесення
змін до цього Закону та Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Прикінцеві положення Закону Законом
України «Про внесення змін до деяких
законів України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» N 3591-IV не містять
застережень щодо зупинення дії статті
11 та частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» N 2262-XII на 2006 рік,
хоча набрання чинності окремими його
нормами законодавець відтермінував.

За загальним правилом дії норм права у
часі, у зв'язку з набранням чинності з 29
квітня 2006 року Законом України «Про
внесення змін до деяких законів
України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» N 3591-IV, яким
установлено порядок визначення
заробітку (грошового забезпечення) для
обчислення пенсій військовослужбовцям
та заборонено змінювати положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» N 2262-XII щодо умов і норм
пенсійного забезпечення зазначених у
ньому осіб іншими законами, положення
пункту 30 статті 77 та частин першої,
другої статті 40 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» N
3235-IV втратили чинність.

Таким чином, на час звільнення ОСОБА_2 з
військової служби та призначення йому
пенсії положення частини третьої
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» N 2262-XII були чинними.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
22 січня 203 року № 21-421а12.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, яким правильно
застосовано норми матеріального права,
та вірно вказано, що при вирішенні
спірних правовідносин слід керуватися
нормами закону, який прийнято останнім
у часі, а саме частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
України від 04 квітня 2006 року.

Таким чином постанова Полтавського
районного суду Полтавської області від
13 квітня 2011 року ухвалена відповідно до
закону і скасована помилково, а тому
касаційна скарга підлягає задоволенню,
рішення суду апеляційної інстанції
скасуванню, а рішення суду першої
інстанції залишенні в силі.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року - скасувати.

Постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 13 квітня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області, Полтавського районного
відділу Полтавського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок розміру
пенсійного забезпечення - залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній