Справа № 820/12031/13-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 р.Справа № 820/12031/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Вовченко І.В

за участю представника позивача:
Бідного Б.Т.

за участю представника відповідача:
Ковальчука Т.О,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
13.02.2014р. по справі № 820/12031/13-а

за позовом Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство
"Харківські теплові мережі" (надалі - КП
"Харківські теплові мережі"),
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просила суд скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
27.11.2013р., видане Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 р. по
справі № 820/12031/13-а позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 27.11.2013
року, видане Спеціалізованою державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів.

Стягнуто з Державного бюджету України
через УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова (код 37999628, адреса: 61001,
м. Харків, вул. Плеханівська, буд.29) на
користь Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, ) судові витрати у розмірі 1699,00 грн.
(одна тисяча шістсот дев'яносто дев'ять
грн. 00 коп.).

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
13.02.2014 р. по справі № 820/12031/13-а та
прийняти нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі.

Позивач не скористався своїм правом
подати письмові заперечення на
апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з викладених у ній підстав,
просив суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог позивача у повному обсязі.

Представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги
відповідача, посилаючись на законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просила суд апеляційної
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів на
підставі направлень від 29.10.2013р. №217,
№218 та наказу №280 від 29.10.2013р. (а.с. 115-117)
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку КП
"Харківські теплові мережі" з питання
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.07.2013 року по
31.07.2013 року по взаємовідносинах з ТОВ
"ВКП "Діамант", Підприємством
"Політехноплюс "ХООІ "СЄ" у липні 2013
року, за результатами якої складено акт
від 11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119 (а.с. 11-31).

Згідно висновків акту перевірки від
11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119 встановлені
порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення податкового
кредиту у липні 2013 року на суму 113242,22
грн., в результаті чого занижено
податок на додану вартість за липень
2013року на суму 113242,22 грн.

27.11.2013 року на підставі висновків акту
перевірки від 11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів було прийнято податкове
повідомлення - рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
КП "Харківські теплові мережі" з
податку на додану вартість за основним
платежем 113242,22 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 56621,11
грн. (а.с. 9-10).

Зі змісту акту перевірки від 11.11.2013р.
№152/43-00-14/31557119 вбачається, що підставою
для прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення стали
встановлені в ході перевірки обставини
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
придбаному товару у ТОВ "ВКП "Діамант" у
липні 2013 року, на підставі податкових
накладних виписаних цим контрагентом,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, які не
мають реального товарного характеру.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
господарська операція позивача з ТОВ
"ВКП "Діамант" була направлена на
реальне настання правових наслідків, а
придбаний товар в подальшому було
використано позивачем у межах
господарської діяльності.
Господарські відносини між ТОВ "ВКП
"Діамант" з третіми особами по ланцюгу
постачальників, зокрема ТОВ
"Будресур-К" не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
КП "Харківські теплові мережі" та ТОВ
"ВКП "Діамант", як є його безпосереднім
контрагентом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачем (в якості покупця) і ТОВ "ВКП
"Діамант" (в якості продавця) було
укладено договір купівлі-продажу №270587
від 23.06.2010р. (а.с. 90) на передачу у
власність покупцю трубопрокатної
продукції та комплектуючих в
асортименті по ГК 016-97 (далі - товар),
відповідно до якого КП "Харківські
теплові мережі" у липні 2013 року придбав
у ТОВ "ВКП "Діамант" труби d 630х10 мм. та d
920х10 мм., ст. 3СП5, ГОСТ 10706-76,
термооброблені, та послуги по
організації навантаження,
транспортування, супроводження та
експедиції вантажу по маршруту м. Київ -
м. Харків, на загальну суму 679453,32 грн., в
т.ч. ПДВ - 113242,22 грн., що підтверджується
видатковими накладними №000113 від 23.07.2013
року, №000110 від 26.07.2013 року, актами
виконаних робіт №000113 від 23.07.2013 року,
№000110 від 26.07.2013 року (а.с. 92-93, 96-97).

Перевезення товару здійснювалось
вантажоперевізником підприємством ТОВ
"Дорсет", що підтверджується
товарно-транспортними накладними №01АБ
від 23.07.2013 року, №01АБ від 26.07.2013 року (а.с.
94, 98).

Придбаний у ТОВ "ВКП "Діамант" товар
було отримано уповноваженою на це
особою Шматко С.Г., що підтверджується
витягом з журналу реєстрації
довіреностей за 2012 рік (а.с. 100-102).

Вказаний товар було оприбутковано на
складі позивача, що підтверджується
відповідними кратками складського
обліку та прибутковими ордерами №451
від 23.07.2013 року №459 від 26.07.2013 року, копії
яких приєднані до матеріалів справи.

Розрахунки з ТОВ "ВКП "Діамант"
позивачем проведено в безготівковій
формі в повному обсязі, що
підтверджується оборотною відомістю
по рахунку 631, платіжними дорученнями
№7010 від 10 липня 2013р., №6806 від 04 липня
2013р., №7042 від 11 липня 2013р., №7087 від 12
липня 2013р., №6952 від 09 липня 2013р., №6847 від
05 липня 2013р., №6925 від 08 липня 2013р., №7124
від 15 липня 2013р., №7371 від 19 липня 2013р.,
№7439 від 22 липня 2013р. (а.с. 50-55).

ТОВ "ВКП "Діамант" було виписано та
надано позивачу податкові накладні:
№114, від 04.07.2013р., №115 від 05.07.2013р., №116 від
08.07.2013р., №117 від 09.07.2013р., №118 від 10.07.2013р.,
№119 від 11.07.2013р., №120 від 12.07.2013р., №121 від
15.07.2013р., №122 від 19.07.2013р., №123 від 19.07.2013р.,
№124 від 22.07.2013р., №125 від 22.07.2013р. (а.с. 63-74).

Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними,
внесеними до реєстру виданих та
отриманих податкових накладних (а.с.
75-85), включені позивачем до складу
податкового кредиту у липні 2013р. у сумі
113242,22 грн., що підтверджено податковою
декларацією з податку на додану
вартість за відповідний період (а.с.
56-62).

На вищезазначений товар у позивача
наявні сертифікати якості №127172, №127178
виробника та сертифікати
термохімічної обробки №000783 від 23.07.2013
року та №000785 від 25.07.2013 року (а.с. 86-89).

Отриманий від ТОВ "ВКП "Діамант" товар
було використано позивачем на
реконструкцію і модернізацію, а також
ремонт теплових мереж, що
підтверджується довідками
підприємства (а.с. 103-104), що узгоджується
з основним видом господарської
діяльності КП "Харківські теплові
мережі", а саме надання послуг з
теплопостачання фізичним та юридичним
особам, що потребує виконання
технічного обслуговування, зокрема,
планових та позапланових ремонтних
робіт.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
господарська операція позивача з ТОВ
"ВКП "Діамант" була направлена на
реальне настання правових наслідків,
що підтверджується первинними
документами, а придбаний товар в
подальшому було використано позивачем
у межах господарської діяльності.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
відносин, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту. Обов'язкові реквізити, які
повинна містить податкова накладна,
передбачені п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України.

Таким чином, наявність у платника
податку (позивача у справі) виданих
йому податкових накладних і сплата
вартості отриманого товару з ПДВ є
достатніми підставами для визначення
податкового кредиту з урахуванням
підтвердження реального здійснення
господарської операції та з метою
подальшого використання товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податку у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Наведені вище документи первинного
бухгалтерського обліку підтверджують
здійснення руху активів та зміни у
власному капіталі та зобов'язаннях
позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Отже, порушення, допущені одним
платником податків у відображенні в
податковому обліку певної
господарської операції, за загальним
правилом, не впливають на права та
обов'язки іншого платника податків.
Крім того, чинне законодавство не
покладає на підприємство обов'язок
збирання інформації про стан
господарської діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Таким чином, господарські відносини
між ТОВ "ВКП "Діамант" з третіми особами
по ланцюгу постачальників, зокрема ТОВ
"Будресур-К" не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
КП "Харківські теплові мережі" та ТОВ
"ВКП "Діамант", як є його безпосереднім
контрагентом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
необґрунтованість та безпідставність
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від
27.11.2013р.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у позову, вважає, що
при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача
з наведених підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 р. по
справі № 820/12031/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст.
199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014р. по
справі № 820/12031/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 28.03.2014 р.