Справа № 822/12/14
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/12/14
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду у
Волочиському районі Хмельницької
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду у Волочиському районі
Хмельницької області до Волочиської
центральної районної лікарні про
стягнення безпідставно виплаченої
пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
Волочиському районі Хмельницької
області звернулося в суд із позовом до
Волочиської центральної районної
лікарні про стягнення суми
безпідставно виплаченої пенсії ОСОБА_2
в розмірі 2563,95 грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказану постанову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не
направляли.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ
України в Волочиському районі з 08.05.2009
року та отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Пенсія ОСОБА_2, призначена
на підставі довідок про заробітну
плату за період з 01.07.1988 року по 30.09.1993
року № 63/1 і 63/2 від 27.03.2009 року, виданих
відповідачем.

УПФ України в Волочиському районі
провело перевірку відомостей
нарахування заробітної плати за 1988-1993
року, за результатами якої складено
"Акт зустрічної перевірки документів
про заробітну плату для призначення
(перерахунку) пенсії" № 462 від 11.07.2013
року.

Перевіркою встановлено, що у довідці №
63/1 від 27.03.2009 року допущено розходження
у розмірах заробітної плати за період з
травня 1990 року по грудень 1990 року.

В зв'язку із встановленням завищення
розміру заробітної плати у довідці про
заробітну плату, виданої відповідачем,
позивач провів перерахунок пенсії
ОСОБА_2, та встановив переплату за
період з 20.04.2009 року по 30.09.2013 року в
розмірі 2563,95 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що стягнення
безпідставно виплаченої пенсії
можливе тільки з пенсіонера на
підставі рішення територіального
органу Пенсійного фонду чи в судовому
порядку, в зв'язку з тим, що правові
норми, які б могли бути підставою для
стягнення безпідставно виплаченої
пенсії з Волочиської центральної
районної лікарні, у Законі відсутні.
Крім того, зазначив, що позов
необґрунтований, недоведений
дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції і
вважає, що дані позовні вимоги не
можуть розглядатись в порядку
адміністративного судочинства,
виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Із змісту позовної заяви суд робить
висновок, що Управління Пенсійного
фонду України в Волочиському районі
просить суд стягнути кошти за
переплату пенсії у зв'язку з видачею
Волочиською центральною районною
лікарнею недостовірних довідок про
заробітну плату.

Так, відповідно до статті 101 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
5 листопада 1991 року № 1788-XII, органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Проте згідно з ч.2 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави
для висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Суд також звертає увагу на те, що
пунктом 16.2 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" № 8 від 20.05.2013
року було встановлено, що право на
звернення до суду з позовами про
стягнення надміру виплачених коштів
випливає з функцій контролю за
витрачанням коштів цього фонду, тобто у
зв'язку зі здійсненням суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій. У зв'язку з цим
через публічно-правовий характер
спірних відносин вирішення таких
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Проте Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду № 2 від 14.02.2014
року "Про внесення змін до постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2013 року № 8 "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" пункт 16.2 був
виключений.

Крім того, адміністративною справою є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
не спір про стягнення переплаченої
пенсії у зв'язку з наданням
відповідачем недостовірних
відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18.06.2013 року у справі №21-124а13 та ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 19.09.2013 року, постановленій у цій же
справі.

На підставі наведеного, враховуючи
характер спірних правовідносин, суд
приходить до висновку, що дану справу
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Спір у справі виник між юридичними
особами поза межами публічно-правового
спору, а отже віднесений до юрисдикції
господарського суду.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову суду і
закрити провадження у справі (п. 4 ч.1
ст.198 КАС України) з підстав,
встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції повинен був закрити
провадження у даній справі у
відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України
з підстав не належності розгляду її в
порядку адміністративного
судочинства, а не відмовляти у
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду у Волочиському районі
Хмельницької області задовольнити
частково.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014
року скасувати, а провадження у справі
за позовом Управління Пенсійного фонду
у Волочиському районі Хмельницької
області до Волочиської центральної
районної лікарні про стягнення
безпідставно виплаченої пенсії, -
закрити.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар