Справа № 2016/4865/12 (2а/623/12/13)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/40408/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 12 лютого
2013 року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2010 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області
(далі ГУПФУ в Харківській області, з
урахуванням уточнення позовних вимог)
про визнання протиправною
бездіяльності ГУПФУ в Харківській
області щодо не нарахування та відмови
у виплаті з 01 листопада 2003 року
державної пенсії по ІІІ групі
інвалідності, що настала внаслідок
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до статтей 50, 54 Закону
України «Про соціальний статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон України № 796) та статті 11
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», зобов'язання відповідача
зробити перерахунок та виплату з 01
листопада 2003 року державної пенсії по
ІІІ групі інвалідності, що настала
внаслідок захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до статтей 50, 54 Закону
України № 796 та статті 11 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», стягнення з ГУПФУ в
Харківській області кошти за 2007 рік у
розмірі 22805,70 грн., за 2008 рік у розмірі
28156,95 грн., за 2009 рік у розмірі 19659,15 грн.
та моральної шкоди в розмірі 500 грн..

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківській області від 12 лютого
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано дії ГУПФУ в Харківській
області щодо відмови ОСОБА_4 у
здійсненні перерахунку, нарахуванні та
виплаті додаткової пенсії згідно
статті 50 Закону України № 796, -
незаконними, зобов'язано ГУПФУ в
Харківській області провести
перерахунок та виплатити додаткову
пенсію ОСОБА_4 з 03 лютого 2009 року по 20
липня 2009 року у відповідності до статті
50 Закону України № 796.

В іншій частині позовні вимоги
залишено без розгляду. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 про здійснення
перерахунку, нарахуванні та виплаті
щомісячної державної пенсії згідно
норм статті 54 Закону України № 796 та
стягнення моральної шкоди відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_4
задоволено частково, постанову
Ізюмського міськрайонного суду
Харківській області від 12 лютого 2013
року по справі змінено шляхом
викладення резолютивної частини
постанови в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_4 до
ГУПФУ в Харківській області про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії ГУПФУ в Харківській
області щодо відмови ОСОБА_4 у
здійсненні перерахунку, нарахуванні та
виплаті додаткової пенсії згідно норм
статті 50 Закону України № 796, -
незаконними.

Зобов'язати ГУПФУ в Харківській
області провести перерахунок та
виплатити додаткову пенсію ОСОБА_4 з 03
лютого 2009 року по 30 вересня 2009 року у
відповідності зі статтею 50 Закону
України № 796.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України здійснити
перерахунок, нарахування та виплати
державної та додаткової пенсії згідно
норм статтей 50,54 Закону України № 796 за
період з 01 листопада 2003 року по 02 лютого
2009 року - залишити без розгляду.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог - відмовити».

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог та в частині залишення
адміністративного позову без розгляду
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанції скасувати в
частині та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_4 в частині визнання
протиправними дій, зобов'язання
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за період 01 листопада 2003 року по
02 лютого 2009 року, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущено
строк звернення до суду з даними
позовними вимогами та не наведено
підстав для поновлення цього строку.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання протиправними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати державної
(основної) пенсії у відповідності до
статті 54 Закону України № 796, суд першої
інстанції виходив з відсутності у
позивача права на такий перерахунок,
оскільки останньому призначена та
виплачується основна пенсія згідно
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Суд апеляційної інстанції із висновком
суду першої інстанції про наявність
підстав для залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_4 про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
зобов'язання здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати
додаткової пенсії за період з 01
листопада 2003 року по 02 лютого 2009 року
погодився.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
державної пенсії згідно норм статті 54
Закону України № 796 за період з 01
листопада 2003 року по 02 лютого 2009 року
суд апеляційної інстанції залишив без
розгляду.

Також суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій
відповідача, зобов`язання здійснити
перерахунок та провести відповідні
виплати за період з 03 лютого 2009 року по
30 вересня 2009 року державної пенсії
згідно статті 54 Закону України № 796 так
як обов'язок призначення, нарахування
та виплати пенсій згідно Закону
України № 796 виключено з компетенції
Головних управлінь Пенсійного фонду
України в областях та віднесено до
повноважень районних управлінь
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів, про що позивач
був проінформований ГУПФУ в
Харківській області.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується із
огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, яка діяла до 30 липня 2010
року) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з принципу юридичної
визначеності та враховуючи рішення
Європейського суду з прав людини від 28
березня 2006 року по справі «Мельник
проти України» (заява № 23436/03), колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає вірними висновки судів
попередніх інстанцій про необхідність
застосування до спірних правовідносин
положення частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, що діяла до 30 липня
2010 року.

Частиною 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції, на час розгляду
справи) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Оскільки позивачем адміністративний
позов пред'явлено 03 лютого 2010 року,
тобто поза межами річного строку,
визначеного статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній до 30 липня 2010 року)
та не було обґрунтовано поважності
причин пропуску строку для звернення
до адміністративного суду з позовом
про визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов`язання здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за період з 01 листопада 2003
року по 02 лютого 2009 року, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про наявність
підстав для залишення позовних вимог
ОСОБА_4 в цій частині без розгляду.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування. їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною 2 статті 59 Закону
України № 796 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
військовослужбовцям пенсії по
інвалідності, а членам їх сімей пенсії
у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за їх бажанням можуть призначатися на
умовах і в порядку, визначених
законодавством України для осіб, які
стали інвалідами внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при виконанні обов'язків
військової служби (службових
обов'язків) або відповідно до статті 54
цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач отримував пенсію по
інвалідності згідно Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», виявив бажання
отримувати пенсію відповідно до статті
54 Закону України № 796, у зв`язку з чим 20
липня 2009 року звернувся до ГУПФУ в
Харківській області із заявою про
перерахунок пенсії по інвалідності
згідно статті 54 Закону України № 796.

ГУПФУ в Харківській області,
розглянувши заяву позивача, 10 серпня 2009
року рекомендувало йому звернутись з
питанням про призначення пенсії по
інвалідності за Законом України № 796 до
районного Управління Пенсійного фонду
України за місцем проживання.

Згідно статті 54 Закону України № 796
обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затверджено Постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок
№ 22-1).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 22-1
заява про переведення з одного виду
пенсії на інший, про перерахунок пенсії
подається до органу, що призначає
пенсію, заявником за місцем проживання
(реєстрації), а при необхідності - його
законним представником (батьки або
опікун (піклувальник)) за місцем
проживання (реєстрації) представника.

Підпунктом 5 пункту 2.2 Постанови
правління Пенсійного фонду України від
27 червня 2002 № 11-2 «Про утворення
головних управлінь Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі»
передбачено, що до обов'язків Головних
управлінь Пенсійного фонду України в
областях віднесено здійснення
призначення (перерахунку) пенсій
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу та іншим особам
(крім військовослужбовців строкової
служби та членів їх сімей), які мають
право на пенсію згідно із Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Згідно підпункту 7 пункту 22 Положення
про управління Пенсійного фонду
України в районах, містах, районах у
містах, а також у містах та районах
останні здійснюють призначення
(перерахунок) і виплачують пенсії,
щомісячне довічне грошове утримання
суддям у відставці, допомогу на
поховання та інші виплати відповідно
до чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що обов'язок призначення,
нарахування та виплати пенсій згідно
Закону України № 796 виключено з
компетенції Головних управлінь
Пенсійного фонду України в областях та
віднесено до повноважень районних
управлінь Пенсійного фонду України за
місцем проживання пенсіонерів.

Оскільки позивач із заявою про
перерахунок пенсії по інвалідності
згідно статті 54 Закону України № 796
звернувся до ГУПФУ в Харківській
області, а не до Управління Пенсійного
фонду України за місцем проживання,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
вірними висновки суду апеляційної
інстанції, що відповідач у спірних
правовідносинах діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
під час ухвалення судових рішень чи
вчинення процесуальних дій.

В касаційній скарзі позивач просив
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог. Постановою
апеляційного суду рішення суду першої
інстанції змінено, резолютивну частину
рішення викладено в новій редакції.
Фактично рішення суду першої інстанції
в частині залишення без розгляду
позовних вимог про зобов'язання ГУПФУ в
Харківській області здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
додаткової пенсії згідно норм статті 50
Закону України № 796 за період з 01
листопада 2003 року по 02 лютого 2009 року, в
частині задоволення позовних вимог про
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату додаткової
пенсії відповідно до статті 50 Закону
України № 796 за період з 03 лютого 2009
року по 20 липня 2009 року та в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про здійснення перерахунку,
нарахуванні та виплаті щомісячної
державної пенсії згідно статті 54
Закону України № 796 з 03 лютого 2009 року
по 20 липня 2009 року не змінено, а тому
касаційна скарга на постанову суду
першої інстанцій в цій частині
задоволенню не підлягає.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
підстав для задоволення касаційної
скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 12 лютого 2013 року в частині,
яка не змінена, та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: