Справа № 2а-1970/2171/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 80425/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Підволочиська фабрика
пластмасових виробів» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 3.08.2011 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Підволочиська фабрика пластмасових
виробів» до управління Пенсійного
фонду України в Підволочиському районі
Тернопільської області про скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Підволочиська фабрика
пластмасових виробів» (ПАТ
«Підволочиська фабрика пластмасових
виробів») звернулося до суду з позовом
до управління Пенсійного фонду України
в Підволочиському районі
Тернопільської області про скасування
вимог про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені.

Позивач не погодився з рішенням
управління Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі Тернопільської
області про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені № 153 від
14.07.2011 року, оскільки відповідачем не
надано повних та детальних розрахунків
сум пені та фінансових санкцій,
підстави їх нарахування, а також
будь-яких документів, які б свідчили
про порушення позивачем вимог чинного
законодавства.

ПАТ «Підволочиська фабрика
пластмасових виробів» просило
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі Тернопільської
області № 153 від 14.07.2011 року про
накладення штрафу в розмірі 1028, 75 грн.
та пені в розмірі 2361, 66 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 3.08.2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ПАТ «Підволочиська фабрика
пластмасових виробів», подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним та необґрунтованим,
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог
посилається на те, що судом першої
інстанції залишено поза увагою те, що
п.2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виключено на підставі
Закону № 2464 VI (2464-17) від 08.07.2010 року.
Оскаржуване рішення винесено
відповідачем 12.07.2011 року, тобто після
виключення санкції, встановленої п.2 ч. 9
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Крім того, в оскаржуваному рішенні
зазначено, що санкція застосовується
до відкритого акціонерного товариства
«Підволочиська фабрика пластмасових
виробів», хоча позивач змінив
організаційно-правову форму на
публічне акціонерне товариство.
Виходячи з вищевказаного, в апелянта
виникли сумніви з приводу визначення
суб'єкта, відносно якого були
застосовані штрафні санкції згідно
рішення № 153 від 14.07.2011 року.

Апелянт просить скасувати постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 3.08.2011 року.

Особи, які беруть участь в справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, проте в
судове засідання не прибули, що є
підставою для розгляду справи в
порядку письмового провадження за
наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

В справі встановлено, що ПАТ
«Підволочиська фабрика пластмасових
виробів» перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі Тернопільської
області як платник страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

В 2008 році в ПАТ «Підволочиська фабрика
пластмасових виробів» виник борг зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 49523, 85 грн.

16.06.2011 року даний борг було сплачено,
внаслідок чого відповідачем було
прийнято рішення № 153 від 14.07.2011 року
про накладення штрафу в розмірі 1028, 75
грн. та пені в розмірі 2361, 66 грн. за
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхові внески.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем доведена правомірність
рішення про застосування до позивача
фінансових санкцій за несвоєчасну
сплату страхувальниками страхових
внесків, оскільки ПАТ «Підволочиська
фабрика пластмасових виробів»
порушувало вимоги Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо сплати таких
внесків.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закону) на платника
страхових внесків покладені обов'язки
щодо нарахування, обчислення і сплати
страхових внесків в повному обсязі в
установлені строки. Згідно ч.6 ст. 20
Закону, страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.
Базовим періодом для позивача
відповідно до абзацу 2 ч.6 ст. 20 та п.1 ст.
14 Закону є календарний місяць.

Згідно з ч.2. ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, що діяла на
час вчинення правопорушення), суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
ст. 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою ст. 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків.

Пунктом 2 ч.9 ст.106 Закону (в редакції, що
діяла на час вчинення правопорушення)
встановлено, що за несплату або
несвоєчасну сплату страхувальниками
страхових внесків органами Пенсійного
фонду накладається штраф в розмірі 10 %
своєчасно не сплачених сум. Одночасно
на суми несплачених страхових внесків
і фінансових санкцій нараховується
пеня в розмірі 0,1 % зазначених сум,
розрахована за кожен день прострочення
платежу.

Відповідно до ч.13 ст.106 Закону, про
нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено,
що стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій;
погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється; на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Таким чином, за порушення, вчинені до
1.01.2011 року, органи Пенсійного фонду
застосовують фінансові санкції,
передбачені законами, що діяли на
момент вчинення цих порушень, у тому
числі фінансові санкції, встановлені
п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків.

При цьому, як вбачається зі змісту
оскаржуваного рішення від 14.07.2011 року
№153, позивачу штрафні санкції
нараховані за порушення, допущені в 2008
році, тобто до 1.01.2011 року

З урахуванням вищенаведених норм,
колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржуване рішення № 153 від 14.07.2011
року прийняте відповідачем у
відповідності до вимог чинного
законодавства й підстави для його
скасування відсутні, а тому позовні
вимоги є такими, що не підлягають
задоволенню.

Аналогічна правова позиція висловлена
в постановах Верховного Суду України
від 19.02.2013 року у справі №21-432а12, від
26.03.2013 року у справі №21-71а13 та від 15.10.2013
року у справі №21-318а13.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Зміна організаційно-правової форми
позивача не може впливати на його
обов'язок щодо своєчасної сплати
страхових внесків відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Підволочиська фабрика пластмасових
виробів» залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 3.08.2011 року
по справі № 2а-2171/11/1970 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський