Справа № 2а-12130/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кісілевич П.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Буча Київської області на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 15 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Буча Київської області про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Буча Київської області (далі
відповідач), у якому просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виходячи з розміру встановленого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
здійснити підвищення пенсії на 40 %
мінімальної пенсії за віком, як
інвалідом війни ІІ групи відповідно до
положень ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 15 листопада 2011
року позовні вимоги задоволено. Суд
першої інстанції визнав дії
відповідача неправомірними та
зобов'язав здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
передбачено збільшення розміру пенсії
передбаченої статтею 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у 3,5 рази
починаючи з 06 лютого 2011 року.
Зобов'язано відповідача здійснити
підвищення пенсії на 40 % мінімальної
пенсії за віком, як інвалідом війни ІІ
групи відповідно до положень ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» виходячи з прожиткового
мінімуму та перерахувати дане
підвищення з 06 лютого 2011 року з
урахуванням раніше сплаченого.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню в частині
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
пенсії, в порядку передбаченому
постановою КМУ №1293 є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
знайшов свого підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1, є інвалідом II групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, та йому
призначено пенсію по інвалідності на
підставі статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі статті 50
вказаного Закону.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов, виходив з того, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
застосуванню підлягає саме розмір,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2005 року N
1293 "Про збільшення розмірів пенсії
деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому є всі підстави для
задоволення вимог позивача про
перерахунок пенсії.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів II групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону N 796-XII особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам II групи - у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з частиною 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено чинною постановою
Кабінету Міністрів України від 30
травня 1997 року N 523, положення якої
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають змісту
статей 50, 54 Закону N 796-XII. А в пункті 2
постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет
Міністрів України установив розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій, усупереч положенням зазначених
статей Закону, причому ці суми не
відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно статті 8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам та вирішуючи спір
суд першої інстанції прийшов до
необґрунтованого висновку, що при
розрахунку державної пенсії
застосуванню підлягають Постанова
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2005 року N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті.

З огляду на зазначене жодних підстав
для задоволення позовних вимог про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії у порядку передбаченому
постановою КМУ №1293 колегія суддів не
вбачає.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення, тому в цій частині колегія
суддів приходить до висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції в цій частині.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що вимога позивача щодо
зобов`язання УПФУ здійснити
перерахунок підвищення пенсії на 40%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є обґрунтованою
та підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - визнаний інвалідом війни ІІ
групи, перебуває на обліку як пенсіонер
у відповідача.

Згідно до ч.4 статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (в редакції від
01 січня 2006 року) інвалідам війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються інвалідам II групи
- 40% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення в цій частині позовних
вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її в частині.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції скасуванню в
частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Буча
Київської області - задовольнити
частково.

Постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 15 листопада 2011
року - скасувати в частині визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
передбачено збільшення розміру пенсії
передбаченої статтею 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у 3,5 рази.

В цій частині прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.