Справа № 813/6264/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 р.
Справа № 876/13770/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Гулида Р.М.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

представника позивача
ОСОБА_1

представників відповідача
Курило С.В., Лупій Х.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
17.10.2013 р. у справі №813/6264/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міндоходів у Львівській області,
Державної податкової служби у
Львівській області про визнання
протиправним і скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

встановив:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013 р. у
справі №813/6264/13-а за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, Державної
податкової служби у Львівській області
про визнання незаконним та скасування
наказу Головної комісії з проведення
реорганізації ДПС у Львівській області
№161-0 від 04.07.2013 р. «Про звільнення», яким
ОСОБА_4 було звільнено на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП України; поновлення ОСОБА_4 на
посаді головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу спеціальних перевірок ГУ
Міндоходів у Львівській області;
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у позові було
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник просить
постанову суду скасувати та
задовольнити позов. Апеляційна скарга
мотивована помилковою оцінкою доказів,
формальним врахуванням пропозиції
відповідача надати позивачу іншу
посаду, вільну на час відпустки по
догляду за дитиною основного
працівника, у той час, як на займану ним
раніше посаду було переведено іншого
працівника, який мав менше переваг, ніж
скаржник. Маючи більш високу
кваліфікацію і продуктивність праці,
скаржник мав переваги при скороченні,
що не було враховано судом, оскільки
скаржник мав стаж 19 років, з яких 17
років - в органах ДПС, мав три вищі
освіти, на нього не накладались
дисциплінарні стягнення, мав
спеціальне звання радника податкової
служби 3 рангу.

В судовому засіданні представника
позивача підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній мотивів.

Представники відповідача апеляційну
скаргу заперечили за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, 26.04.2013 р. наказом ДПС України
№ 11 «Про реорганізацію ДПС в окремих
областях, мм. Києві та Севастополі,
Центрального офісу» наказано
розпочати реорганізацію державних
податкових служб в окремих областях,
мм. Києві та Севастополі, Окружної
державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговуванням
великих платників податків ДПС. 26.04.2013
р. наказом Міністерства доходів і
зборів України №80 «Про затвердження
чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів»
затверджено чисельність працівників
головних управлінь Міндоходів в АР
Крим, областях, мм. Києві та Севастополі
та Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників. 26.04.2013 р. наказом
Міністерства доходів і зборів України
№81 «Про затвердження тимчасових
типових структур територіальних
органів Міндоходів» затверджено
типову структуру головних управлінь
Міндоходів в АР Крим, областях, мм.
Києві та Севастополі. 07.05.2013 р.
Міністерством доходів і зборів України
затверджено Тимчасовий штатний розпис
на 2013 рік Головного управління
Міндоходів у Львівській області, в
якому у відділі спеціальних перевірок
управління податкового та митного
аудиту передбачено 5 штатних одиниць.

07.05.2013 р. головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу спеціальних перевірок
управління податкового контролю ДПС у
Львівській області ОСОБА_4 на підставі
постанови КМ України від 20.03.2013 року №229
«Про утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів», наказу
ДПС України від 26.04.2013 р. № 11 «Про
реорганізацію ДПС в окремих областях,
мм. Києві та Севастополі, Центрального
офісу», наказів Міністерства доходів і
зборів України від 26.04.2013 р. №80 «Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів»,
від 26.04.2013 р. №81 «Про затвердження
тимчасових типових структур
територіальних органів Міндоходів» та
у зв'язку із реорганізацією і
скороченням штатної чисельності
попереджено про наступне вивільнення
із займаної посади 08.07.2013 року згідно з
п.1 ст. 40 КЗпП Україні.

19.06.2013 р. скаржнику було запропоновано
посаду головного державного
інспектора відділу
інформаційно-аналітичних систем
управління ІТ та обліку платників на
час відпустки по догляду за дитиною
основного працівника, від якої позивач
відмовився.

04.07.2013 р. наказом ДПС у Львівській
області №161-о звільнено з 08.07.2013 р.
головного державного податкового
ревізора - інспектора відділу
спеціальних перевірок управління
податкового контролю ДПС у Львівській
області з займаної посади у зв'язку із
реорганізацією та скороченням штатної
чисельності за п.1 ст.40 КЗпП України.

При вирішенні спору суд першої
інстанції підставо виходив з того, що
відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Правові засади і
гарантії здійснення громадянами
України права розпоряджатися своїми
здібностями до продуктивної і творчої
праці закріплено Кодексом законів про
працю України, який регулює трудові
відносини всіх працівників, сприяючи
зростанню продуктивності праці,
поліпшенню якості роботи, підвищенню
ефективності суспільного виробництва
і піднесенню на цій основі
матеріального і культурного рівня
життя трудящих, зміцненню трудової
дисципліни і поступовому перетворенню
праці на благо суспільства в першу
життєву потребу кожної працездатної
людини (стаття 1 Кодексу законів про
працю України). Статтею 5-1 Кодексу
законів про працю України визначено
гарантії забезпечення права громадян
на працю. Так, держава гарантує
працездатним громадянам, які постійно
проживають на території України,
зокрема, правовий захист від
необґрунтованої відмови у прийнятті на
роботу і незаконного звільнення, а
також сприяння у збереженні роботи
(пункт 6 частини 1 статті 5-1 Кодексу
законів про працю України). Відповідно
до частини першої п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» (із змінами і
доповненнями), розглядаючи трудові
спори, пов'язані зі звільненням за п. 1
ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати,
чи дійсно у відповідача мали місце
зміни в організації виробництва і
праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Постановою КМ України від 20.03.2013 року
№229 «Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів»
реорганізовано шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Міндоходів територіальні органи
Державної податкової служби та
Державної митної служби України,
наказом ДПС України № 11 від 26.04.2013 р.
«Про реорганізацію ДПС в окремих
областях, мм. Києві та Севастополі,
Центрального офісу» розпочато
реорганізацію державних податкових
служб в окремих областях, мм. Києві та
Севастополі, Окружної державної
податкової служби - Центрального офісу
з обслуговуванням великих платників
податків ДПС. Згідно з Тимчасовим
штатним розписом на 2013 рік Головного
управління Міндоходів у Львівській
області у відділі спеціальних
перевірок управління податкового та
митного аудиту передбачено 5 штатних
одиниць. Штатним розписом на 2013 рік
Державної податкової служби у
Львівській області у відділі
спеціальних перевірок управління
податкового контролю було передбачено
7 штатних одиниць, тобто відбулось
скорочення чисельності на 2 одиниці.
Наведеним спростовується посилання
скаржника на наявність інших вакантних
посад, які не були йому запропоновані.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема, змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу. Згідно зі ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
Згідно зі ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас, власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, 07.05.2013 р. позивач був
попереджений про наступне вивільнення
із займаної посади 08.07.2013 р. згідно з п.1
ст. 40 КЗпП України. 19.06.2013 р. позивачу
було запропоновано посаду головного
державного інспектора відділу
інформаційно-аналітичних систем
управління ІТ та обліку платників на
час відпустки по догляду за дитиною
основного працівника, від якої позивач
відмовився. Той факт, що скаржникові
була запропонована посада, вільна на
час перебування основного працівника у
відпустці по догляду за дитиною, закону
не суперечить. Закон не вимагає від
власника або уповноваженого ним органу
пропонувати працівникові кілька чи
певні посади.

Суд першої інстанції досліджував і
питання стверджуваної скаржником
більш високої продуктивності праці та
кваліфікації. Листом Міністерства
соціальної політики України від 21.05.2012
р. роз'яснено, що для виявлення таких
працівників роботодавцем робиться
порівняльний аналіз продуктивності
праці і кваліфікації працівників, у
процесі якого, як правило, враховуються
такі обставини: наявність відповідної
освіти, післядипломної освіти,
документів про підвищення
кваліфікації, відсутність
дисциплінарних стягнень, наявність
заохочень за успіхи в роботі, отримання
премій за виконання особливо важливих
робіт, відсутність прогулів, відпусток
без збереження заробітної плати,
тривалого перебування на лікарняних
листках, зауважень з боку
адміністрації щодо строків і якості
виконуваних завдань, обсяги
виконуваних робіт тощо. Судом було
взято до уваги те, що у всіх працівників
відділу вищі освіти та висока
продуктивність праці. Найнижча
продуктивність праці була у позивача,
так як за період з 22.11.2012 р. по 08.07.2013 р.
позивач 127 днів був відсутній у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності,
що становить 55% від загальної кількості
календарних днів, а також те, що
позивачу довідкою МСЕК 16.04.2013 р.
визначено третю групу інвалідності із
зазначенням щодо протипоказання
роботи, пов'язаної із значним
психофізичним навантаженням та
рекомендовано лікування у кардіолога,
а робота у відділі спеціальних
перевірок вимагає значного
навантаження, тому позивачу
пропонувалась легша робота від якої
позивач відмовився. Посилання
скаржника на те, що ці обставини не
впливають на продуктивність праці та є
об'єктивними, носять суб'єктивний
характер сприйняття скаржником
спірних відносин і не відповідають
законодавству.

Позивач не є членом профспілкової
організації, тому звільнення відбулося
без згоди профспілки. Під час судового
розгляду відповідачем було
запропоновано позивачу посаду
головного державного ревізора
інспектора відділу адміністративного
оскарження управління правової роботи
головного управління Міндоходів у
Львівській області, однак позивач
відмовився від такої посади.

Відтак, суд першої інстанції підставно
констатував, що роботодавцем були
виконані усі обов'язки, покладені
законодавством у відносинах по
звільненню працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, у зв'язку із чим скаржник
не довів незаконності дій відповідача
при його звільненні.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались суду
першої інстанції з обґрунтуванням
неможливості їх подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
17.10.2013 р. у справі №813/6264/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
після проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя :
Костів М.В.

Судді:
Шавель Р.М.

Гулид Р.М.

Повний текст ухвали складений 21.03.2014
року.