Справа № 1570/3497/12
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року м.
Київ К/800/65155/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15.08.2012р. та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013р. у справі за позовом ФО-П
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про визнання
дій протиправними та скасування
рішення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року ФО-П ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області з вимогами про визнання дій
протиправними та скасування рішення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15.08.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013р., позов задоволено. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області щодо притягнення
ОСОБА_2 до відповідальності за
приписами ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про застосування
фінансових санкцій від 28.03.2012 р. № 454.

У касаційній скарзі представник УПФ, з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач ОСОБА_2
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, перебуває
на обліку в УПФУ у м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011р. - як платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

28.03.2012р. відповідачем було
складено акт про несвоєчасне подання
позивачем «Розрахунку суми страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за 2009
рік, що є порушенням пп. 1 п. 1.3 Порядку
формування та подання органам
Пенсійного фонду України відомостей
про застраховану особу, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 10 червня 2004 року N 7-6 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10 серпня 2004 року за №
1000/9599.

На підставі встановленого порушення
УПФУ у м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області прийняте
рішення № 454 від 28.03.2012 р. про
застосування до позивача фінансових
санкцій за несвоєчасне подання
звітності до органів Пенсійного фонду
України.

До 1 січня 2011 року відносини, що
виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Зазначеним Законом визначалися
платники страхових внесків, порядок їх
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Згідно з п. 5 ч.9 ст. 106 Закону № 1058-IV
за неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України від 08.07.2010р. №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI), що набрав чинності з 1 січня 2011
року, стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що управління ПФУ
протиправно винесло рішення від 28.03.2012
р. № 454 про застосування до позивача
фінансових санкцій за несвоєчасне
подання звітності до органів ПФУ за 2009
рік на підставі п. 5 ч.9 ст. 106 Закону №
1058-IV, оскільки зазначена норма Закону
втратила чинність з 1 січня 2011 року
згідно із Законом № 2464-VI і не діяла на
дату прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення.

За таких обставин, вирішуючи спір, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України у м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області про застосування фінансових
санкцій від 28.03.2012 р. № 454.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постановах
від 20.11.2012р. (справа №21-367а12) та від
04.06.2013р. (справа №21-170а13).

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15.08.2012р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановлених статтями 237-244 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.