Справа № 816/699/14
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року м. ПолтаваСправа
№ 816/699/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик
Н.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Кременчуці Полтавської
області про визнання протиправними та
скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці Полтавської області про
визнання протиправними та скасування
рішень від14.02.2014 № 81, № 82, № 83, № 84 про
застосування фінансових санкцій за
несвоєчасне подання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що норми закону, які
були застосовані відповідачем при
прийнятті спірних рішень, а саме пункт 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 1058-ІV
від 09.07.2003, втратили чинність у зв'язку з
прийняттям Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VІ від
08.07.2010, а тому їх застосування є
направомірним.

Позивач в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, надавши суду клопотання
про розгляд справи без його участі.
Проти задоволення позовних вимог
заперечував, з підстав викладених у
письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований 15.06.2006 як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області (а.с.9).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
перебуває на обліку як платник
страхових внесків в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці, що не заперечується
сторонами.

14.02.2014 головним спеціалістом відділу
інформаційних систем та програмного
забезпечення Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Варавською В.В. виявлено факт
несвоєчасного подання звітів по
персоніфікованому обліку до органів
Пенсійного фонду України по фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 за 2006 рік
(строком подання до 01.04.2007), 2007 рік
(строком подання до 01.04.2008), 2008 рік
(строком подання до 01.04.2009), 2009 рік
(строком подання до 01.04.2010), чим порушено
вимоги підпункту 1.1 пункту 1 Порядку
формування та подання органам
Пенсійного фонду України відомостей
про застраховану особу, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового пенсійного
страхування, затвердженого постановою
Пенсійного фонду України від 10.06.2004 №
7-6, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10.08.2044 за № 1000/9599. Дані
порушення зафіксовані в актах від
14.02.2014 №47, 48, 49, та 50 /а.с.15; 17; 19; 21/.

14.02.2014 на підставі даних актів
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці прийняті рішення про
застосування фінансових санкцій за
несвоєчасне подання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку:

- №81 на суму 170,00 грн/а.с.20/;

- № 82 на суму 170,00 грн/а.с.18/;

- № 83 на суму 170,00 грн/а.с.16/;

- № 84 на суму 170,00 грн/а.с.14/.

Позивач не погодився із даними
рішеннями, у зв'язку з чим оскаржив їх
до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд
виходить з наступного.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"від 09.07.2003 № 1058-IV /далі -
Закон № 1058-IV/. Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 11 Закону України № 1058-IV (в
редакції, яка діяла до 01.01.2011)
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 15 Закону № 1058-IV
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
які набувають статусу платників
страхових внесків до Пенсійного фонду
з дня взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 17 Закону № 1058-IV страхувальники
зобов'язані подавати звітність
територіальним органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.

Підпунктом 1 пункту 1.3 Порядку
формування та подання органам
Пенсійного фонду України відомостей
про застраховану особу, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового пенсійного
страхування, затвердженого постановою
Пенсійного фонду України від 10.06.2004 №
7-6, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10.08.2044 за № 1000/9599
/чинного до 01.01.2010/ закріплено, що
страхувальник один раз на рік до 1
квітня поточного року згідно із
затвердженим графіком подає до
територіального органу Пенсійного
фонду за місцем реєстрації комплект
документів первинної звітності до
системи персоніфікованого обліку
відомостей про застрахованих осіб за
попередній рік.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058-IV за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI, що
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці протиправно винесло
рішення від 14.02.2014 № 81, 82, 83, 84 про
застосування до позивача фінансових
санкцій за несвоєчасне подання
звітності до органів ПФУ за 2006-2009 роки
на підставі пункту 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058-IV, оскільки
зазначена норма Закону втратила
чинність з 1 січня 2011 року згідно із
Законом № 2464-VI і не діяла на дату
прийняття відповідачем оскаржуваних
рішень (14.02.2014).

При вирішенні даного спору судом у
відповідності до вимог статті 2442
Кодексу адміністративного суду
України враховано правову позицію
Верховного Суду України, висловлену в
постанові від 20 листопада 2012 року у
справі №21-367а12 /а.с.24-25/.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Як свідчать наявні у матеріалах справи
квитанції від 20 лютого 2014 року та від 05
березня 2014 року, при зверненні до суду з
даним адміністративним позовом
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору, що становить 182,70 грн.

Підпунктом 3 частини дев'ятої
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України
встановлено, що у разі безспірного
списання коштів державного бюджету
(місцевих бюджетів) центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

У зв'язку з цим, з Державного бюджету
України на користь ФОП ОСОБА_1
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 182,70 грн
(10 відсотків розміру ставки судового
збору).

В силу статті 5 Закону України "Про
судовий збір" Пенсійний фонд України та
його органи звільнені від сплати
судового збору, а тому судовий збір в
сумі, що становить 90 відсотків розміру
ставки судового збору, з відповідача до
державного бюджету не стягується.

Відповідно до вимог статті 90
Кодексу адміністративного судочинства
України, витрати, пов'язані з оплатою
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги, передбачених
законом. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Закон України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», який набрав
чинності з 01 січня 2012 року, встановлює
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу під час розгляду
судами цивільних та
адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 1
вказаного Закону, розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Судом встановлено, що згідно статті 8
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" установлено у 2014 році
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 01 січня на рівні 1218,00 грн,
відповідно розмір компенсації витрат
на правову допомогу не повинен
перевищувати 487,20 грн за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

За умовами пунктів 2.1 та 4.1 Договору про
надання юридичної допомоги від 17.02.2014,
оригінал якого оглянуто в судовому
засіданні (а.с.12), за надання юридичних
послуг, а саме за складання та подання
до Полтавського окружного
адміністративного суду позовної заяви
про визнання протиправними та
скасування рішень УПФУ в м. Кременчуці
від 14.02.2014 № 81, 82, 83, 84, Замовник (ФОП
ОСОБА_1) сплачує Виконавцю винагороду
/гонорар/ в розмірі 400,00 грн. На
підтвердження даних обставин суду
надано копії розрахункової квитанцій
від 18.02.2014 № 419735 на суму 400,00 грн та акту
здачі-прийому винонаних робіт від
18.02.2014, оригінали яких оглянуто в
судовому засіданні /а.с. 10; 13/.

Враховуючи, що вартість витрат на
правову допомогу, здійснених
позивачем, не перевищує 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
та наявність в матеріалах справи
документального підтвердження
здійснених позивачем даних витрат, суд
вважає за можливе задовольнити
клопотання позивача про відшкодування
витрат на правову допомогу у розмірі
400,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці Полтавської області про
визнання протиправними та скасування
рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області від 14.02.2014 № 81, № 82, № 83, № 84 про
застосування фінансових санкцій за
несвоєчасне подання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
понесені ним витрати по сплаті
судового збору в розмірі 182,70 грн (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок) та витрати на правову допомогу
в розмірі 400,00 грн (чотириста гривень).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 27
березня 2014 року.

Суддя
Ф.Ф. Соколенко