Справа № 161/3449/14-а
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
Справа № 161/3449/14-а

Провадження № 2-а/161/182/14

Луцький міськрайонний суд Волинської
області:

у складі: головуючого - судді
Філюк Т.М.

при секретарі
Коритнюк А.П.

за участю представника позивача
Ващука П.Л.,

відповідача
ОСОБА_2,

перекладача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом Державної
прикордонної служби України
Північного регіонального управління
Луцький прикордонний загін до
громадянки Ісламської Республіки Іран
- ОСОБА_2 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Державна прикордонна служба України
Північного регіонального управління
Луцький прикордонний загін звернувся
до громадянки Ісламської Республіки
Іран - ОСОБА_2 про примусове видворення
та поміщення до пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 28
лютого 2014 року прикордонним нарядом
відділу прикордонної служби «Рівне»,
що на території Римачівської сільської
ради Любомильського району Волинської
області, за незаконне перетинання
державного кордону з України в Польщу
без документів на право перетинання
державного кордону та порушення режиму
в пункті пропуску через державний
кордон України для залізничного
сполучення «Ягодин», було затримано
громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що на даний час ОСОБА_2
перебуває в Україні без постійного
місця проживання, без законного
джерела існування, а також без
відповідних документів для
перебування в Україні.

Вказує, що 03 березня 2014 року постановою
начальника ВРІАП штабу Луцького
прикордонного загону вирішено
повернути за межі України громадянина
Ірану - ОСОБА_2 та зобов'язати її
покинути територію України до 06
березня 2014 року.

Також вказує, що громадянка Ірану
ОСОБА_2 не має наміру виконувати дану
постанову та всіляко буде уникати від
виїзду з України, оскільки не має
паспорта для виїзду з України і буде
підшуковувати будь-які способи
незаконно потрапити через державний
кордон до західної Європи.

Оскільки, громадянка Ірану - ОСОБА_2
була затриманий за при спробі
незаконного перетину державного
кордону без належних документів, в
останньої відсутні кошти на існування
та повернення до країни походження,
добровільно у встановлений строк
територію України не має наміру
залишити, просять примусово видворити
громадянку Ісламської Республіки Іран
- ОСОБА_2 за межі України, поміщення її у
Волинському пункті тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства Державної міграційної
служби України на строк, необхідний для
виконання постанови суду про примусове
видворення, але не більше як на
дванадцять місяців.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 05 березня 2014 року позовні вимоги
позивача в частині поміщення
громадянки Ісламської Республіки Іран
- ОСОБА_2 у Волинському пункті
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства Державної
міграційної служби України на строк,
необхідний для виконання постанови
суду про примусове видворення, але не
більше як на дванадцять місяців.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просив його
задовольнити. Суду пояснив, що є
об'єктивні підстави вважати, що
відповідач не в змозі самостійно
покинути територію України у
відповідності до ст. 26 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", оскільки в останньої
відсутні документи, що дають їй
можливість добровільно покинути
територію України та необхідні кошти
для цього.

Відповідач в судовому засіданні
адміністративний позов визнала
повністю, не заперечувала проти її
видворення за межі України. Також
підтвердила той факт, що не в змозі
самостійно покинути територію України,
з підстав, наведених представником
позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" іноземці та особи без
громадянства можуть у встановленому
порядку іммігрувати в Україну на
постійне проживання або прибути для
працевлаштування на визначений термін,
а також тимчасово перебувати на її
території.

Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року
прикордонним нарядом відділу
прикордонної служби «Рівне», що на
території Римачівської сільської ради
Любомильського району Волинської
області, за незаконне перетинання
державного кордону з України в Польщу
без документів на право перетинання
державного кордону та порушення режиму
в пункті пропуску через державний
кордон України для залізничного
сполучення «Ягодин», було затримано
громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» іноземець
або особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» іноземець або особа
без громадянства зобов'язані
самостійно залишити територію України
у строк, зазначений у рішенні про
примусове повернення.

Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

З аналізу зазначених вище правових
норм випливає, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства повинні передувати дві
обставини: перша - прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення та друга -
ухилення від виїзду після прийняття
рішення про повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення. Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття компетентним органом
рішення про примусове повернення.

Матеріалами справи підтверджено, що
постановою начальника ВРІАП штабу
Луцького прикордонного загону від 03
березня 2014 року вирішено повернути за
межі України громадянку Ірану - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано її покинути
територію України до 06 березня 2014 року.

Враховуючи те, що відповідач на час
розгляду справи в суді відповідно до
ст. 4 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» не має жодних підстав
для перебування на території України,
грубе та свідоме порушення
законодавства України, відсутність у
відповідача коштів, документів, на
підставі яких вона може повернутися
додому, а також відсутність на
території України родичів, суд
розцінює як ухилення та неможливість
добровільного виконання рішення про
примусове повернення.

Оскільки, громадянка Ісламської
Республіки Іран - ОСОБА_2був затримана
за незаконне перетинання державного
кордону з України в Польщу без
документів на право перетинання
державного кордону та порушення режиму
в пункті пропуску через державний
кордон України для залізничного
сполучення «Ягодин» та беручи до уваги,
що в останньої відсутні документи, що
дають можливість їй добровільно
залишити територію України, кошти на
існування та повернення, дає
обґрунтовані підстави вважати, що
ОСОБА_2 самостійно з України виїхати не
в змозі та в подальшому буде ухилятись
від виконання рішення про її примусове
повернення.

Керуючись ст.ст. 112, 136, 160-163, КАС України,
на підставі ЗУ "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства",
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Видворити за межі України громадянку
Ісламської Республіки Іран - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через Луцький
міськрайонний суд Волинської області.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.