Справа № 806/4937/13-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"25" березня 2014 р.
Справа № 806/4937/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"06" лютого 2014 р. у справі за позовом
Приватного підприємства "Кемілайн
Агро" до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
неправомірним та скасування
податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Кемілайн Агро"
(далі - ПП "Кемілайн Агро") звернулося до
суду з позовом до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Житомирська ОДПІ) в якому
просило визнати неправомірним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 18 квітня 2013
року №000095222, яким відповідачу
збільшено суму податку на додану
вартість на 683157,00 грн. та застосовано
фінансові санкції у сумі 341579,00 грн..

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовапно в
частині податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2013 року
№000095222 на суму 556112 (п'ятсот п'ятдесят
шість тисяч сто дванадцять) грн. 25 коп..

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, Відповідачем у справі подано
до суду апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просив скасувати постанову в
задоволенні частині позову та прийняти
нову - про відмову в задоволенні позову
в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Так, судом встановлено, що 03 квітня 2013
року, працівниками контролюючого
органу проведено виїзну позапланову
документальну перевірку позивача з
питань підтвердження правомірності
проведення імпортних операцій за
період 01 січня 2012 року по 30 червня 2012
року; з питань фінансово-господарських
взаємовідносин з ФГ "Хмельове" за
квітень 2012 року; ПАТ "Ямпільський
кар'єр" за вересень 2012 року.

Перевіркою встановлені порушення:

1) п.187.8. ст. 187. п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України в результаті чого
підприємством:

1) завищено від'ємне значення з по
податку на додану вартість р. 24
Декларації за:

- січень 2012 року в сумі 210417 грн.;

- лютий 2012 року в сумі 188210 грн.;

- березень 2012 року в сумі 188210 грн.;

- квітень 2012 року в сумі 148653 грн.;

- травень 2012 року в сумі 148653 грн. ( р.21.2
Декларації);

2) занижено податок на додану вартість в
сумі 683157 грн., в тому числі:

- квітень 2012 року в сумі 161605 грн.;

- травень 2012 року в сумі 148653 грн.;

- червень 2012 року в сумі 372899 грн.

3) порушення вимог Наказу Міністерства
фінансів України від 25 листопада 2011
року №1492 "Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість".

За результатами перевірки складено акт
№1728/22-2/31052661/0100 від 03 квітня 2013 року
(а.с.5-14).

На підставі вказаного акту прийняте
спірне податкове повідомлення-рішення
№000065222 від 18 квітня 2013 року, яким
відповідачу збільшено суму податку на
додану вартість на загальну суму 1024736,00
грн. (основний платіж - 683157,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції у сумі 341579,00
грн.) (а.с. 21).

Судом встановлено, що відповідно до
акту від 03 квітня 2013 року №1710/22-2/31052661
"Про результати виїзної позапланової
документальної перевірки приватного
підприємства "Кемілайн Агро" (код за
) з питань подання
уточнюючих розрахунків з податку на
додану вартість за жовтень 2011 року -
грудень 2011 року, що подані за період,
який перевірявся плановою перевіркою
відповідач встановив порушення п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України, а
саме встановлено завищення від`ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов`язання та сумою податкового
кредиту (ряд. 19 декларації) на загальну
суму 210417,00 грн., в тому числі по
періодах: грудень 2011 року - 210417,00 грн.
(а.с.63-71).

На підставі зазначеного акту,
відповідачем, 15 квітня 2013 року прийнято
окреме податкове повідомлення-рішення
за формою "В4" №000090222 про зменшення суми
від`ємного значення податку на додану
вартість на 210417,00 грн. за грудень 2011
року (а.с.72).

Також встановлено, що позивач
задекларував суму завищення залишку
від'ємного значення 210417,00 грн. за
податковим повідомленням-рішенням від
15 квітня 2013 року №000090222 з від`ємним
знаком у рядку 21.3 "зменшено /збільшено/
залишок від'ємного значення за
результатами перевірки податкового
органу" податкової декларації з ПДВ за
квітень 2013 року.

Пунктом 2.2 р.II Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 1236 від 28 листопада 2012 року, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України від 20.12.2012 за № 2135/22447,
визначено, що у разі зменшення
від'ємного значення суми ПДВ платника
податку структурний підрозділ органу
ДПС складає податкове
повідомлення-рішення за формою "В4".

Відповідно до пп.4.6.7 п. 4.6 р.V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України №1492 від 25 листопада
2011 року, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2011 за №1490/20228, із змінами і
доповненнями, рядок 21.3 передбачений
для відображення збільшення або
зменшення залишку від'ємного значення,
який (для декларації, у якій
відображаються розрахунки з бюджетом
(далі - декларація 0110) - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24) за
результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
органом державної податкової служби.

Таким чином, у разі коли за
результатами перевірки податковим
органом встановлено перевищення
платником задекларованого залишку
від'ємного значення податкової
декларації з ПДВ, то сума зменшення
залишку від'ємного значення на
підставі повідомлення-рішення за
формою "В4" відображається платником зі
знаком "-" у рядку 21.3 податкової
декларації з ПДВ податкового (звітного)
періоду, в якому таке
повідомлення-рішення отримано.

Враховуючи наведене, суд правомірно
погодився з доводами позивача, що
відповідач безпідставно врахував
правопорушення за актом №1710/22-2/31052661
від 3 квітня 2013 року в акті
№1728/22-2/31052661/0100 від 3 квітня 2013 року та в
послідуючому при визначенні суми
збільшення грошового зобов`язання за
податковим повідомленням-рішенням
№000095222 від 18 квітня 2013 року, що призвело
до подвійного збільшення грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість позивачеві, адже за вказаним
правопорушенням прийнято окреме
податкове повідомлення-рішення від 15
квітня 2013 року №000090222 за формою "В4", яке
самостійно відображене позивачем в
податковому обліку, а саме шляхом
декларування суми зменшення залишку
від'ємного значення на підставі
повідомлення-рішення за формою "В4" зі
знаком "-" у рядку 21.3 податкової
декларації з ПДВ податкового (звітного)
періоду, в якому таке
повідомлення-рішення отримано (квітень
2013 року).

В акті перевірки також зазначено, що
перевіркою відображених у рядку 12.1
Декларацій "обсяг придбання, податок на
додану вартість, сплачений митним
органам" показників за період з 1 січня
2012 року по 30 червня 2012 року у загальній
сумі 10437745 грн. встановлено, що
підприємство здійснювало сплату ПДВ
митним органам при операціях з
придбання хімічних речовин - у
нерезидентів. Проведеною перевіркою
відображеного показника за період з 1
січня 2012 року по 30 червня 2012 року в сумі
10437745 грн. на підставі таких документів:
контрактів, платіжних доручень та
банківських виписок, ВМД, та інших
документів, встановлено завищення
задекларованих підприємством
показників у даному рядку на загальну
суму 496947,00 грн.. На порушення п.198.6 ст.198
Податкового Кодексу України
підприємством включено до складу
податкового кредиту суми ПДВ, які не
підтверджені відповідними первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського та
податкового обліку, а саме
вантажно-митними деклараціями, на
загальну суму 496947 грн., в т.ч.: січень 2012
року - 2000,00 грн., квітень 2012 року - 122048,00
грн., червень 2012 року - 372899,00 грн.

Судом встановлено, що згідно
уточнюючого розрахунку податкових
зобов`язань з податку на додану
вартість за квітень 2012 року (а.с.100-101) за
ряд.12.1 "обсяг придбання товару та
податок на додану вартість, сплачений
митним органам" в сумі ПДВ 171588,00 грн.
задекларовано податковий кредит за
вантажно-митними деклараціями від 25
квітня 2012 року №101060000/2012/006197 на суму ПДВ
49539,74 грн., від 17 червня 2011 року №
101000009/2011/007328 на суму ПДВ 128740,13 грн..

За ВМД від 25 квітня 2012 року
№101060000/2012/006197 на суму ПДВ 49539,74 грн.
включено до складу податкового кредиту
ПДВ в розмірі 42848,00 грн. на підставі п.198.4
ст.198 Податкового кодексу України через
використання частини імпортованого
товару не в оподатковуваних операціях,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи бухгалтерською
довідкою від 13 січня 2014 року № 13/01/1/14
(а.с.78).

Доказів подвійного включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за
згаданими вантажними митними
деклараціями в попередніх податкових
періодах, відмінних від квітня 2012 року,
судом встановлено не було і
представником відповідача - не надано.

Також, вказані вантажні митні
декларації надавались відповідачеві
разом із запереченнями на акт
перевірки №12 від 12 квітня 2013 року і в
силу вимог п.44.6, п.44.7 ст. 44 ПКУ
податковий орган зобов`язаний був їх
врахувати.

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України для операцій із ввезення на
митну територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з п.187.8 ст.187 цього
Кодексу, а для операцій з постачання
послуг нерезидентом на митній
території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Відповідно до п.187.8 ст.187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань у разі ввезення
товарів на митну територію України є
дата подання митної декларації для
митного оформлення.

За приписами п.201.12 ст.201 Податкового
кодексу України у разі ввезення
товарів на митну територію України
документом, що посвідчує право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, вважається митна декларація,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, яка підтверджує сплату
податку.

Відповідно до вимог п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні
ними права власності на заставне майно
з метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

З урахуванням наведених приписів
податкового законодавства, наявності у
позивача належним чином складених
вантажних митних декларацій, копії
яких долучені до матеріалів справи
(ВМД №10100009/201/007328 (а.с.79-80), реєстри
виданих та отриманих податкових
накладних (а.с.81-96)), суд не погодився з
висновком податкового органу про
завищення позивачем податкового
кредиту на суму 122048,00 грн. за рядком 12.1
"обсяг придбання, податок на додану
вартість, сплачений митним органам"
податкової декларації за квітень 2012
року.

При цьому, позивач в ході судового
розгляду справи не спростував
належними засобами доказування
висновки податкового органу стосовно
порушення ним вимог п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в частині
завищення податкового кредиту на
загальну суму 374899,00 грн. за рядком
12.1"обсяг придбання, податок на додану
вартість, сплачений митним органам"
податкових декларацій за січень і
червень 2012 року, тому, позовні вимоги в
зазначеній частині не задоволено.

Окрім того, суд не погодився з доводами
представника позивача щодо
протиправності застосування до
позивача штрафної (фінансової) санкції
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання
за спірним податковим
повідомленням-рішенням, виходячи з
наступного.

Згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу
України, у разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4,
54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, - тягне
за собою накладення на платника
податків штрафу в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Як слідує з пояснення представника
Відповідача, на підставі акту від 3
квітня 2013 року №1710/22-2/31052661
відповідачем прийнято окреме
податкове повідомлення-рішення за
формою "В4" № 000090222 від 15 квітня 2013 року
про зменшення суми від`ємного значення
податку на додану вартість на 210417,00 грн.
за грудень 2011 року (перше за
хронологією правопорушення), тому,
збільшення грошового зобов'язання
згідно податкового
повідомлення-рішення №000095222 від 18
квітня 2013 року за актом від
№1728/22-2/31052661/0100 від 03 квітня 2013 року,
необхідно вважати повторним протягом
1095 днів правопорушенням, за яке
законодавцем передбачено підвищений
розмір штрафу.

Суд правомірно не погодився з даним
висновком податкового органу виходячи
з того, що підвищена санкція за
коментованим пунктом статті 123 Кодексу
передбачена виключно у двох випадках -
при повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку або зменшення суми бюджетного
відшкодування, тоді як у спірних
обставинах першим за хронологією
порушенням було зменшення суми
від`ємного значення податку на додану
вартість за податковим
повідомленням-рішенням за формою "В4"
від 15 квітня 2013 року.

Суд зазначив, що п.123.1 ст.123 Податкового
кодексу України визначає як базу для
визначення штрафу лише суми
визначеного податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Окрім того, повторність визначення
контролюючим органом протягом 1095 днів
суми податкового зобов'язання,
зменшення суми бюджетного
відшкодування слід застосовувати в
розрізі кожного окремого з податкових
порушень, передбачених пп.54.3.1, 54.3.2, 54.3.5,
54.3.6 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу
України. Тобто, повторним у розумінні
ст.123 Податкового кодексу України, є
визначення контролюючим органом
податкових зобов'язань внаслідок
вчинення одного й того самого
порушення: або неподання податкової
декларації, або заниження податкових
зобов'язань з окремого виду податку,
або завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість тощо.

У разі повторного визначення
податкових зобов'язань за вчинення
різних податкових порушень (наприклад,
спочатку внаслідок виявлення
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, а згодом
протягом 1095 днів через виявлення
завищення суми бюджетного
відшкодування) підвищений розмір
відповідальності застосовуватися не
повинен.

Зазначена правова позиція
узгоджується з правовою позицією
відображеною в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№2198/11/13-11 від 24 листопада 2011 року.

Таким чином, суд дійшов вірного
висновку, що з урахуванням
правомірності спірного податкового
повідомлення-рішення в частині
збільшення податкового зобов'язання з
ПДВ за основним платежем в загальній
сумі 374899,00 грн., підлягає залишенню
штрафні санкції в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, що становить 93724,75 грн..

Колегія вважає, що суд першої
інстанції, дослідивши в судовому
засіданні надані сторонами по справі
докази обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги позивача.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 06
лютого 2014 року винесено з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій
ним апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "25" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "Кемілайн Агро"
вул.Гоголівська,4, офіс 317,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,