Справа № 2-а-2347/11
Суддя: Багбая Є. Д.
Дата ухвалення: 2011-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-2347/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2011 р. Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області, як місцевий
адміністративний суд у складі:

Головуючого
Багбая Є.Д.

при секретарі
Чорній О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ІДПС РДПС м.
Дніпропетровська Мітус Руслана
Петровича про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, як місцевого
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
інспектора ІДПС РДПС м.
Дніпропетровська Мітус Руслана
Петровича про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення. На обґрунтування своїх
позовних вимог зазначає, що 7 листопада
2011 року ОСОБА_1 керував автомобілем
«Деу Ланос»держ.№? НОМЕР_1 на пл..
Петровського в м. Дніпропетровську. В
зв'язку поломкою автомобіля він
здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34
«Зупинку заборонено»ПДД України.
Інспектором ІДПС РДПС м.
Дніпропетровська Мітус Р.П. було
винесено відносно нього постанову про
адміністративне порушення, згідно якої
на позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
гривень. Позивач вважає зазначену
постанову незаконною оскільки остання
не відповідає вимогам закону та
складена з порушенням норм діючого
законодавства, його заперечення не
прийняті до уваги, оскільки зупинка
була вимушена. Просить суд визнати
неправомірними дії інспектора ДАІ,
визнати недійсною та скасувати
вищезазначену постанову.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності, підтримав
заявлені вимоги, наполягає на їх
задоволені у повному обсязі.

Відповідач в судове
засідання не з'явився, викликався в
судове засідання, заперечень проти
позову суду не надавав. Про час та місце
проведення судового засідання
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив, клопотань про
відкладення розгляду справи не
надавав. Оскільки ст. 122 КАС України
передбачено що справа повинна бути
розглянута в розумні строки, суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності належним чином
повідомленого відповідача по справі на
підставі наявних доказів по справі.
Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.128
КАС України, у разі неприбуття
відповідача -суб'єкта владних
повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Судом також досліджені письмові
докази по справі:

- посвідченням водія /а.с.4/, згідно якого
підтверджується право керування
позивача;

- паспорт позивача /а.с. 4/, згідно якого
підтверджується місце проживання
позивача;

- свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу /а.с. 4/, згідно
яких підтверджується право керування
автомобілем;

- постанова про адміністративне
правопорушення /а.с. 5/, згідно якої
підтверджується винесення постанови
за правопорушення відносно позивача по
справі;

- протокол про адміністративне
правопорушення /а.с. 6/, згідно якого
підтверджується що позивач
заперечував проти його винуватості в
скоєнні правопорушення;

Суд дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 7 листопада
2011 року ОСОБА_1 керував автомобілем
«Деу Ланос»держ.№? НОМЕР_1 на пл..
Петровського в м. Дніпропетровську та
здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34
«Зупинку заборонено»ПДД України.
Інспектором ІДПС РДПС м.
Дніпропетровська Мітус Р.П. було
винесено відносно нього постанову про
адміністративне порушення, згідно якої
на позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
гривень. В протоколі позивач зазначив
що здійснив зупинку вимушено.

Згідно ст.55 Конституції України,
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП, Орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Стаття 288 КУАП прямо передбачає
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення в
районний у місті суд в порядку
визначеному КАС України.

Згідно п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 23.12.2005
року «Про практику

Згідно ст.69 КАСУ, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.2,3,4 ст.70 КАСУ, сторони
мають право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно статті 251 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Доказом порушення ПДР та вчинення
адміністративного правопорушення є
протокол про адміністративне
правопорушення, який судом приймається
до уваги при вирішенні справи. Суд не
може прийняти до уваги поясненнями
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності
зазначені в протоколі оскільки вони не
підтверджені жодними доказами та
розцінюються судом як намагання
позивача уникнути адміністративної
відповідальності.

Будь яких інших доказів у справі суду
не надано.

Аналізуючи вищезаначені норми
закону суд дійшов висновку, що
відповідачем було винесено постанову
без порушення вимог закону. Позивачем
не надано доказів щодо спростування
його вини у вчиненні правопорушення
крім формальних посилань на
неправомірність дій ДАІ, які не дають
підстав на обґрунтування позовних
вимог позивача. Відповідачем в свою
чергу доведено правомірність його дій
щодо фіксації правопорушення та
винесення вищезазначеної постанови у
відповідності до вимог закону. З увагою
на встановленні в судовому засіданні
обставини та визначені відповідно до
них правовідносини, з урахуванням
вимог чинного законодавства України та
встановленого порядку в сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
приймаючи до уваги той факт, що будь-які
відомості які б підтверджували
пояснення надані позивачем та
спростовували пояснення та докази
надані відповідачем, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає, що не суперечить закону та не
порушає права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому вимоги позивача є
безпідставними і не підлягаючими
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11,14,70,71,72,86,159-163,
171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
інспектора ІДПС РДПС м.
Дніпропетровська Мітус Руслана
Петровича про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 7 листопада 2011 року
АЕ1 № 413478.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Д. Багбая