Справа № 806/174/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/42345/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Житомирської районної державної
адміністрації, треті особи
Новогуйвинська селищна рада
Житомирського району Житомирської
області, Управління Держземагентства у
Житомирському районі Житомирської
області, ОСОБА_5, Житомирська обласна
державна адміністрація про визнання
протиправним та скасування
розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила позов
до Житомирської районної державної
адміністрації, треті особи
Новогуйвинська селищна рада
Житомирського району Житомирської
області, Управління Держземагентства у
Житомирському районі Житомирської
області, ОСОБА_5, Житомирська обласна
державна адміністрація про визнання
протиправним та скасування
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації № 1026
від 21 жовтня 2011 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації № 1026
від 21 жовтня 2011 року в частині
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки № 14 ОСОБА_5 площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Новогувинської селищної ради. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2013 року апеляційні скарги
ОСОБА_5, Житомирської районної
державної адміністрації задоволено.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням
суду апеляційної інстанцій скаржник
оскаржила його.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням
Житомирської обласної ради народних
депутатів від 30 березня 1994 року
припинено право користування
Житомирського учбового центру
Міністерства оборони України
земельною ділянкою площею 240 га, до
складу якої входить вказана ділянка
площею 9,1500 га, та передано цю ділянку до
відання Житомирської районної ради
народних депутатів для використання
під індивідуальне житлове будівництво.
На виконання зазначеного рішення 16
травня 1995 року на третій сесії
Житомирської районної ради було
прийнято рішення про розширення меж
населених пунктів району та згідно з
актом від 15 жовтня 1997 року встановлено
у натурі границі земель, наданих у
користування Житомирської районної
ради.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 30 січня 2008 року по
справі № 2-а-43/08 за позовом прокурора
Житомирського району до Житомирської
районної державної адміністрації, яка
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2009
року залишена без змін, встановлено, що
земельна ділянка площею 240 га з
державної власності (земель
Міністерства оборони) перейшла до
комунальної власності (земель забудови
населених пунктів). Вказані судові
рішення набрали законної сили.

28 квітня 2012 року 17 сесією шостого
скликання Новогуйвинської селищної
ради Житомирського району
Житомирської області прийнято рішення
№ 298 про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки № 14 для будівництва
жилого будинку, господарських будівель
і споруд орієнтовною площею 0,15 га за
адресою смт. Гуйва Житомирського
району Житомирської області у
власність ОСОБА_4.

Розпорядженням голови Житомирської
районної державної адміністрації № 1026
від 21 жовтня 2011 року затверджений
проект землеустрою щодо відведення у
власність земельних ділянок
громадянам, в тому числі і на земельну
ділянку № 14, для ведення особистого
селянського господарства на території
Новогуйвинської селищної ради та
передано ОСОБА_5 у власність вказану
земельну ділянку.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив із того,
що земельна ділянка площею 9,1500 га
передана на підставі розпорядження
Житомирської районної державної
адміністрації № 1026 від 21 жовтня 2011 року
61 особі, на момент винесення такого
розпорядження перебувала у
комунальній власності територіальної
громади смт. Гуйва Житомирського
району Житомирської області, а тому
оскаржуване розпорядження є таким, що
винесене з перевищенням повноважень та
у спосіб, що суперечить Конституції і
законам України.

Статтею 43 Закону України Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» передбачено, що акти
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду. Розпорядження голови
державної адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене Житомирський
окружний адміністративний суд прийшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення частково позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
послався на положення статтей 140, 143, 149
Земельного кодексу України, якими
визначені підстави припинення права
власності на земельну ділянку, права
користування земельною ділянкою та
порядок вилучення земельних ділянок, а
також на протокол Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод та зазначив, що в разі
скасування оскаржуваного
розпорядження, яке прийнято в межах
наданих повноважень, ОСОБА_5 буде
протиправно позбавлений права
власності на земельну ділянку.

Також суд апеляційної інстанції
зазначив, що адміністративний акт, який
вичерпав свою дію, не може бути
скасований чи змінений, а захист прав
особи може здійснюватись лише в
напрямку подолання негативних
наслідків, що виникли внаслідок
прийняття такого адміністративного
акта.

Оскільки розпорядження відповідача
про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки з
метою надання її у власність
громадянину для ведення особистого
селянського господарства є таким, що
вичерпало свою дію, апеляційний суд
прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
зазначеною позицією суду апеляційної
інстанції не погоджується із огляду на
наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 83
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю.

У комунальній власності перебувають:
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності; земельні ділянки,
на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

Згідно пункту 1 частини 5 статті 83
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) територіальні громади
набувають землю у комунальну власність
у разі передачі їм земель державної
власності.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280
передбачено, що вирішення питань
земельних відносин є виключною
компетенцією пленарних засідань
сільських, селищних, міських рад.

Пунктами «а», «б» частини 1 статті 12
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
21 Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) місцева державна
адміністрація розпоряджається землями
державної власності відповідно до
закону.

Пунктом «а» частини 1 статті 17
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається із матеріалів справи
рішенням Житомирської обласної ради
народних депутатів від 30 березня 1994
року припинено право користування
Житомирського учбового центру
Міністерства оборони України
земельною ділянкою площею 240 га, до
складу якої входить вказана ділянка
площею 9,1500 га, та передано цю ділянку до
відання Житомирської районної ради
народних депутатів для використання
під індивідуальне житлове будівництво.
На виконання зазначеного рішення 16
травня 1995 року на третій сесії
Житомирської районної ради було
прийнято рішення про розширення меж
населених пунктів району та згідно з
актом від 15 жовтня 1997 року встановлено
у натурі межі земель, наданих у
користування Житомирської районної
ради.

В результаті розширення меж смт. Гуйва
земельну ділянку площею 170 га, на якій
знаходиться колишній полігон (масив
Великий Шумськ), в межах якої
знаходиться спірна земельна ділянка,
було введено в межі смт. Гуйва.

Враховуючи зазначене колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, задовольняючи частково
позовні вимоги та скасовуючи
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації № 1026
від 21 жовтня 2011 року в частині
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки № 14 ОСОБА_5 площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Новогувинської селищної ради, дійшов
до вірного висновку, що відповідач діяв
не на підставі, поза межами повноважень
та у спосіб, що суперечить Конституції
та законам України, проте судом
апеляційної інстанції помилково було
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами
першої та другої інстанції встановлено
повно і правильно, а тому колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає необхідним постанову
суду апеляційної інстанції скасувати,
а постанову суду першої інстанції
залишити в силі.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 221, 226, 230, 232
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року скасувати, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: