Справа № 2а-28/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
Справа № 44065/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачево Закарпатської
області на постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 лютого 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачево
Закарпатської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити основну та
додаткову пенсії особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи,

ВСТАНОВИВ :

10.12.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мукачево Закарпатської області про
зобов'язання перерахувати та виплатити
їй раніше призначену державну та
додаткову пенсії, виплату яких
передбачено статтями 50,54 Закону
України від 28 лютого 1991 року №796-12 «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру мінімальної пенсії за період з
01.01.2004 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по день винесення рішення по справі.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 лютого 2011 року, прийнятою
у відкритому судовому засіданні,
вищевказаний позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачево
Закарпатської області провести на
користь ОСОБА_1 перерахунок та виплату
основної та додаткової пенсій за
період з 01.01.2004 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 07.02.2011 року, у розмірі,
встановленому ст. 50, ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із постановою її
оскаржило Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачево Закарпатської
області, вважає, що судом при винесенні
рішення допущено неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.07.2000
року та визнана інвалідом ІІ групи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 2 частини 1 статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам ІI групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р.,
№ 836 від 26 липня 1996 року та №654 від
16.07.2008р. всупереч положень ст.ст. 50,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» КМ України установив
розміри сум, з яких проводиться
розрахунок пенсій, при тому що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягає ст. 50
та ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Частиною 3 статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано тієї обставини, що позивач
пропустив строк звернення до суду,
оскільки звернувся з позовом лише
10.12.2010 року.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду.

Позивачем не надано доказів того, що
ним був пропущений строк для звернення
до суду з поважних причин. Тому, з
огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги за період з 01.01.2004 року по 09.06.2010
року включно слід залишити без
розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати основної
та додаткової пенсій за шкоду,
заподіяну здоров'ю починаючи з 10.06.2010
року по 07.02.2011 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачево Закарпатської
області, відповідний обов'язок слід
покласти на відповідача у справі.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, 198, ст. 202, ст.
205, ст. 207, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачево
Закарпатської області - задовольнити
частково.

Постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 лютого 2011 року у справі №
2а-28/11 - скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов -задовольнити
частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.01.2004
року по 09.06.2010 року включно - залишити
без розгляду.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Мукачево
Закарпатської області нарахувати та
виплатити основну та додаткову пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком та 75
процентів мінімальної пенсії за віком
на користь ОСОБА_1 починаючи з 10.06.2010
року по 07.02.2011 року відповідно до ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та з врахуванням
виплачених сум.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
напротязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя О.Б.
Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін