Справа № 809/664/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р.
Справа № 809/664/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Руміша В.Я.,

представника позивача: Малиневич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області до приватного підприємства
"Діана" про стягнення податкового боргу
в розмірі 1360 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2014 року Калуська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області (далі - позивач) звернулася в
суд з адміністративним позовом до
приватного підприємства "Діана" (далі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в розмірі 1360 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16,
статтями 33, 49 Податкового кодексу
України не сплатив штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1360 гривень,
застосовані за порушення граничних
строків подання податкової звітності з
податку на прибуток, внаслідок чого
утворено податковий борг в цій же сумі,
який ним не сплачено.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
мотивів викладених в позовній заяві,
просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча, у відповідності до
частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважається судом, про дату, час
та місце судового розгляду справи
належним чином повідомленим. Правом
подання письмового заперечення проти
заявленого позову не скористався, а
тому, у відповідності до положення
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справу вирішено за
відсутності відповідача на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши докази, суд робить висновок,
що даний адміністративний позов
підставний та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23.12.1992 року
виконавчим комітетом Калуської
міської ради Івано-Франківської
області здійснено державну реєстрацію
юридичної особи - приватного
підприємства "Діана", що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію (перереєстрацію)
суб'єкта підприємницької діяльності -
юридичної особи.

Відповідач перебуває на податковому
обліку в Калуській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області, є
платником податку на прибуток.

Підприємством допущено утворення
податкового боргу, що виник в
результаті несплати штрафних
(фінансових) санкцій, застосованих
контролюючи органом податковим
повідомленням-рішенням за № від
24.10.2012 року на суму 1360 гривень,
застосованих за порушення граничних
строків подання звітності з податку на
прибуток за 2009 рік, І квартал 2010 року, І
півріччя 2010 року, 9 місяців 2010 року, 2010
рік, І квартал 2011 року, І квартал 2012
року, І півріччя 2012 року.

Неподання податкових декларацій, за
вказані періоди, виявлені та
зафіксовані в акті камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на прибуток за №2211/1501/13651302 від
24.10.2012 року, що слугував підставою для
прийняття вказаного податкового
повідомлення-рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Статтею 9 Податкового кодексу України
до загальнодержавних податків та
зборів віднесено податок на прибуток
підприємств (підпункт 9.1.1).

Пунктом 8.2 статті 8 Податкового кодексу
України встановлено, що до
загальнодержавних належать податки та
збори, що встановлені цим Кодексом і є
обов'язковими до сплати на усій
території України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначені обов'язки платника податків,
згідно положень якої платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів (підпункт
16.1.3.), сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4).

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Відповідно підпункту 49.18.2 пункту 49.18
статті 49 Податкового кодексу України
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);

Відповідно пункту 152.9 статті 152
Податкового кодексу України для цілей
розділу ІІІ «Податок на прибуток
підприємств» Податкового кодексу
України використовуються такі
податкові періоди: календарні квартал,
півріччя, три квартали, рік. Базовим
податковим (звітним) періодом для цілей
цього розділу, є календарний квартал.

Відповідно пункту 33.3 статті 33
Податкового кодексу України базовий
податковий (звітний) період - період, за
який платник податків зобов'язаний
здійснювати розрахунки податків,
подавати податкові декларації (звіти,
розрахунки) та сплачувати до бюджету
суми податків та зборів, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, коли
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податку.

Відповідно підпункту 133.1.4 пункту 133.1
статті 133 Податкового кодексу України
платниками податку на прибуток з числа
резидентів є неприбуткові установи та
організації у разі отримання прибутку
від неосновної діяльності та/або
доходів, що підлягають оподаткуванню
відповідно до цього розділу.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію.

Згідно пункту 120.1 статті 120 Податкового
кодексу України неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Відповідно пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошові зобов'язання
відповідача з сплати штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1360
гривень, визначених вищезазначеним
податковим повідомленням-рішенням, яке
відповідачем не оскаржувалося, у
відповідності до підпункту 56.17.5 пункту
56.17 статті 56 Податкового кодексу
України, є узгодженими.

Відповідно до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем на
виконання вимог пункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України надіслано
першу податкову вимогу за №1/205/6459/240 від
28.04.2006 року та другу податкову вимогу за
№2/281/8084/240 від 30.05.2006 року, які
відповідач залишив без реагування, а
податковий борг за ними, не сплатив.

Як наслідок, суд приходить до висновку,
що відповідач в порушення вищевказаних
норм Податкового кодексу України не
виконав податкові зобов'язання з
сплати штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 1360 гривень, застосованих за
порушення граничних строків подання
податкової звітності з податку на
прибуток.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Таким чином, 1360 гривень застосованих
штрафних (фінансових) санкцій
утворюють податковий борг відповідача
в цій же сумі, який відповідачем не
сплачено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового
Кодексу передбачено, що стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податків
вимоги.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який нею не сплачено та підлягає
стягненню з рахунків у банках, що
обслуговують відповідача та за рахунок
готівки, що їй належить.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що
обслуговують приватне підприємство
"Діана" (ідентифікаційний код 13651302) та
за рахунок готівки, що йому належить в
дохід державного бюджету податковий
борг з сплати податку на прибуток в
розмірі 1 360 (одна тисяча триста
шістдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 24.03.2014 року.