Справа № 2а-3999/11/2770
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/54120/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в м.
Севастополі про визнання недійсною
постанови за касаційною скаргою
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 12 березня 2012
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в м. Севастополі про
визнання нечинною постанови від № 123970
від 08.11.2011 про застосування фінансових
санкцій за порушення абзацу 4 частини
першої статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» у розмірі 510,00
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 12 березня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2012 року постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 12 березня 2012 року
залишено без змін.

Позивач, Фізична особа-підприємць
ОСОБА_4 не погодилась з постановою
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 12 березня 2012 року
та ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2012 року і звернулась до суду
з касаційною скаргою, в який просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 12 березня 2012 року разом
з ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2012 року і прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

На підставі завдання на перевірку від
20.10.2011 № 098341. Територіальним
управлінням Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в м. Севастополі 20.10.2011 на
площі Нахімова, б. 5, проведена рейдова
перевірка додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

При перевірці автомобіля марки DAEWOO Lanos,
було здійснено перевірку свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_1 та посвідчення водія
відповідної категорії; було
встановлено порушення вимог статті 39
Закону України "Про автомобільний
транспорт" : автомобіль обладнаний як
таксі (на даху автомобілю встановлений
ліхтар «таксі «Фараон») без наявності
ліцензійної картки. Як зазначив
представник відповідача, та не
заперечувала представник позивача, у
автомобілі знаходилася радіостанція
(дозвіл радіо частот №0-01-012179 діє до
26.08.2012, власник - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_4)

За результатами перевірки складений
Акт проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, від 20.10.2011 (номер бланку
026418).

На підставі Акта перевірки
Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в м. Севастополі стосовно
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
прийнято постанову від 08.11.2011 №123970 про
застосування фінансових санкцій
відповідно до абзацу 4 частини першої
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» у розмірі 510,00
грн., яка отримана позивачем 08.11.2011 року.

Вважаючи зазначену постанову
відповідача протиправною, позивач
звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
оскаржувана постанова Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в м. Севастополі прийнята на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Відповідно пункту 2 статті 8 Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» суб'єкт
господарювання зобов'язаний провадити
певний вид господарської діяльності,
що підлягає ліцензуванню, відповідно
до встановлених для цього виду
діяльності ліцензійних умов.

Згідно положень статті 9 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
визначено, що ліцензуванню підлягає
надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу повітряним, річковим, морським,
автомобільним, залізничним
транспортом.

Відповідно до статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
фізична особа-перевізник, що здійснює
перевезення пасажирів на таксі
зобов'язана мати наступні документи:
ліцензія, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
таксі - посвідчення водія відповідної
категорії, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, ліцензійна
картка, інші документи, передбачені
законодавством України.

Пунктом 3 статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлено,
що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються штраф у розмірі
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за стоянку легкового
автомобіля, який не облаштований як
таксі і не має ліцензійної картки, та
посадку пасажирів на стоянці таксі.

Згідно статті 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Відповідно до Розділу 1 Положення про
ліцензійну картку, що додається до
ліцензії на надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України 22 липня
2010 року № 514, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 серпня
2010 року за №681/17979 визначено: п. 1.3
Ліцензійна картка - документ, який
додається до ліцензії на надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом, п.
1.5. Ліцензійні картки оформлюються на
власні автотранспортні засоби або
автотранспортні засоби, що
використовуються на інших законних
підставах та якими будуть надаватися
послуги з перевезення пасажирів і
вантажів, п. 1.6. - Ліцензійна картка
видається на автотранспортний засіб,
тип якого відповідає виду здійснюваних
робіт згідно з ліцензією, п. 1.9
передбачено, що ліцензійна картка
повинна бути в автотранспортному
засобі під час його використання для
надання послуг з перевезення пасажирів
і вантажів.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відповідальність за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, зокрема за
здійснення пасажирських перевезень
без ліцензійної картки покладається на
автомобільних перевізників, а
ліцензійні картки оформлюються на
власні автотранспортні засоби або
автотранспортні засоби, що
використовуються на інших законних
підставах та якими будуть надаватися
послуги з перевезення пасажирів і
вантажів.

Таким чином, повно та всебічно
дослідивши всі обставини справи та
давши належну правову оцінку доказам,
суд касаційної інстанції вважає, що дії
суб'єкта оскарження відповідають
чинному законодавству та не порушують
прав Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 12 березня 2012 року та
ухвала Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду,
тому підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 12 березня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін