Справа № 0670/662/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р.
м. Київ К/800/3842/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Чумаченко Т. А.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: прокурора - Чубенка В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Заступника
прокурора Житомирської області на
ухвалу Житомирського окружного
адміністративного суду від 01
серпня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2012 року у справі
за позовом Житомирського міжрайонного
природоохоронного прокурора, в
інтересах держави в особі Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області, Житомирського
обласного управління водних ресурсів
до Державного комунального
підприємства "Бердичівське міжміське
бюро технічної інвентаризації",
Годиської сільської ради, Виконавчого
комітету Годиської сільської ради про
визнання протиправними рішень,
визнання недійсним свідоцтв,
скасування державної реєстрації прав
на майно,

встановив:

Житомирський міжрайонний
природоохоронний прокурор подав в
інтересах держави в особі Романівської
районної державної адміністрації,
Житомирського обласного управління
водних ресурсів позов до Годиської
сільської ради, Виконавчого комітету
Годиської сільської ради
Романівського району, Комунального
підприємства "Бердичівське міжміське
бюро технічної інвентаризації" про
визнання протиправними рішень № 122 від
12 травня 2009 року, № 43 від 23 вересня 2010
року, визнання недійсним свідоцтва на
право власності на гідроспоруди та
скасування державної реєстрації прав
на майно.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11
грудня 2012 року, закрито провадження в
частині позовних вимог про визнання
протиправним рішення Годиської
сільської ради Романівського району
від 12 травня 2009 року, визнання
протиправним рішення Виконавчого
комітету Годиської сільської ради
Романівського району № 43 від 23 вересня
2010 року, визнання недійсними свідоцтв
на право власності серії САС № 829042, №
829043 та № 829044 від 19 листопада 2010 року,
виданих виконкомом Годиської
сільської ради Романівського району,
відповідно, на гідроспоруду № 1, що
розташована в с. Годиха вул. Колгоспна,
1-а, гідроспоруду № 2, що розташована в с.
Годиха, вул. Леніна, 58, та гідроспоруду,
що розташована в с. Межирічка
Романівського району по вул. Нова, 1-а. В
резолютивній частині ухвали суду
першої інстанції роз'яснено, що розгляд
даних позовних вимог віднесено до
юрисдикції господарського суду
Житомирського суду.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами,
прокурор подав касаційну скаргу, в якій
просить їх скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, перевіривши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням
Годиської сільської ради
Романівського району від 12 травня 2009
року № 122 сесія сільської ради на
підставі статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування» вирішила
прийняти у комунальну власність
сільської ради визначені в рішенні
гідроспоруди.

Рішенням виконавчого комітету № 43 від
23 вересня 2010 року посвідчено право
власності на вказані об'єкти
нерухомого майна, доручено сільській
раді звернутись до Бердичівського БТІ
за виготовленням технічного паспорта
та свідоцтва про право власності.

19 листопада 2010 року виконкомом видано
свідоцтва про право власності
територіальної громади села в особі
Годиської сільської ради серії САС №
829042, № 829043 та № 829044 на гідроспоруду № 1,
що розташована в с. Годиха, вул.
Колгоспна, 1-а, гідроспоруду № 2, що
розташована в с. Годиха, вул. Леніна, 58,
та гідроспоруду, що розташована в с.
Межирічка, по вул. Нова, 1-а,
Романівського району Житомирської
області.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
та свідоцтвами, прокурор подав цей
позов.

Висновок про закриття провадження за
цими вимогами судом першої інстанції
обґрунтовано тим, що вимоги прокурора
зводяться до оспорювання права
власності територіальної громади. При
цьому прийняття і видача оскаржуваних
актів є наслідком здійснення
відповідачами не владних
управлінських функцій щодо інших
суб'єктів, а є реалізацією власної
господарської компетенції. Таким
чином, судами зазначено, що спір у
справі про право власності має
розглядатись господарським судом.

Колегія суддів вважає такі висновки
помилковими.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС
України передбачено, що до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень згідно з
пунктом 7 частини першої вищезгаданої
статті КАС України - це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

В своєму рішенні від 01 квітня 2010 року №
1-6/2010 Конституційний Суд України
зазначив, що системний аналіз положень
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (частини
першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та
інших) свідчить, що органи місцевого
самоврядування при вирішенні питань
місцевого значення, віднесених
Конституцією України та законами
України до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Висновок судів про те, що спірні акти
прийняті відповідачами в межах
здійснення звичайної господарської
діяльності, суперечать Закону України
«Про місцеве самоврядування», яким
прийняття відповідних актів віднесено
виключно до компетенції відповідачів.
Вказаним спростовується висновок
судів про те, що в спірних відносинах
відповідачі являються рівноправними
учасниками майнових правовідносин
поряд із іншими суб'єктами, оскільки в
даному випадку вони виступають не як
власники майна, а як органи, що
виконують владні управлінські функції,
зокрема, розпорядчу - з передачі майна
до комунальної власності, та
реєстраційну - з видачі документів на
посвідчення цього права. Жоден суб'єкт
господарювання, не наділений
відповідними владними повноваженнями,
не має права виконувати такі функції та
видавати односторонні розпорядчі акти
щодо зміни форми власності майна.

Таким чином, між сторонами виник
публічно-правовий спір, а не
цивільно-правовий, як вирішили суди.

За таких підстав, на думку колегії
суддів, рішення судів попередніх
інстанцій прийняті з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Заступника прокурора
Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2012 року скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: