Справа № 2а-1660/10/0370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 9104/30523/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 03 серпня 2010
року по справі №2а - 1660/10/0370 за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинним
рішення про застосування штрафних
санкцій, -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася до Волинського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції і просила визнати нечинним
рішення № від 18 лютого 2010 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 6 630 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
законодавством не передбачено
обов'язку суб'єкта господарювання
зберігати в місці проведення
розрахунків та відпуску товарів
оригінали документів на товар, що
реалізується. При цьому, позивачем
вівся облік товарних запасів, що
відображено в книзі обліку доходів і
витрат, а усі первинні документи, що
підтверджують придбання товарів,
зазначених у додатку №1 до акту
перевірки як не обліковані,
знаходились за місцем реєстрації
підприємця.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 03 серпня 2010
року позовні вимоги задоволено
повністю: скасовано рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 18 лютого 2010 року № в
частині застосування до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 5 950 (п'ять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень.

Відповідач не погодився із таким
судовим рішенням і оскаржив його в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.
Посилаючись у поданій апеляційній
скарзі на незаконність постанови,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Також, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що відповідно до ст. 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться в порядку, визначеному
відповідним положенням
бухгалтерського обліку. Інструкцією
про прибутковий податок з громадян
визначено форму Книги обліку доходів і
витрат, яку ведуть фізичні особи -
підприємці щодо здійснення продажу
товару, який не відображено в обліку.
Зокрема, у цій Книзі забезпечується
облік руху товарів і така Книга повинна
знаходитися у місці здійснення
діяльності у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг
протягом всього робочого дня та
пред'являтися для перевірки
представникам податкової служби. Тому,
вилучення Книги з місця проведення
торгівельної діяльності не
допускається. Проте, Книга обліку
доходів і витрат для перевірки не була
пре'явлена, а суд першої інстанції при
вирішенні даного спору не врахував
цієї обставини.

Позивач в судове засідання не прибула,
а також не направив в судове засідання
представника відповідач, хоча сторони
були повідомлені належним чином та у
встановленому законом порядку про
дату, час та місце судового засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі та участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
факт непред'явлення до перевірки Книги
обліку доходів і витрат не
підтверджений, так як не відображений в
акті перевірки, у якому відсутні будь -
які записи про вимогу надати чи відмову
пред'явити таку книгу. Разом з цим,
розділом 4 Методичних рекомендацій
щодо оформлення матеріалів перевірок
за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій,
затверджених наказом ДПА України від 12
серпня 2008 року №534, передбачено, що в
описовій частині акту зазначається
інформація про наявність останньої
використаної Книги обліку
розрахункових операцій, використаних
контрольних стрічок РРО, касової книги
та інших документів, наданих до
перевірки.

Крім цього, як зазначає суд першої
інстанції, надана позивачем на вимогу
суду Книга обліку валових доходів і
витрат суб'єкта малого підприємництва
фізичної особи, яка працює на загальній
системі оподаткування, обліку та
звітності (торгівельна діяльність) за
реєстраційним номером №29200 від 13
листопада 2006 року (продовжений) містить
інформацію про придбання груп товарів,
зокрема й тих, що зазначені у додатку №1
до акта перевірки від 06 лютого 2010 року.
Також, позивачем надано оригінали
документів, що підтверджують придбання
даних товарів.

Так як перевірку проведено у нічний
час, за відсутності суб'єкта
підприємницької діяльності, а
придбання товарів було відображено в
книзі обліку доходів і витрат, суд
першої інстанції не вбачав порушення
позивачем порядку ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації і, відповідно прийшов до
висновку про неправомірність рішення
відповідача № від 18 лютого 2010
року в частині застосування до
підприємця штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 5 950 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
згідно направлення на перевірку від 03
лютого 2010 року за №204674 відповідачем 06
лютого 2010 року проведено перевірку
бару «Корида», що знаходиться по вул.
Стрілецькій, 79 у м. Луцьку і належить
позивачу з питань дотримання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій. За наслідками перевірки 06
лютого 2010 року складено акт перевірки,
у якому викладені виявлені в ході
перевірки порушення, а саме: порушення
порядку ведення обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації,
оскільки в наявності був необлікований
товар на суму 2 975 гривень, на який
відсутні накладні, а саме: горілка
«Віват», ємністю 0,5 літри в кількості 15
пляшок на суму 750 гривень; горілка
«Немиріф» ємністю 0,5 літри в кількості 4
пляшки на суму 240 гривень; шампанське
«Советское» ємністю 0,75 літри в
кількості 8 пляшок на суму 440 гривень,
енергетик «Булліт» в кількості 27 банок
на суму 405 гривень, пиво «Оболонь»
ємністю по 0,5 літри в кількості 86 пляшок
на суму 860 гривень, пиво «Львівське 1715»
ємністю по 0,5 літри в кількості 35 пляшок
на суму 280 гривень; порушення порядку
ведення КОРО на реєстраційній сторінці
відсутній запис коли розпочата дана
КОРО; не забезпечено щоденне
друкування фіскального звітного чека (Z
- звіта) за 25 листопада 2009 року.

За результатами перевірки рішенням
відповідача № від 18 лютого 2010
року до позивача застосовано штрафні
санкції в сумі 6 630 гривень за порушення
пунктів 9, 12 статті 3 та ст. 8 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», зокрема: 5 950
гривень - на підставі ст. 21 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», 340 гривень - на
підставі п. 3 ст. 17 цього ж Закону та 340
гривень - на підставі п. 4 ст. 17 Закону.

За наслідками розгляду скарги
позивача, яку частково задоволено,
скасовано рішення відповідача №
від 18 лютого 2010 року в частині
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 340 гривень
за порушення порядку ведення КОРО.

При цьому позивач погодилася з
порушенням щодо нероздрукування
фіскального звітного чека (Z - звіта) за
25 листопада 2009 року і вважала
обґрунтованим застосування до
позивача штрафних санкцій в сумі 340
гривень за вказане порушення, про що
представник позивача заявив в судовому
засіданні суду першої інстанції.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані вести
у порядку, передбаченому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку реалізованих товарів (наданих
послуг).

Згідно ст. 6 вищевказаного Закону
України облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

У відповідності до Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат громадян
- суб'єктів підприємницької діяльності
(з особливостями її ведення для сфери
торгівлі) ф. №10, затвердженого листом
Державної податкової адміністрації
України від 05 листопада 1997 року за №17 -
0117/10 - 8886, передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності
забезпечують облік руху товарів;
громадяни, які самостійно
(безпосередньо) здійснюють
підприємницьку діяльність у сфері
торгівлі, графи 1, 2, 3, 4, 5 і 6 заповнюють
за кожний день реалізації з виведенням
підсумків по закінченні кожного дня,
при цьому в графі 2 зазначається товар,
який призначено для продажу в цей день;
книга повинна знаходитись на місці
здійснення діяльності у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг протягом всього робочого дня та
пред'являтись для перевірки
представникам податкової служби на
першу їх вимогу.

Статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

При цьому, не передбачено обов'язку
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб - підприємців, які
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів, ведення обліку
товарних запасів.

Згідно змісту акта перевірки порушення
полягало саме у порушенні порядку
ведення обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації, так як на момент
перевірки відсутні накладні на товар,
що реалізується, на загальну суму 2 975
гривень згідно додатку №3.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, положення нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що у даному випадку не
підтверджено факт порушення позивачем
вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» і, відповідно, відсутні
підстави для застосування штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених ст. 21
цього Закону.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду вважає правильним посилання суду
першої інстанції у своїх висновках на
відсутність у акті перевірки записів
щодо непредставлення до перевірки
Книги обліку доходів і витрат, як
підстави для висновків про наявність
тих чи інших порушень у відповідності
до Методичних рекомендацій щодо
оформлення матеріалів перевірок за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, затверджених
наказом ДПА України від 12 серпня 2008
року №534. Згідно змісту акта перевірки,
до переліку виявлених порушень не
віднесено відсутність Книги обліку
доходів та витрат

Також, судом першої інстанції були
досліджені Книга обліку валових
доходів і витрат суб'єкта малого
підприємництва фізичної особи, яка
працює на загальній системі
оподаткування, обліку та звітності
(торгівельна діяльність) за
реєстраційним номером №29200 від 13
листопада 2006 року (продовжений) та
оригінали документів, що підтверджують
придбання товарів, зазначених у
Додатку №3 до акта перевірки.

З вищенаведених міркувань колегія
суддів апеляційного суду не враховує у
своїх висновках доводи апеляційної
скарги, оскільки викладені в
апеляційній скарзі обставини не
підтверджені в судовому засіданні
належними та допустимими доказами, а
доводи особи, яка подала апеляційну
скаргу, не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи та положеннях
нормативно - правових актів..

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені фактичні
обставини справи та визначено
відповідні їм правовідносини, а також
дано правильну оцінку наявним у
матеріалах справи доказам.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України суд ухвалює
рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Також, колегія суддів апеляційного
суду вважає за необхідне зазначити, що
у відповідності до ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач має право в будь - який час до
закінчення судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, подавши про це письмову заяву.

В ході розгляду справи позивачем в
судовому засіданні без подання заяви
зменшено розмір позовних вимог,
оскільки позивач погодився із
застосуванням штрафних санкцій за
нероздрукування фіскального звітного
чека у розмірі 340 гривень. Тому, позивач
просив скасувати рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 5 950 гривень.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що у
відповідності до ст. 200 ч. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції по
суті є правильною, відповідає вимогам
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо законності та
обґрунтованості судових рішень, а тому
не може бути скасована з формальних
міркувань.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, вирішуючи даний спір,
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладені у судовому рішенні висновки.
Тому підстав для його скасування і
відповідно - до задоволення
апеляційної скарги апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 03 серпня 2010
року по справі №2а - 1660/10/0370 за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинним
рішення про застосування штрафних
санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі копії ухвали
і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський