Справа № 2а/2370/1177/2012
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Грицаєнко
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції у м.Черкасах
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМК Тріада» до
Державної податкової інспекції у
м.Черкасах Черкаської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «БМК
Тріада» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Черкасах
Черкаської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень від 20
грудня 2011 року №1 та 1.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 травня 2012
року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
податковим органом у період з 21 по 25
листопада 2011 року проведено невиїзну
документальну позапланову перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМК Тріада» з питань
підтвердження господарських відносин
з Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛБФ»Укрпромгрупп»
за серпень 2011 року, за результатами
якої складено акт від 02 грудня 2011 року
за №2688/23-4/34503363.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем пунктів 138.2 ст.138, підпункту
139.1.9 пункту 139.1 ст. 139, пунктів 198.3, 198.6
статті 198, пунктів 201.4, 201.7 статті 201
Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення від 20
грудня 2011 року №1, яким позивачу
визначено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість на суму
165383,00 грн. та №1 від 20 грудня 2011
року, яким позивачу визначено
податкові зобов'язання з податку на
прибуток на суму 152152,00 грн..

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
правочини з придбання товарів,
укладені між позивачем та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«ЛБФ»Укрпромгрупп» є нікчемними
відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України, ст. 207 Господарського кодексу
України, у зв'язку з чим відповідач
безпідставно завищив податковий
кредит включив суми податкового
кредиту по взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛБФ»Укрпромгрупп»,
оскільки здійснює свою діяльність поза
межами правового поля. Крім того,
апелянт зазначає про безпідставність
віднесення до складу валових витрат
позивача по взаємовідносинах з ТОВ
«ЛБФ» Укрпромгрупп», що призвело до
зниження об'єкту оподаткування
податком на прибуток.

Вирішуючи правомірність спірних
податкових повідомлень-рішень, колегія
суддів зважає на наступні обставини
справи.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛБФ»Укрпромгрупп»
були укладені договори на виконання
будівельно-монтажних робіт №35/06 від
29.06.2011 року та 37/07 від 01.07.2011 року, з
відповідними додатками до них.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, зазначено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На підтвердження дійсності та
реальності вказаних договорів
позивачем до суду першої інстанції
надано довідки про вартість виконаних
робіт за серпень 2011 року, акти
приймання виконаних будівельних робіт
за серпень 2011 року, податкові накладні
№559 від 31.08.2011 року, №560 від 31.08.2011 року,
платіжні доручення №6932 від 15.08.2011 року,
№7046 від 25.08.2011 року, №7093 від 31.08.2011 року.

Зазначенні первинні документи
оформленні належним чином відповідно
до вимог чинного законодавства.

Відповідачем не надано суду жодних
доказів, які б підтверджували те, що
укладення договорів, на підставі яких
виникли взаємовідносини між позивачем
та контрагентом, не відповідали
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав та обов'язків, питання
наявності у представників будь-якої
мети взагалі не досліджувалося під час
перевірки, отже, доводи відповідача
щодо нікчемності правочинів, укладених
між позивачем та контрагентом,
колегією суддів до уваги не
приймаються.

Податковим законодавством не
передбачено право органу податкової
служби самостійно визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Суд першої інстанції дослідив
дійсність та реальність укладених
договорів на підставі норм Конституції
України, Податкового кодексу України,
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», та дійшов обґрунтованого
висновку про безпідставність
твердження апелянта про недійсність
договорів між позивачем та його
контрагентами.

Згідно з листом Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11, витрати для
визначення податкового кредиту для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Контрагент позивача на момент
здійснення правочинів був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість та мав дійсне
свідоцтво платника податку на додану
вартість.

В акті перевірки не вказано на
наявність недоліків в оформленні
податкових накладних від імені
контрагента позивача, на підставі яких
сформовано податковий кредит.

В рішенні суду першої інстанції надано
обґрунтовану правову оцінку виконанню
умов договорів, що підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами, у зв'язку з чим наявні
правові підстави для включення сум
податкового кредиту в розмірі 132 306,00
грн. за серпень 2011 року, а також
правомірність внесення до валових
витрат коштів по взаємовідносинами з
ТОВ «ЛБФ» Укрпромгрупп», у сумі 661 529,00
грн., що мало наслідком зниження
розміру податку на прибуток на суму 152
152,00грн..

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
м.Черкасах Черкаської області -
залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 травня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
13.02.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.