Справа № 805/12707/13-а
Суддя: Стиран В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
Справа № 805/12707/13-а

Донецький окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Стиран В.В.,

при секретарі - Тютюннику М.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
по адміністративної справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
казначейської служби України у м.
Красноармійську Донецької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 3000 грн., -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Красноармійську
Донецької області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та відшкодування моральної
шкоди у розмірі 3000 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення. Постанова Донецького
окружного адміністративного суду від
11.10.2013 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Донецького
окружного адміністративного суду від
11.10.2013 року. В своїй заяві зазначила, що
їй стали відомі обставини, що могли
вплинути на судове рішення, які є
істотними для справи, і які не були і не
могли бути відомі під час вирішення
справи. Згідно з рішенням
Конституційного суду № 11-рп/2013від
26.11.2013 року положення частини 13 ст. 37 ЗУ
«Про державну службу» від 16.12.1993 року №
3723-ХІІ з наступними змінами в
системному зв'язку з положенням пункту
2 частини першої, частини другої статті
40 Кодексу Законів про працю України,
статті 21 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» від 16.12.1993 року № 3721-ХІІ з
наступними змінами необхідно розуміти
так, що у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства, державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абз. 1 ч. 1 ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», маж право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про державну
службу». Вказану обставину позивачка
вважає нововиявленою та постанова суду
може бути переглянута.

Просила переглянути рішення
Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2013 року
по справі № 805/12707/13-а про визнання
протиправними дії Управління
Державної казначейської служби
України у м. Красноармійську Донецької
області, щодо відмови у виплаті
грошової допомоги у розмірі десяти
посадових окладів, як державному
службовцю, при виході на пенсію по
інвалідності, яка передбачена чинним
законодавством, у зв'язку з
нововиявленими обставинами; скасувати
постанову суду від 11.10.2013 року та
прийняти рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, а саме: визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у нарахуванні та виплати
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів при виході на пенсію,
у зв'язку з призначенням пенсії
державного службовця відповідно до ст.
37 ЗУ «Про державну службу»; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів; відшкодувати
моральну шкоду у сумі 3 000 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала
заяву про перегляд судового рішення та
просила ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Представник Управління Державної
казначейської служби України у м.
Красноармійську Донецької області до
судового засідання не з'явився, про час
та місце судового засідання
повідомлений належним чином.

За таких підстав і відповідно до ч. 2 ст.
252 КАС України суд визнав можливим
розглянути заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
за відсутності представника
відповідача у справі, що не з'явився, та
на підставі наявних у матеріалах
справи доказів.

Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява про перегляд рішення
суду за нововиявленими обставинами
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або
ухвала суду, що набрала законної сили,
може бути переглянута у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України,
підставою для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є у тому числі: скасування судового
рішення, яке стало підставою для
прийняття постанови чи постановлення
ухвали, що належить переглянути.

Так, відповідно до ст. 37 Закону України
«Про державну службу», На одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62
роки, та жінки, які досягли
пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" ( 1058-15 ), за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років,
та які на час досягнення зазначеного
віку працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Пенсія по інвалідності у розмірах,
передбачених частиною першою цієї
статті, призначається за наявності
страхового стажу, встановленого для
призначення пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" ( 1058-15 ), особам,
визнаним інвалідами I або II групи у
період перебування на державній
службі, які мають стаж державної
служби не менше 10 років, а також
особам з числа інвалідів I або II
групи незалежно від часу
встановлення їм

інвалідності, які мають не менше 10
років стажу державної служби на
посадах, віднесених до категорій посад
державних службовців, якщо
безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Таким чином, грошова допомога у розмірі
10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державного службовця не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в ч. 13 ст. 37 Закону № 3723 не встановлено.

Так, в судовому засідання встановлено
та матеріалами справи підтверджено, що
позивачка знаходилась у трудових
відносинах з відповідачем та наказом
Управління від 30.04.2013 року № 9-О ОСОБА_1 30
квітня 2013 року звільнено з посади
головного казначея відділу видатків та
обслуговування розпорядників коштів
та інших клієнтів Управління за
власним бажанням, у зв'язку із виходом
на пенсію по інвалідності. На момент
звільнення стаж державної служби
позивачки складав 13 років 10 місяців, що
підтверджується копією трудової
книжки.

Позивачка зверталась до відповідача із
заявою про виплату грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
згідно з ст. 37 Закону України «Про
державну службу», однак її було
відмовлено.

Під час постановлення рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
Верховний Суд України, переглядаючи
ст. 241 КАС України судове рішення з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, у
постанові від 18 вересня 2012 року
зазначив, що право на отримання
державним службовцем допомоги, на
підставі ч. 13 ст. 37 Закону України «Про
державну службу», є досягнення ним на
момент звільнення пенсійного віку.

Однак, відповідно до рішення
Конституційного суду України від 26.11.2013
року № 11-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України «Про державну службу» в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», частину
тринадцять статті 37 Закону України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року № 3723-XII з наступними змінами в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» від 16 грудня
1993 року № 3721-XII з наступними змінами
необхідно розуміти так, що у разі
дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. ст. 147, 150 Конституції
України, Конституційний Суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших правових актів
Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та
Законів України. З питань, передбачених
ст. 150, Конституційний Суд України
ухвалює рішення, які є обов'язковими до
виконання на всій території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже що стосується судової практики,
висловленої в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
24.02.2012р., постанові Верховного суду
України від 18.09.2012р., суд їх до уваги не
приймає, оскільки таку практику
сформовано до офіційного тлумачення
Конституційним Судом України ч. 13 ст. 37
Закону України «Про державну службу».

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на вищевикладене, судом
встановлено, що дії відповідача щодо
відмова у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів як державному
службовцю у зв'язку із виходом на
пенсію відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу», зміст
якої викладений у листі № 6-41/773 від
04.07.2013 року, є протиправними.

Крім того, позивачка вказує також, що
діями відповідача їй спричинена
моральна шкода, яку вона оцінює у 3 000
грн.

У відповідності до Постанови
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Крім цього розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

Проте, суд вважає, що позивачкою не
надані належні докази, які
підтверджують заподіяння їй моральної
шкоди, у зв'язку із чим позов у цій
частині задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає необхідним частково
задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Красноармійську
Донецької області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та відшкодування моральної
шкоди у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 245-247, 249,
252, 253, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

П О С Т А Н О
В И В :

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2013 року
по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
казначейської служби України у м.
Красноармійську Донецької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 3000 грн., скасувати за
нововиявленими обставинами.

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної
казначейської служби України у м.
Красноармійську Донецької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 3000 грн., задовольнити частково.

Визнати дії Управління Державної
казначейської служби України у м.
Красноармійську Донецької області
щодо відмови у нарахуванні та виплаті
ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10
місячних посадових окладів при виході
на пенсію, у зв'язку з призначенням
пенсії державного службовця
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу», неправомірними.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у м.
Красноармійську Донецької області
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів як державному
службовцю у зв'язку із виходом на
пенсію відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу» за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Вступна та резолютивна частина
постанови проголошена 26 лютого 2014 року.

Повний текст постанови виготовлено 03
березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня виготовлення
постанови у повному обсязі заяви про
апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або у порядку ч.5 ст. 186 КАС
України.

Суддя
Стиран В.В.