Справа № 2а-9998/11
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-9998/11
інстанції: Добриднюк Н.О.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Горяйнова
А.М.,

суддів - Мамчура Я.С.
та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Лисянського
районного суду Черкаської області від
29 грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України у Лисянському
районі Черкаської області виплатити
йому, як члену сім'ї спадкодавці, у
повному обсязі щомісячну доплату до
основної пенсії, додаткову пенсію та
підвищення до пенсії померлої дружини
ОСОБА_3, а також зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити вказані
соціальні виплати.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 29 грудня 2011 року
в задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду від
29 грудня 2011 року позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про задоволення
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що ОСОБА_3 за життя набула
права на отримання додаткової пенсії,
доплати до пенсії та підвищення до
пенсії, передбачених ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ст.ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». У зв'язку з
цим позивач вважає, що відповідно до ст.
1227 ЦК України та ст. 52 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» має право на
отримання належних їй коштів.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова. З огляду на
викладене, колегія суддів визнала
можливим розглянути справу в порядку
письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 29 грудня 2011 року
- без змін виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з того, що
особисті немайнові права та право на
пенсію не входять до складу спадщини
згідно ст. 1219 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що постановою
Лисянського районного суду Черкаської
області від 30 грудня 2010 року було
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_3 про перерахунок і виплату
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 21 червня по 30 грудня 2010 року.

За життя ОСОБА_3 підготувала
адміністративний позов про
перерахунок і виплату доплати до
пенсії та додаткової пенсії,
передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», проте до
суду він поданий не був з причин, які за
твердженням позивача, не залежали від
ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 вважає, що має право отримання
належних ОСОБА_3 сум підвищення до
пенсії, додаткової пенсії та доплати до
пенсії відповідно до ст. 1227 ЦК України
та ст. 52 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У відповідності до ст. 1227 ЦК України
суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Згідно ст. 52 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» сума пенсії, що належала
пенсіонерові і залишилася
недоотриманою у зв'язку з його смертю,
виплачується - по місяць смерті включно
членам його сім'ї, які проживали разом з
пенсіонером на день його смерті, у тому
числі непрацездатним членам сім'ї,
зазначеним у частині другій статті 36
цього Закону, які знаходилися на його
утриманні, незалежно від того,
проживали вони разом з померлим
пенсіонером чи не проживали.

З наведених норм права вбачається, що
позивач, як спадкоємець померлої
ОСОБА_3, має право на отримання суми
пенсії, що була нарахована до виплати
померлій по місяць смерті.

Разом з тим, підвищення до пенсії, яке
постановою суду від 30 грудня 2010 року
відповідача було зобов'язано
нарахувати та виплатити ОСОБА_3, на день
смерті останньої - нараховане не було, а
сума, що підлягала б виплаті ОСОБА_3 на
підставі вказаного судового рішення -
визначена не була.

Спір про право ОСОБА_3 на виплату
доплати до пенсії та додаткової пенсії,
передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» судом не
вирішувався.

Тобто, на день смерті ОСОБА_3 не були
визначені суми пенсійних виплат, на
отримання яких позивач мав би право
відповідно до ст. 1227 ЦК України та ст. 52
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У зв'язку з цим колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 29
грудня 2011 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 29 грудня 2011 року
- без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 29 грудня 2011 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.