Справа № 2-а-213/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

25 березня 2014 року Справа № 2-а-213/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого-судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області на ухвалу Олевського
районного суду Житомирської області
від 16 грудня 2013 року про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із заявою про зміну способу
виконання судового рішення у справі №
2-а-213/11 від 09 лютого 2011 року.

Ухвалою Олевського районного суду
Житомирської області від 26 грудня 2013
року заяву задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
рішення суду у виконавчому провадженні
з виконання виконавчого листа №
2-а-213/2011 виданого 23.08.2011 року Олевським
районним судом про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області провести ОСОБА_3 донарахування
та виплату підвищення до пенсії у
відповідності до ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.06.2010 року по 01.12.2010 року.

Як на підставу для задоволення заяви
посилалась на те, що постанову суду в
частині зобов'язання виконано, однак,
виплату коштів не проведено у зв'язку з
відсутністю відповідного фінансування
з Державного бюджету на виплату доплат
по рішенню судів.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні заяви.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.2 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи убачається, що
постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 09 лютого 2011
року: позов задоволено, визнано дії
посадових осіб Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області щодо відмови
ОСОБА_3 здійснити перерахунок його
пенсії та виплатити йому пенсію в
повному обсязі незаконними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області провести ОСОБА_3
перерахунок і призначити виплату
пенсії, виходячи з розмірі мінімальної
пенсії, передбаченої ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-ІУ,
а саме: підвищення до пенсії у
відповідності до ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.06.2010 року по 01.12.2010 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області залишено
без задоволення, а постанову
Олевського районного суду залишено без
змін.

25.11.2011 року постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа, виданого на підставі
зазначеного судового рішення.

Згідно повідомлення управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області №3452/02 від
29.07.2013 року, що нарахована сума
становить за ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" складає
5111,19 грн. Виплату коштів не проведено у
зв'язку з відсутністю відповідного
фінансування з Державного бюджету на
виплату доплат по рішенню судів.

Саме вказані обставини стали підставою
для задоволення судом першої інстанції
подання державного виконавця про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення відповідно до вимог ст. 263 КАС
України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зазначена норма кореспондується з ч.1
ст.36 Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Отже, виходячи з приписів зазначених
правових норм, підставою для
застосування правил цих норми є
обставини, що перешкоджають належному
виконанню судового рішення в
адміністративній справі. Зокрема, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а саме,
за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Державним виконавцем всупереч ч.1 та ч.2
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження" не було вжито заходів щодо
встановлення відсутності коштів на
рахунку у відповідача.

Також, задовольняючи заяву про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, суд першої інстанції не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Отже, зобов'язання, покладені на
відповідача постановою суду, є
позовними вимогами як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які суд задовольнив.

Як убачається з матеріалів справи,
обставини, які стали підставою для
зміни способу та порядку виконання
судового рішення за своєю правовою
природою є додатковою позовною вимогою
про стягнення коштів, яка не була
предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню з постановленням нової - про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області
задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду
Житомирської області від 16 грудня 2013
року про зміну способу і порядку
виконання судового рішення скасувати
та постановити нову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення за виконавчим листом
№2 а-213/2011 від 23.08.2011 року, виданого
Олевським районним судом Житомирської
області у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,11000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області
вул.Свято-Миколаївська,31,м.Олевськ,Жито
мирська область,11002

4-заявник про зміну спосообу: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,11000