Справа № 2а/1770/4785/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/22236/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача), Білуги
С.В., Ліпського Д.В.,розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області, Управління Державної
казначейської служби України в
Сарненському районі Рівненської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 3 квітня 2013 року,

встановив:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до Управління Пенсійного фонду України
в Сарненському районі Рівненської
області (далі - УПФУ Сарненському
районі) про стягнення шкоди (збитків) у
сумі 3 825,76 грн та зобов'язання
утриматись від дій та винесення рішень.

Позов обґрунтував тим, що він є
пенсіонером за віком та займається
підприємницькою діяльністю, обравши
спрощену систему оподаткування, тому
відповідно до частини четвертої статті
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Однак
відповідач прийняв рішення від 06.09.2012 р.
№ 1025 про застосування до нього
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату і несвоєчасну сплату
єдиного внеску. В подальшому вказане
рішення було передане виконавчій
службі, на вимогу якої позивач
перерахував на рахунки відповідача
кошти згідно з квитанціями від 03.08.2012 р.
- 1600,00 грн., від 15.09.2012 р. - 2225,76 грн., на
загальну суму - 3 825,76 грн. Відтак, вважав,
що безпідставно сплачені кошти мають
бути йому повернуті.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року до участі у справі в якості
другого відповідача залучено
Управління Державної казначейської
служби України в Сарненському районі
Рівненської області.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 3 квітня 2013
року, позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії УПФУ
Сарненському районі щодо нарахування
ОСОБА_4 єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за
вересень-грудень 2011 року; визнано
протиправними і скасовано вимогу від
15.03.2012 р. № Ф 372 та рішення від 06.09.2012 р. №
1025 про застосування штрафних санкцій
та нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску; стягнуто з УПФУ
Сарненському районі на користь ОСОБА_4
безпідставно нараховану та сплачену
суму єдиного внеску за
вересень-грудень 2011р. в сумі 1698,23 грн,
штраф в сумі 169,82 грн, пеню в сумі 330,93
грн, на загальну суму - 2 198,98 грн. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ Сарненському
районі, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

З 13.07.2010 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує
пенсію за віком, призначену зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

У звіті за 2011 рік, поданому ОСОБА_4 до
УПФУ Сарненському районі 19.03.2012 р.,
позивач самостійно визначив до сплати
розмір єдиного внеску з січня по
грудень 2011 року на загальну суму 4010,30
грн.

Однак ще до подання позивачем звіту за
2011 рік Управлінням ПФУ Сарненському
районі по особовому рахунку ОСОБА_4
станом на 20.01.2012 р. обліковано загальну
суму єдиного внеску до сплати за 2011 рік
- 4010,30 грн., відображено недоїмку за
вересень-грудень 2011 року в сумі 1698,23
грн, надіслано позивачу вимогу про
сплату боргу від 15.03.2012 р. № Ф 372 на суму
1698,23 грн та повідомлення-розрахунок від
08.01.2012 р.

На підставі вимоги від 15.03.2012 р. № Ф 372
державною виконавчою службою було
відкрито виконавче провадження, під
час якого позивачем повністю погашена
сума боргу в розмірі 1698,23 грн, а саме:
26.06.2012 р. - 153,91 грн, 02.08.2012 р. - 178,08 грн,
06.08.2012 р. - 1366,24 грн. У зв'язку з цим 10.08.2012
р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Представник УПФУ Сарненському районі в
судовому засіданні 29.01.2013 р. пояснив, що
погашення недоїмки з єдиного внеску
відбулося внаслідок примусового
стягнення сум з пенсії позивача та
самостійної сплати позивачем коштів в
сумі 1600,00 грн, які надійшли на рахунок
управління 06.08.2012 р., що відображено в
картці особового рахунку.

Рішенням УПФУ Сарненському районі від
06.09.2012 р. № 1025 за несвоєчасну сплату
єдиного внеску в сумі 1698,23 грн до
позивача застосовано штрафні санкції в
сумі 169,82 грн та нарахована пеня в
розмірі 330,93 грн.

15.09.2012 р. позивач перерахував на рахунок
УПФУ Сарненському районі 2255,76 грн з
призначенням платежу "Нарахування
єдиного внеску для ФО". Згідно з карткою
особового рахунку позивача, за рахунок
надходження вказаних коштів було
погашено заборгованість по фінансовим
санкціям та пені на суму 500,75 грн, а
решта сплаченої суми (1988,77 грн)
обліковується як переплата.

ОСОБА_4 не заявив позовні вимоги про
визнання протиправними рішень суб'єкта
владних повноважень, на підставі яких
він сплатив суму єдиного внеску за
вересень-грудень 2011 року, штрафні
санкції та пеню, тому виходячи з
положень частини другої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, з метою повного захисту прав
позивача, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано вийшли за межі позовних
вимог і перевірили правомірність
вимоги відповідача від 15.03.2012 р. № Ф 372
про сплату єдиного внеску та рішення
від 06.09.2012 р. № 1025 про застосування
штрафних санкцій і нарахування пені.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" встановлено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4
цього Закону (в редакції Закону України
від 07.07.2011 р. № 3609-VI "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України", який
набрав чинності з 06.08.2011 р.) особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 9 Закону України Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначені
наступні види пенсійних виплат: пенсія
за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції Закону України
від 08.07.2011 р. № 3668-VI) особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", що визначає умови надання
пенсій за віком особам, на яких
поширюється дія цього Закону,
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування":

Таким чином, особи, яким пенсія
призначена зі зниженням пенсійного
віку (на пільгових умовах), є
пенсіонерами за віком. Пенсійним
посвідченням позивача також
підтверджується, що він отримує пенсію
за віком.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що позивач як
пенсіонер за віком звільнений від
сплати за себе єдиного внеску.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій щодо
протиправності дій і рішень управління
Пенсійного фонду про стягнення з
ОСОБА_4 недоїмки зі сплати єдиного
внеску за вересень-грудень 2011 року в
сумі 1698,23 грн, штрафних санкцій в сумі
169,82 грн і пені в розмірі 330,93 грн, у
зв'язку з чим вказані грошові кошти на
загальну суму 2198,98 грн підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Що стосується решти суми, сплаченої
позивачем на рахунок УПФУ Сарненському
районі (1988,77 грн), то суди мотивовано
відмовили в задоволенні позову в цій
частині, оскільки зазначена сума
помилково сплаченого єдиного внеску в
силу частини тринадцятої статті 9
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
підлягає поверненню платнику в порядку
і строки, визначені Пенсійним фондом за
погодженням з фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, тоді як позивач з
відповідною заявою до відповідача не
звертався.

Колегія суддів погоджується також з
правовою позицією судів попередніх
інстанцій щодо безпідставності
позовної вимоги про зобов'язання
відповідача в подальшому утриматись
від дій та винесення аналогічних
рішень, оскільки такий судовий припис
суперечив би завданню
адміністративного судочинства щодо
захисту порушеного права (частина
перша статті 2 і частина перша статті 6
КАС України).

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 3 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Білуга С.В. Ліпський
Д.В.