Справа № 802/4712/13-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 березня 2014 р.
Справа № 802/4712/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина
Олександровича,

за участі секретаря судового засідання
Яковенка Дмитра Олександровича,

представника позивача Кириченко В.В.,

представника відповідача Сторожука
М.С.,

третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

свідка ОСОБА_5,

у відсутність третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: прокурора Іллінецького
району Вінницької області

до: Іллінецької міської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про: визнання неправомірним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
прокурор Іллінецького району
Вінницької області до Іллінецької
міської ради про визнання
неправомірним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що рішенням Іллінецької
міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,10
га, що розташована по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даним рішенням,
прокурор Іллінецького району
Вінницької області звернувся до суду з
позовом про визнання неправомірним та
скасування рішення 22 сесії 4 скликання
Іллінецької міської ради від
ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про безоплатну передачу
земельних ділянок у приватну власність
громадянам" в частині передачі ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,10 га, що
розташована по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 17 січня 2014 року до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 04 березня 2014 року
ОСОБА_4 залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
посилаючись при цьому на обставини, що
наведені у адміністративному позові.

Представник відповідача, а також треті
особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували
проти задоволення адміністративного
позову.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, хоча про дату, час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про що свідчить
складена секретарем судового
засідання телефонограма.

В судовому засіданні в якості свідка
було допитано старшого прокурора
прокуратури Іллінецького району
ОСОБА_5, який проводив перевірку
законності прийняття ІНФОРМАЦІЯ_1
Іллінецькою міською радою рішення в
частині безоплатної передачі
земельної ділянки ОСОБА_6 у приватну
власність. Свідок зазначив, що в ході
розгляду звернення ОСОБА_7 встановлено,
що частина земельної ділянки в розмірі
0,05 га передано у приватну власність
ОСОБА_6 за рахунок земельної ділянки, що
перебувала у користуванні покійної
ОСОБА_8, незаконно. До таких висновків
свідок дійшов з огляду на те, що під час
прийняття рішення Іллінецькою міською
радою не враховано існування заповіту,
складеного ОСОБА_8, яким остання
заповіла все своє майно на день своєї
смерті ОСОБА_7 А оскільки на момент
прийняття рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8
померла, тому громадянку ОСОБА_7
позбавлено права на успадкування тієї
частини земельної ділянки в розмірі 0,05
га, що передали у власність ОСОБА_6

Заслухавши пояснення представників
сторін, третіх осіб, а також показання
свідка, дослідивши адміністративну
справу, суд встановив наступне.

Прокурор Іллінецького району 25 червня
2013 року звернувся до Іллінецької
міської ради з поданням про скасування
рішення 22 сесії 4 скликання Іллінецької
міської ради від 31 травня 2005 року "Про
безоплатну передачу земельних ділянок
у приватну власність громадянам" в
частині передачі ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,10 га, що розташована по
АДРЕСА_1.

Рішенням 27 сесії 6 скликання
Іллінецької міської ради від 30 липня 2013
року подання прокурора Іллінецького
району від 25 червня 2013 року відхилено,
що слугувало підставою для звернення
до суду з адміністративним позовом.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що земельна ділянка
загальною площею 0,13 га за адресою
АДРЕСА_1, перебувала в постійному
користуванні громадянки ОСОБА_8

Як свідчать матеріали справи, 08 лютого
1978 року рішенням загальних зборів
уповноважених колгоспу ім. Шевченка, що
в с. Варварівка Іллінецького району, із
вказаної земельної ділянки за згодою
громадянки ОСОБА_8 громадянину ОСОБА_9
надано в користування 0,05 га під
забудову.

В зв'язку із таким рішенням загальних
зборів уповноважених колгоспу ім.
Шевченка площа земельної ділянки, якою
користувалася громадянка ОСОБА_8,
зменшилася з 0,13 га до 0,08 га.

На переданій у користування земельній
ділянці громадянин ОСОБА_9 розпочав
будівництво будинку, який в подальшому
подарував громадянину ОСОБА_6

Відтак, зважаючи на положення частини 1
статті 30 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на той момент),
громадянин ОСОБА_6 набув у користування
земельну ділянку площею 0,05 га.

Крім того, рішенням 13 сесії 23 скликання
Іллінецької міської ради від 27 грудня
1999 року громадянину ОСОБА_6 надано в
постійне користування ще 0,05 га землі із
присадибної земельної ділянки ОСОБА_8
(земель резерву).

Таким чином, площа земельної ділянки,
що перебувала у користуванні в
громадянина ОСОБА_6, збільшилася до 0,10
га.

В подальшому, з метою набуття у
власність земельної ділянки, що
використовувалась громадянином
ОСОБА_6, він звернувся до Іллінецької
міської ради із відповідною заявою.

За результатом розгляду цієї заяви
рішенням 22 сесії 4 скликання
Іллінецької міської ради від 31 травня
2005 року ОСОБА_6 передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
загальною площею 0,10 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, яка перебувала в
його користуванні.

На виконання цього рішення ОСОБА_6
видано державний акт серії ЯЖ №265933.

Надаючи правову оцінку рішенню, що
оскаржується, суд зважає на таке.

Як випливає із адміністративної
справи, єдиною підставою для
скасування рішення міської ради
визначено те, що ОСОБА_8, яка була
землекористувачем земельної ділянки
площею 0,08 га, склала заповіт від 18
грудня 1995 року, яким заповіла усе своє
майно на день смерті ОСОБА_7 А відтак,
надання у власність ОСОБА_6 частини
земельної ділянки в розмірі 0,05 га за
рахунок земельної ділянки, що
перебувала у користуванні ОСОБА_8,
порушує право громадянки ОСОБА_7 на
успадкування необхідної частини майна.

Однак, такі обгрунтування позивача є
помилковими та не грунтуються на
нормах земельного законодавства.

До таких висновків суд дійшов з огляду
на таке.

Первинний розмір земельної ділянки, що
перебувала у постійному користуванні
ОСОБА_8 становив 0,13 га.

На підставі рішення загальних зборів
уповноважених колгоспу ім. Шевченка, що
в с. Варварівка Іллінецького району, із
вказаної земельної ділянки за згодою
громадянки ОСОБА_8 громадянину ОСОБА_9
надано в користування 0,05 га, яка в
подальшому перейшла в користування
ОСОБА_6 в зв'язку з придбанням останнім
у ОСОБА_9 об'єкта будівництва. При цьому
суд звертає увагу на тому, що
законність переходу у користування
цієї земельної ділянки (в розмірі 0,05 га)
до ОСОБА_6 не оспорюється.

Інша частина земельної ділянки також в
розмірі 0,05 га отримана у користування
ОСОБА_6 на підставі рішення Іллінецької
міської ради від 27 грудня 1999 року.
Вказане рішення не скасоване, а тому є
чинним. При цьому, суд враховує те, що
саме цим рішенням, на думку позивача,
обмежено право на спадкування
громадянкою ОСОБА_7 частини земельної
ділянки в розмірі 0,05 га, оскільки за
відсутності цього рішення, на думку
позивача, ОСОБА_7 успадкувала б в тому
числі й земельну ділянку, що перебувала
у користуванні покійної ОСОБА_8

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 цілком на
законних підставах використовував
земельну ділянку в розмірі 0,10 га.

Разом з тим, суд критично оцінює
посилання позивача на ту обставину, що
надання у користування ОСОБА_6
земельної ділянки розміром 0,05 га на
підставі рішення Іллінецької міської
ради від 27 грудня 1999 року, а також
передача у власність ОСОБА_6 земельної
ділянки в розмірі 0,10 га унеможливило
успадкування ОСОБА_7 частини земельної
ділянки в розмірі 0,05 га, зважаючи на те,
що чинне на момент смерті ОСОБА_8
земельне законодавство та чинне на
момент розгляду справи земельне
законодавство не передбачало/не
передбачає можливості успадковувати
право постійного користування на
земельну ділянку.

Тобто, у випадку смерті
землекористувача право постійного
землекористування припиняється, а тому
таку земельну ділянку неможливо
успадкувати навіть при включенні її до
заповіту.

Відтак, у разі смерті землекористувача,
який заповів цю земельну ділянку іншій
особі, остання може набути у власність
або у користування цю земельну ділянку
шляхом звернення до компетентних
органів влади з відповідною заявою.

Натомість, громадянка ОСОБА_7 не набула
права користування чи права власності
на цю земельну ділянку, що не
заперечується стронами.

Також в даному випадку відсутні
підстави для застосування положень
частини 1 статті 30 Земельного кодексу
України від 18 грудня 1990 року (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) в частині
переходу права на земельну ділянку при
переході права на будівлю, оскільки на
будинок, що заповідався громадянці
ОСОБА_7, відсутні правовстановлюючі
документи, що не дає можливості
встановити його належності покійній
ОСОБА_8

За наведених обставин відсутні
підстави стверджувати про порушення
прав громадянки ОСОБА_7 рішеннями
Іллінецької міської ради від 27 грудня
1999 року та від 31 травня 2005 року.

Більше того, суд звертає увагу на те, що
заповіт від 18 грудня 1995 року, яким
ОСОБА_8 заповіла усе належне їй на час
смерті майно громадянці ОСОБА_7,
посвідчений заступником головного
лікаря по медичній частині
Іллінецького районного
територіального об'єднання ОСОБА_10.
Проте, довідкою Іллінецького районного
територіального медичного об'єднання
вих. №290-2-35 від 21 квітня 1999 року
підтверджується те, що лікар ОСОБА_10
станом на 18 грудня 1995 року не виконував
обов'язки заступника головного лікаря
по медичній частині. Вказане свідчить
про безпідставність посвідчення
заповіту ОСОБА_10, що, в свою чергу,
ставить під сумнів правомірність
такого заповіту, оскільки статтею 542
Цивільного кодексу Української РСР (в
редакції, чинній на момент складання
заповіту) визначено осіб, які мали
право посвідчувати заповіти, серед
яких і заступники головних лікарів по
медичній частині.

Таким чином, наведеним вище
спростовуються доводи позивача в
частині скасування рішення
Іллінецької міської ради від 31 травня
2005 року.

Окремо варто звернути увагу на тому, що
Іллінецькою міською радою на підставі
поданої ОСОБА_6 заяви та необхідних
документів 31 травня 2005 року прийнято
рішення про передачу йому безоплатно у
власність земельну ділянку розміром 0,10
га. Порушень вимог чинного на той
момент законодавства судом не
виявлено.

Отже, суд дійшов висновку про те, що
встановлені в ході судового розгляду
обставини не дають підстав для
задоволення адміністративного позову.

З приводу розподілу судових витрат, то
з урахуванням положень статті 94 КАС
України судові витрати компенсації не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Яремчук Костянтин
Олександрович

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар