Справа № 872/5542/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 рокусправа № 2а-0870/5395/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Мотор Січ» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Мотор Січ» звернулось з
вищевказаним позовом до суду в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
від 19.04.2011.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року позов задоволений.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
СДПІ з обслуговування великих
платників податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просила постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «Мотор Січ» просить
відмовити у її задоволенні та залишити
без змін постанову суду першої
інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник податкового
органу підтримав вимоги апеляційної
скарги з викладених у ній підстав,
представник ПАТ «Мотор Січ» просив
відмовити у її задоволенні та залишити
без змін постанову суду першої
інстанції..

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією у місті Запоріжжі була
проведена позапланова виїзна
перевірка ПАТ «Мотор Січ» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість з напрямом
відшкодування на розрахунковий
рахунок платника у банку за жовтень 2010
року, яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
жовтні 2010 року.

За результатами перевірки складений
Акт №7/08-02/14307794 від 18.01.2011 р, яким
встановлено, що на порушення позивачем
пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування за жовтень 2010 року на
суму 12 620 332 грн.; на порушення абз. «б»
пп.7.7.2, п.7.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№168/97-ВР, з урахуванням змін, внесених
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
№2275-VI від 20.05.2010, пп.5.12.5 п.5.12 «Порядку
заповнення та подачі податкової
декларації по податку на додану
вартість», затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 №166, підприємством
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 26 податкової декларації
з ПДВ) на суму 2 185 917 грн., в т.ч. по
періодах: з 01.02.2007 по 31.12.2008 на загальну
суму 481 757 грн., за квітень 2008 року - 14 527
грн., за травень 2008 року - 58 307 грн., за
червень 2008 року - 14 583 грн., за вересень
2008 року - 21 885 грн., за грудень 2008 року - 6
058 грн., за січень 2009 року - 26 048 грн., за
лютий 2009 року - 272 621 грн., за березень 2009
року - 93 899 грн., за квітень 2009 року - 69 092
грн., за травень 2009 року - 49 016 грн., за
червень 2009 року - 867 грн., за липень 2009
року - 432 025 грн., за серпень 2009 року - 322 030
грн., за жовтень 2009 року - 49 453 грн., за
листопад 2009 року - 164 777 грн., за грудень
2009 року - 76 049 грн., за березень 2010 року 32
923 грн.

На підставі акту перевірки СДПІ по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжя винесені податкові
повідомлення - рішення від 04.02.2011
№, яким підприємству зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі на розрахунковий рахунок
платника у банку) з ПДВ у розмірі 12 620 332
грн. та застосовані штрафні санкції у
сумі 3 155 083 грн., №, яким
підприємству зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 2 185 917 грн. та
застосовані штрафні санкції у сумі 546 481
грн.

За результатами адміністративного
оскарження вказаних податкових
повідомлень-рішень ДПА в Запорізькій
області прийнято рішення №1632/10/25-020 від
12.04.2011, яким:

- скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП у м. Запоріжжі від 04.02.2011 № в
частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 3 155 083 грн.,
визначених із посиланням на п.54.3 ст.54 та
п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2755-IV, а в іншій частині
залишено без змін;

- скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП у м. Запоріжжі від 04.02.2011 № в
частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 546 481 грн.,
визначених із посиланням на п.54.3 ст.54,
п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжя
винесені нові податкові
повідомлення-рішення від 19.04.2011 №,
яким підприємству зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
на розрахунковий рахунок платника у
банку) з податку на додану вартість у
розмірі 12 620 332 грн. та №, яким
підприємству зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 2 185 917 грн.

За результатами розгляду скарги на
вказані податкові повідомлення
рішення ДПА України прийнято рішення,
яким залишені без змін податкові
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП у м. Запоріжжі від 04.02.2011 №,
№ з урахуванням рішення ДПА у
Запорізькій області від 12.04.2011
№1632/10/25-020, прийнятого за результатами
розгляду скарги (податкові
повідомлення-рішення від 19.04.2011 №,
№), а скарга ВАТ «Мотор Січ» -
залишена без задоволення.

Судом встановлено, що 21.01.2010 між ВАТ
«Мотор СІЧ» (Покупець» та ТОВ
«Промконтракт» (Продавець), був
укладений Договір купівлі-продажу
№1323/658-110-027-UA804(ВТД).

Згідно з пп.1.1 п.1 Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти й оплатити товар на умовах, що
передбачені цим Договором.

Пп.1.2. п.1 - кількість, асортимент, ціна
Товару, термін передачі й оплати
Товару, місце постачання Товару
визначаються Додатками до даного
Договору, які є невід'ємними його
частинами.

На підтвердження виконання вказаної
господарської операції позивачем
надані платіжне доручення, податкова
накладна та реєстр отриманих та
виданих податкових накладних.

Згідно з пп.1.1 ст.1 Контракту №МЕ/002/2006
від 20.07.2006 укладеного між Авіаційною
компанією «Грін Флаг», Республіка
Судан (Покупець) та ВАТ «Мотор Січ»
(Продавець)., Продавець виконає, а
Покупець оплатить постачання,
капітальний ремонт, ремонт авіаційних
двигунів ТВЗ-117МТ серії 3, ТВЗ-117ВМ серії
02 та АИ-9В, агрегатів та запасних частин
до цих двигунів, які належать
авіаційній компанії «Грін Флаг». В
окремих випадках ремонт двигунів
виконується обміном на відремонтовані,
що буде вказано у відповідному
Доповненні.

Пп. 1.2 ст.1 Контракту передбачено, що на
кожний двигун або партію двигунів
оформлюється специфікація у вигляді
Доповнення до цього Контракту, в якій
буде вказано ціну, термін ремонту та
інші необхідні відомості.

Відповідно до Доповнення №12 від 03.02.2009
до Контракту №МЕ/003/2006 (Специфікація на
ремонт двадцяти двигунів ТВЗ-117ВМ): -
предметом цієї специфікації є ремонт
двадцяти двигунів ТВЗ-117ВМ, шляхом
заміни компресорів двигунів на інші з
нанесенням ерозійностійкого покриття
Нітриду Титану; - зняті з двигунів
компресори та інші замінені деталі та
вузли переходять у власність ПРОДАВЦЯ
та будуть повернуті в Україну.

Згідно з п.1 Контракту№1323/658-І09-274-DE 276 (FTD)
від 28.10.2009, укладеного між ВАТ «Мотор
Січ» (Замовник) та фірмою «Інженерне
бюро Ферстер ГМБХ» (Виконавець).,
Виконавець здійснює капітальний
ремонт і модернізацію 2-х спеціальних
шліфувальних станків мод. ЛШ-233,
виробництва Російської Федерації,
серійні номери №48377, №55217, відповідно з
Переліком робіт на ремонт і
модернізацію станків (Додаток №1) та
Кошторису загальною вартістю
Контракту (Додаток №2), а Замовник
оплачує Виконавцю за виконаний ремонт
станків; 1.2. Додатки №1, №2 є невід'ємною
частиною даного Контракту.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від
21.07.2010 до Контракту №1323/658-І09-274-DE 276 (FTD)
від 28.10.2009: 1. Виконавець здійснює
транспортування станка Замовника мод.
ЛШ-233, сер. №48377 з м. Запоріжжя, Україна
до м. Іннепеталь, Німеччина на умовах DDU
м. Іннепеталь, Німеччина та назад, після
виконання капремонту і модернізації,
на умовах DDU м. Запоріжжя, Україна
(Інкотермс, ред. 2000).

Відповідно до Додаткової угоди №1 від
01.10.2010 до Контракту №1323/658-І09-274-DE 276 (FTD)
від 28.10.2009: 1. Виконавець здійснює
транспортування станка Замовника мод.
ЛШ-233, сер. №55217 з м. Запоріжжя, Україна
до м. Іннепеталь, Німеччина на умовах DDU
м. Іннепеталь, Німеччина та назад, після
виконання капремонту і модернізації,
на умовах DDU м. Запоріжжя, Україна
(Інкотермс, ред. 2000).

Згідно з пп.1.1. ст.1 Договору№1748 від
16.11.1999, укладеного між ВАТ «Мотор Січ»
(Виконавець) та 659 «Арамильский
авиационный ремонтный завод»,
Виконавець здійснює ремонт виробів Д-36.
Замовник поставляє Виконавцю двигуни,
комплектуючі агрегати та запасні
частини, відповідно до переліку 1 до
даного договору за свій рахунок, своїми
транспортними засобами.

Відповідно до пп.2.1. ст.1 Договору: - у
процесі освоєння ремонту двигунів Д-36
Замовник на своїх виробничих площах,
Замовник відвантажує Виконавцю окремі
запасні частини сумісно з
комплектуючими (або покупними)
агрегатами або окремою поставкою для
доопрацювань або ремонту на
спеціальному обладнанні і площах
Виконавця. Після відповідної обробки,
ці ж частини відвантажуються
Виконавцем Замовнику; - ремонт
комплектуючих агрегатів Замовник
здійснює на своїх виробничих площах і
після їх ремонту відвантажує Виконавцю
окремою поставкою. Покупні
комплектуючі агрегати відвантажуються
Замовником Виконавцю окремою
поставкою.

На підтвердження сплати ПДВ при
імпорті майна за вказаними угодами ПАТ
«Мотор Січ» надані податкова
декларація з податку на додану
вартість за жовтень 2010 року;
вантажно-митні декларації
№112000011/2010/002400, №112000011/2010/002457,
№112000011/2010/002420.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку (п.п. 7.2.4).

Відповідно до підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів оплату
вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно зпп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); д) місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; е) опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); є) повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ж) ціну поставки
без врахування податку; з) ставку
податку та відповідну суму податку у
цифровому значенні; и) загальну суму
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до підпунктів 7.2.4, 7.2.6 пункту
7.2 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.
Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п. п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Тобто законом передбачена єдина
підстава для формування податкового
кредиту, а саме наявність у платника
податку - покупця належним чином
оформленої податкової накладної.

По господарській операції з ТОВ
«Промконтракт» позивач розрахувалося
у безготівковій формі. Також, були
виписані податкові накладні, які
відповідають вимогам законодавства
України стосовно форми і порядку їх
оформлення.

Крім того ТОВ «Промконтракт» на момент
вчинення спірних господарських
операцій був зареєстрованим суб'єктом
господарської діяльності та
платниками податків, в тому числі і
податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що за
вказаних обставин у позивача були всі
підстави для формування податкового
кредиту. Крім того відсутність
товарно-транспортних накладних
обумовлено визначеними у додатках до
договору умовами поставки за
місцезнаходженням позивача: м.
Запоріжжя, вул. Північне шосе, 27А.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 215 цього Кодексу
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу; недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Відповідно до ст. 204 зазначеного
Кодексу правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, відповідачем не доведено, що
договори які були укладені між
позивачем та його контрагентами
визнані судом недійсними.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 207 Господарського
суду України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині;
виконання господарського зобов'язання,
визнаного судом недійсним повністю або
в частині, припиняється повністю або в
частині з дня набрання рішенням суду
законної сили як таке, що вважається
недійсним з моменту його виникнення. У
разі якщо за змістом зобов'язання воно
може бути припинено лише на майбутнє,
таке зобов'язання визнається недійсним
і припиняється на майбутнє.

Наслідки визнання господарського
зобов'язання недійсним передбачені ст.
208 зазначеного Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, правочини, які були вчинені
між позивачем та
підприємствами-контрагентами,
зазначеними в акті перевірки є
правомірними та відповідають
загальним вимогам, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, їх
недійсність прямо не встановлена
законом, а також вони не визнані судом
недійсними.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
державні податкові інспекції
здійснюють контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів; контролюють
своєчасність подання платниками
податків бухгалтерських звітів і
балансів, податкових декларацій,
розрахунків та інших документів,
пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів; здійснюють у межах
своїх повноважень контроль за
законністю валютних операцій,
додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
послуги) у встановленому законом
порядку, за наявністю свідоцтв про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій
на провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, з наступною
передачею матеріалів про виявлені
порушення органам, що видають ці
документи, за наявністю торгових
патентів; здійснюють контроль за
погашенням векселів: контролюють
дотримання виконавчими комітетами
сільських і селищних рад порядку
прийняття і обліку податків, інших
платежів від платників податків,
своєчасність і повноту перерахування
цих сум до бюджету; здійснюють контроль
за наявністю марок акцизного збору на
пляшках (упаковках) алкогольних напоїв
і на пачках (упаковках) тютюнових
виробів під час їх транспортування,
зберігання і реалізації; здійснюють
контроль за дотриманням суб'єктами
підприємницької діяльності, які
здійснюють роздрібну торгівлю
тютюновими виробами, максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби,
встановлених виробниками або
імпортерами таких тютюнових виробів.

Виходячи з викладеного, приймаючи до
уваги мету, з якою відповідач здійснює
свої контрольні повноваження,
вбачається, що норми ст. 203 та інших
статей гл. 16 ЦК України не відносяться
ані до податкового, ані до валютного,
ані до іншого законодавства, контроль
за дотриманням яких покладено на
органи державної податкової служби.

Чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди -
покупця товару (робіт, послуг), яка є
платником податків, не покладено
обов'язку в подальшому за можливі
будь-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників при створенні
підприємства та здійсненні
господарської діяльності або через
відсутність висновків зустрічних
перевірок зазнавати певних негативних
наслідків у вигляді позбавлення права
на формування валових витрат та
податкового кредиту та донарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
постачальниками з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару від виконання
податкових зобов'язань може слугувати
підставою для відмови у праві на валові
витрати та податковий кредит.

Податковий орган не довів суду
належними та достатніми доказами те, що
усі первинні документи складені за
наслідками здійснення спірних
господарських операцій, не
відповідають дійсності, те, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків та те, що
договір укладено з метою
безпідставного збільшення валових
витрат позивача та безпідставного
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість. Ці
обставини могли бути підтверджені,
зокрема вироком суду про визнання осіб,
які уклали договір та склали первинні
документи, які містять відомості про
господарську операцію та
підтверджують її здійснення, винними у
скоєнні відповідних злочинів.

Відповідно до пп.3.1.2 п.3 ст.3 Закону
України «Про податок на додану
вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з ввезення товарів (супутніх
послуг) у митному режимі імпорту або
реімпорту (далі - імпорту) згідно з
положеннями глав 29 - 30 Митного кодексу
України.

Згідно з пп.7.2.7 п.7 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» №
168/97-ВР від 03.04.1997, у разі імпорту товарів
на митну територію України документом,
що посвідчує право на отримання
податкового кредиту, вважається
вантажна митна декларація, оформлена
відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку на додану
вартість, або погашений податковий
вексель.

Відповідно до пп.7.3.6 Закону України
«Про податок на додану вартість» №
168/97-ВР, датою виникнення податкових
зобов'язань при імпорті товарів є дата
подання митної декларації із
зазначенням у ній суми податку, що
підлягає сплаті. Датою виникнення
податкових зобов'язань при
імпортуванні робіт (послуг) є дата
списання коштів з розрахункового
рахунка платника податку в оплату
робіт (послуг) або дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) нерезидентом залежно від
того, яка з подій відбулася першою.

Згідно з пп.7.5.2. п.7 ст.7 Закону України №
168/97-ВР від 03.04.1997, для операцій із
імпорту товарів (супутніх послуг) та по
поставці послуг нерезидентом на митній
території України - дата сплати податку
по податкових зобов'язаннях згідно з
підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що,
підприємством виконані основні умови
відображення податного кредиту:
наявний зв'язок отриманих товарів з
господарською діяльністю підприємства
та існування підтвердження факту
сплати податку - належним чином
оформлені ВМД.

Обмеження права платника податку на
відображення податкового кредиту на
підставах наведених податковим
органом призведе до подвійної сплати
податку до бюджету: перший раз на
митниці при імпорті товару та другий
раз при визначенні об'єкта
оподаткування за звітний період
внаслідок невідображення в складі
податкового кредиту зайво сплаченого
на митниці податку, про що вірно
зазначено судом першої інстанції.

З приводу завищення позивачем суми
податкового кредиту по декларації за
жовтень 2010 року на суму 12218403 грн. у
зв'язку з включенням до складу
податкового кредиту жовтня 2010 року
податкових накладних минулих періодів
суд першої інстанції вірно зазначив, що
право на податковий кредит виникає у
платника податків лише після одержання
податкової накладної оскільки це
єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ.

Податковий кредит звітного періоду
може складатися не тільки із сум
податку, віднесених до податкового
кредиту на підставі податкових
накладних, виписаних та одержаних у
звітному періоді, а і податкових
накладних, одержаних із запізненням та
виписаних у попередніх податкових
періодах. У разі коли платник податку
отримує належним чином оформлену
податкову накладну із запізненням, то
він відповідно до зазначених
законодавчих норм, але з урахуванням
граничного строку давності здійснює
визначення сум податкового кредиту.

Віднесення ПАТ «Мотор Січ» до складу
податкового кредиту сум за податковими
накладними з порушенням строку
давності, визначеним ст.15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими
фондами» не встановлено.

Також при проведенні перевірки СДПІ не
встановлено порушень щодо порядку
оформлення податкових накладних,
отриманих від постачальників та
включених ПАТ «Мотор Січ» до
податкового кредиту у період жовтень
2010 року.

Враховуючи вказане колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у податкового органу були
відсутні підстави для висновків щодо
порушення позивачем вимог податкового
законодавства та прийняття оскаржених
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
14 березня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова