Справа № 2а-6350/09/1370
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа
№ 31955/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
серпня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Бориславського міського
управління юстиції Львівської області
про спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Львівської області про
спонукання надати відповідь на скаргу
№ б/н від 01.06.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що він звернувся до
Відділу державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Львівської області зі скаргою
№ б/н від 01.06.2009 року, на яку відповіді
не отримав.

05.03.20010 року позивач подав клопотання
(Вх. № 7741 від 05.03.2010 року) про заміну
позовних вимог, в якому просить
спонукати відповідача надати Акт від
25.06.2007року, який складено державним
виконавцем Добош Т.В.

11 травня 2010 року ОСОБА_1 надіслав суду
повторне клопотання (Вх. № 15941 від 11.05.2010
року) про заміну позовних вимог, у
вищевказаному клопотанні позивач
просить витребувати у відповідача
документ, яким ОСОБА_1 давав їм дозвіл
збирати про позивача конфіденційну
інформацію, встановити наявність або
відсутність компетенції суб'єкта
владних повноважень на встановлення
проживання чи не проживання за
юридичною адресою.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2010
року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 вересня 2008 року державним виконавцем
Дорош Галиною Володимирівною відкрито
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_1 536 грн. 30 коп. на користь
Управління Пенсійного фонду України в
місті Бориславі Львівської області.
Боржнику надано термін для
добровільного виконання постанови до 23
вересня 2008 року.

30 грудня 2008 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження. В
вищевказаній постанові зазначено, що
ОСОБА_1 прописаний в квартирі АДРЕСА_1,
але за цією адресою не проживає з 2002
року. Майно боржника, на яке слід було
звернути стягнення належної суми боргу
на користь стягувача, за цією адресою
відсутнє. На праві власності у боржника
не виявлено нерухомого майна,
транспортні засоби, земельну ділянку, а
вжиті заходи щодо їх розшуку, виявились
безрезультатними.

Апелянт вважає, що дії відповідача щодо
встановлення його місця проживання
були неправомірними, відтак просив
встановити наявність або відсутність
компетенції суб'єкта владних
повноважень на встановлення місця
фактичного проживання апелянта за
вказаною адресою.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, який визначений виконавчим
документом.

Статтею 20 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Якщо
боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Виконання
рішення, яке зобов'язує боржника
вчинити певні дії, провадиться
державним виконавцем за місцем
здійснення таких дій.

Якщо у процесі виконавчого провадження
змінилися місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, місце його роботи або
з'ясувалося, що майно боржника, на яке
можна звернути стягнення - відсутнє,
державний виконавець негайно складає
про це акт і не пізніше наступного дня
надсилає виконавчий документ разом з
копією цього акта до органу Державної
виконавчої служби за новим місцем
проживання, перебування чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцем знаходження
майна боржника, про що одночасно
повідомляє стягувача та орган, який
видав виконавчий документ.

Відповідно до п.п. 3.2.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, виконавчі дії проводяться
державним виконавцем відповідного
органу державної виконавчої служби,
який розташований за місцем
проживання, роботи боржника - фізичної
особи або за місцезнаходженням його
майна.

Згідно п.п. 3.2.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій, якщо в
процесі виконавчого провадження
державному виконавцеві стало відомо,
що змінилося місце проживання чи
місцезнаходження боржника, місце його
роботи або з'ясувалося, що на території,
на яку поширюються функції органу
державної виконавчої служби, майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє, однак належне
боржнику майно перебуває на території
іншого органу державної виконавчої
служби, то державний виконавець
негайно складає про це відповідний акт.

Відтак, колегія апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст.200 КАС
України, правильно встановив обставини
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
серпня 2010 року у справі №2а-6350/09/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький