Справа № 819/420/14-а
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/420/14-a

25 березня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючої судді Мірінович У.А.

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участі:

представника позивача - Українця І.І.,

відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Борейко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою Борщівського районного центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття Тернопільської області до
ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача державний реєстратор
реєстраційної служби Борщівського
районного управління юстиції Борейко
І.М. про стягнення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Борщівський районний центр зайнятості
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - державний реєстратор
реєстраційної служби Борщівського
районного управління юстиції про
стягнення допомоги по безробіттю в
сумі 1785 грн. 03 коп.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, суду пояснив, що ОСОБА_4
перебував на обліку в центрі
зайнятості як безробітний з 05.01.2005 року
по 18.07.2005 року і отримував допомогу по
безробіттю. 13.12.2012 року по 07.03.2013 року
він в черговий раз був взятий на облік
Борщівським РЦЗ як безробітний і
отримував допомогу по безробіттю.

Однак, проведеною звіркою встановлено,
що під час реєстрації, перебування на
обліку та одержання допомоги по
безробіттю у Борщівському РЦЗ ОСОБА_4
був зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності. Внаслідок
цього безпідставно отримав кошти з
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття у вигляді допомоги
по безробіттю за період з 05.01.2005 року по
18.07.2005 року в сумі 597 грн. 07 коп. та за
період з 13.12.2012 року по 07.03.2013 року в сумі
1187 грн. 96 коп.

Представник позивача зазначив, що 19
грудня 2013 року директором центру
зайнятості прийнятий наказ № 98 про
повернення в 15-ти денний строк допомоги
по безробіттю за період з 05.01.2005 року по
18.07.2005 року та з 13.12.2012 року по 07.03.2013
року. Вищевказаний наказ, повідомлення
про повернення коштів у сумі 1785 грн. 03
коп. на вказаний рахунок Борщівського
РЦЗ разом із актом розслідування
страхових випадків № 48-2013 від 12.12.2013
року надіслані відповідачу та отримані
ОСОБА_4 23.12.2013 року, про що свідчить
підпис відповідача на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Однак, у визначений термін відповідач
не повернув дані кошти, а тому просить
стягнути з ОСОБА_4 безпідставно
отриману допомогу по безробіттю в сумі
1785 грн. 03 коп. в судовому порядку.

Відповідач в судовому засіданні,
заперечуючи проти позову, суду пояснив,
що висновки, які викладені у акті
розслідуванні № 48-2013 від 12.12.2013 року про
те, що ОСОБА_4 під час реєстрації,
перебування на обліку та одержання
допомоги по безробіттю у Борщівському
РЦЗ був зареєстрований як фізична
особа - підприємець є безпідставними,
оскільки він, як фізична особа -
підприємець зареєстрований
Борщівською районною державною
адміністрацією 18.11.1992 року та у 2003 році
подав заяву про припинення
підприємницької діяльності. Так,
відповідач відмітив, що ним було
дотримано всіх процедур передбачених
діючим на той час законодавством для
припинення підприємницької
діяльності. Зокрема, у 2003 році у зв'язку
з поданням заяви про припинення
підприємницької діяльності податковим
органом проведено перевірку
діяльності відповідача та відповідача
знято з обліку платника податків.

Крім того, відповідач звернув увагу
суду на те, що з довідки від 08.04.2013 року
№ 036 випливає те, що у зв'язку з
прийняттям ОСОБА_4 рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця, то 15.04.2003
року реєстратором було внесено в
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
та фізичних осіб підприємців запис про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Однак, як надалі стверджував
відповідач, у грудні 2013 року позивач
повідомив його, що він зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа. Відповідач також вказав,
що йому не відомо з яких причин
державним реєстратором відділу з
питань державної реєстрації
Борщівської районної державної
адміністрації, що є правонаступником
реєстраційної служби Борщівського РУЮ
Тернопільської області не було внесено
у 2003 році до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4. Підприємницької діяльності з
2003 року по сьогоднішній день
відповідач не здійснював, та доходів
від такої діяльності не отримував.

Таким чином, відповідач вважає, при
зверненні до позивача з заявою про
надання статусу безробітного у нього
не було мети ввести в оману позивача,
оскільки підприємницькою діяльністю з
часу звернення до позивача про надання
йому статусу безробітного він не
займався та вважав, що реєстрацію його
як підприємця припинено.

З приводу подальшого звернення до
реєстраційної служби, відповідач
пояснив, що у зв'язку з тим, що позивач у
грудні 2013 року його повідомив, що в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
містяться відомості про те, що з 1992 року
він зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, то він
повторно звернувся до реєстратора про
включення відомостей про фізичну особу
- підприємця та про припинення
підприємницької діяльності.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду, в якості
третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача було залучено
державного реєстратора реєстраційної
служби Борщівського районного
управління юстиції.

Представник третьої особи в судовому
засіданні пояснив, що матеріали
реєстраційної справи відповідача не
збереглись, а тому, на підставі заяви
відповідача у 2013 році в державний
реєстр внесено відомості про фізичну
особу - підприємця та на підставі
повторної заяви відповідача про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця внесено
запис про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення сторін та
представника третьої особи, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та не
заперечується сторонами у справі,
ОСОБА_4 перебував на обліку в центрі
зайнятості як безробітний з 05.01.2005 року
по 18.07.2005 року та з 13.12.2012 року по 07.03.2013
року.

Під час перебування на обліку в
Борщівському РЦЗ ОСОБА_4 отримав
допомогу по безробіттю в розмірі 1785
грн. 03 коп., в тому числі за період з
05.01.2005 року по 18.07.2005 року в сумі 597 грн. 07
коп. та за період 13.12.2012 року по 07.03.2013
року в сумі 1187 грн. 96 коп.

12.12.2013 року Борщівським РЦЗ у
відповідності до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства парці та соціальної
політики України. Державної податкової
служби України 13.02.2009 № 60/62 та постанови
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001
року № 1266 "Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням" та на
підставі витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців щодо ОСОБА_4 проведено
перевірку даних щодо перебування у
трудових відносинах за період
перебування його на обліку в центрі
зайнятості.

За результатами проведеної звірки
складено акт № 48-2013 від 12.12.2013 року, у
якому встановлено, що під час
реєстрації, перебування на обліку та
одержання допомоги по безробіттю у
Борщівському РЦЗ ОСОБА_4 був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності. Внаслідок
цього безпідставно отримав кошти з
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття у вигляді допомоги
по безробіттю за період за період з
05.01.2005 року по 18.07.2005 року в сумі 597 грн. 07
коп. та за період 13.12.2012 року по 07.03.2013
року в сумі 1187 грн. 96 коп.

19.12.2013 року директором Борщівського
РЦЗ, на підставі акту № 48-2013 від 12.12.2013
року, видано наказ № 98 від (а.с.14) про
повернення в 15-ти денний строк коштів,
виплачених як допомога по безробіттю
за період з 05.01.2005 року по 18.07.2005 року в
сумі 597 грн. 07 коп. та за період 13.12.2012
року по 07.03.2013 року в сумі 1187 грн. 96 коп.

Вищевказаний наказ, повідомлення від
20.12.2013 року № 05/1675 про повернення коштів
у сумі 1785 грн. 03 коп. на вказаний рахунок
Борщівського РЦЗ разом із актом
розслідування страхових випадків №
48-2013 від 12.12.2013 року надіслані
відповідачу та отримані ОСОБА_4 23.12.2013
року, про що свідчить підпис
відповідача на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а.с.19).

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_4
отриманої допомоги по безробіттю за
період з 05.01.2005 року по 18.07.2005 року в сумі
597 грн. 07 коп. та за період 13.12.2012 року по
07.03.2013 року в сумі 1187 грн. 96 коп.,
Борщівський РЦЗ звернувся з позовом у
суд, про стягнення виплаченої
відповідачу допомоги по безробіттю у
судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був
зареєстрований Борщівською районною
державною адміністрацією як фізична
особа - підприємець 18.11.1992 року.

Як стверджував у судовому засіданні
відповідач у справі, в 2003 році ним було
подано заяву про припинення
підприємницької діяльності та
дотримано всіх процедур передбачених
діючим на той час законодавством для
припинення підприємницької
діяльності. Зокрема, як відмітив
відповідач, у 2003 році в зв'язку з
поданням заяви про припинення
підприємницької діяльності податковим
органом було проведено перевірку
діяльності відповідача та відповідача
знято з обліку платника податків. Після
чого підприємницькою діяльністю з 2003
року по сьогоднішній день відповідач
не здійснював, доходів від такої
діяльності не отримував.

Вказані обставини підтверджуються
довідкою Борщівської МДПІ
Тернопільської області ДПС від 08.04.2013
року № 036 (а.с.49) згідно якої, у
зв'язку з прийняттям ОСОБА_4 рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця, то 15.04.2003
року реєстратором було внесено в
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
та фізичних осіб підприємців запис про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
Також, не здійснення відповідачем
підприємницької діяльності у вказаний
період підтверджується і довідкою
(повідомленням про неможливість
проведення позапланової перевірки)
управління пенсійного фонду України у
Борщівському районі від 06 березня 2013
року №809/07 (а.с.44).

Надаючи оцінку доказам у справі, судом
враховано наступне.

Порядок зняття з обліку платників
податків в органах державної
податкової служби у 2003 р. регулювався
Інструкцією про порядок обліку
платників податків затвердженою
наказом Державної податкової
адміністрації України від 19 лютого 1998
р. № 80 (в редакції наказу Державної
податкової адміністрації України від 17
листопада 1998 р. № 552) та зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 14
грудня 1998 р. за № 791/3231 (далі - Інструкція
№ 80).

Відповідно до п. 8.9. Порядку № 80 зняття з
обліку фізичної особи - підприємця як
платника податків здійснюється в
порядку, відповідному для платників
податків - юридичних осіб. На фізичних
осіб - підприємців поширюється дія
пунктів 8.1 - 8.8 цієї Інструкції.
Особливістю є лише те, що фізична особа
після прийняття рішення про ліквідацію
підприємця подає до органу державної
податкової служби, у якому вона
зареєстрована як платник податків,
такі документи:

заяву про зняття з обліку платника
податків за ф. N 8-ОПП (додаток 8), дата
якої фіксується в журналі за ф. N 6-ОПП
(додаток 6);

оригінали документів, що видаються
органами державної податкової служби
платнику податків (свідоцтва, патенти,
довідки за формою N 4-ОПП, інші довідки
тощо) і підлягають поверненню до органу
державної податкової служби, а також
завірені органом державної податкової
служби копії цих документів, якщо такі
видавались та підлягають поверненню до
органу державної податкової служби.

Пунктом 8.2. Інструкції № 80 передбачено,
що при одержанні органами державної
податкової служби від платника
податків заяви за ф. № 8-ОПП, а також на
підставі інформації про порушення
справи про банкрутство платника
податків, провадження справи в суді
(звернення до суду, порушення судом
справи, прийняття рішення) щодо
скасування державної реєстрації,
припинення, визнання недійсними або
такими, що суперечать законодавству,
установчих документів, або здійснення
діяльності, що суперечить закону чи
установчим документам, або в інших
випадках, передбачених законом,
органом державної податкової служби у
місячний термін приймається рішення
про проведення документальної
перевірки таких платників і відповідні
підрозділи розпочинають перевірку.

Відповідно до п. 8.3. Інструкції № 80
після проведеної перевірки платника
податків, у разі встановлення факту
відсутності заборгованості перед
Державним бюджетом України та
місцевими бюджетами орган державної
податкової служби знімає його з обліку.
Зняття з обліку платника податків в
органах державної податкової служби
проводиться за наявності повідомлення
від установи банку про закриття такому
платнику рахунків. Після завершення
процедури зняття з обліку орган
державної податкової служби складає
довідку про зняття з обліку платника
податків за ф. № 12-ОПП (додаток 12), яку
надсилає до органів державної
реєстрації або органу, що здійснив
реєстрацію.

Таким чином, довідка Борщівської МДПІ
Тернопільської області ДПС від 08.04.2013
року № 036 (а.с.49), в якій міститься
запис про те, що 15.04.2003 р. реєстратором
внесено в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців запис про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4, свідчить про
те, що відповідачем, у 2003 році було
прийнято рішення про ліквідацію
підприємця, у зв'язку з чим подано до
органу державної податкової служби всі
необхідні документи для зняття його з
обліку платників податків, орган
державної податкової служби склав
довідку про зняття з обліку платника
податків за ф. № 12-ОПП, яка підлягала
надісланню до органів державної
реєстрації або органу, що здійснив
реєстрацію відповідача, як суб'єкта
підприємницької діяльності відповідно
до п. 8.3. Інструкції № 80.

Проте, як слідує з пояснень
представника третьої особи яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача
Реєстраційної служби Борщівського
районного управління юстиції
Тернопільської області, матеріали
реєстраційної справи відповідача не
збереглись, та до державного реєстру
внесено запис та включено відомості
про фізичну особу - підприємця ОСОБА_4
державна реєстрація якого була
проведена до набрання чинності Законом
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» на підставі інформації
отриманої в порядку з відомчих
реєстрів органів статистики,
Міндоходів, Пенсійного фонду України,
що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців серії АД №
652555 (а.с.34).

Також, як слідує з пояснень відповідача
та підтверджується належними доказами
у справі, в тому числі довідкою
Борщівської МДПІ Тернопільської
області ДПС від 08.04.2013 року № 036
(а.с.49) та довідкою УПФУ в Борщівському
районі від 18.04.2013 року № 22 (а.с.50) та не
спростовано позивачем, відповідач з 2003
року не займався підприємницькою
діяльністю та не одержував прибутку
від такої діяльності.

Слід також зазначити, що за своєю
правовою природою підприємництво
(господарська комерційна діяльність) -
це самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку ст. 42
Господарського кодексу України.

Статтею 55 цього Кодексу зазначено, що
суб'єктом господарювання є громадянин
України, які здійснюють господарську
діяльність та зареєстровані
відповідно до закону як підприємці.
Тобто чинне законодавство передбачає
наявність двох необхідних умов для
визначення громадянина України
суб'єктом господарювання: здійснення
господарювання та відповідна
реєстрація.

Отже, відповідач мав право на отримання
допомоги по безробіттю, оскільки не
відносився до зайнятого населення в
розумінні пункту "б" частини 3 статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення" № 803-XII від 01.03.1991 року, що
діяв на момент виникнення
правовідносин.

Крім того, відповідно до ст. ст. 2. 4
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", допускається страхування
на випадок безробіття громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності,
які набувають право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття, за
умови сплати страховику страхових
внесків. При цьому Закон не пов'язує
виникнення у громадянина права на
отримання допомоги по безробіттю із
обов'язковим припиненням державної
реєстрації підприємницької діяльності
в порядку, встановленому Законом
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців".

Згідно приписів ч.2 ст. 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що виливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Зі змісту вказаної норми закону слідує,
що законодавець покладає на
застраховану особу обов'язок подавати
відомості про обставини, що виливають
на умови виплати їй забезпечення та
падання соціальних послуг, і лише в
разі умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними, з такої
особи стягується сума виплаченого
забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
від 23 грудня 2013 року у справі
№К/9991/28714/12.

Оскільки, жодними доказами не
підтверджено, що відповідач зловживав
своїми правами або умисно не виконував
свій обов'язок щодо подання
відповідних відомостей які виливають
на умови виплати йому забезпечення та
надання соціальних послуг, то позовні
вимоги про стягнення з ОСОБА_4
отриманої допомоги по безробіттю в
розмірі 1785,03 грн. є необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 11, 94, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
Борщівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_4, третя особа яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
державний реєстратор реєстраційної
служби Борщівського районного
управління юстиції Борейко І.М. про
стягнення допомоги по безробіттю в
сумі 1785 грн. 03 коп., - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 31 березня 2014 року.

Головуючий суддя
Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя
Мірінович У.А.