Справа № 2а-0470/2971/12
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Київ К/800/42912/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної адміністрації
залізничного транспорту
«Укрзалізниця», треті особи: Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця», Регіональне відділення
Фонду державного майна України у
Дніпропетровській області, про
визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної адміністрації залізничного
транспорту «Укрзалізниця», треті
особи: Державне підприємство
«Придніпровська залізниця»,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України у
Дніпропетровській області, про
визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від

29.02.2012 року було відмовлено ОСОБА_2 у
відкритті провадження.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а
ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 року -
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
29.02.2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2012 року,
а справу направити до суду першої
інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не надають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється
на публічно-правові спори, зокрема,
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Спір у даній справі виник у зв'язку із
правовідносинами між сторонами щодо
договору оренди нерухомого державного
майна, укладеного між ОСОБА_2 та
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України у
Дніпропетровській області, тому суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність у даному випадку ознак
саме публічно-правового спору.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної адміністрації
залізничного транспорту
«Укрзалізниця», треті особи: Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця», Регіональне відділення
Фонду державного майна України у
Дніпропетровській області, про
визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз