Справа № 872/10270/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2014 рокусправа № 333/1492/13ц
(2а/333/85/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя на
постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 14 травня 2013 року у
справі №333/1492/13ц (2а/333/85/13) за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі м.
Запоріжжя про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя щодо
неврахування при розрахунку розміру
пенсії державного службовця
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
соціально-побутові питання та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату пенсії державного службовця
починаючи з 15 липня 2011 року з
урахуванням у складі заробітної плати
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
соціально-побутові питання. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що в результаті не
врахування середньомісячної суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання при
розрахунку пенсії відповідачем
недонараховано пенсії в сумі 396,25
гривень.

Постановою Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 14 травня 2013 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

У письмових запереченнях ОСОБА_1 проти
апеляційної скарги заперечувала та
просила залишити постанову
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 14 травня 2013 року без
змін, як законну та обґрунтовану.

Сторони, належним чином повідомлені
про дату, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
м.Запоріжжя, що підтверджується копією
пенсійного посвідчення НОМЕР_2, серії
НОМЕР_1 (а.с. 7). З 15 липня 2011 року позивачу
призначена пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу». Для призначення такої пенсії
були подані до Управління Пенсійного
фонду України в м. Запоріжжя довідки
Головного управління Державного
казначейства України у Запорізькій
області від 18 липня 2011 року № 13-36/66 про
складові заробітної плати станом на 18
липня 2011 року, № 13-36/67 про складові
заробітної плати за останні 24 місяці
роботи. При розрахунку розміру пенсії
державного службовця у заробітку
відповідач не врахував суму
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання, на які
нараховані та сплачені страхові внески
на загальнообов'язкове пенсійне
страхування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовця призначається в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникам за виконану
роботу. Статтею 2 Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Виходячи з наведених норм права,
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховується: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після закінчення набрання
чинності цим Законом, з яких цим
Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески: суми виплат. Отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески за
державне соціальне страхування, або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховується в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати. Тобто, матеріальна
допомога, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, однак яка не
включається до складу заробітної плати
держаного службовця, враховується при
обчисленні розміру його пенсії, а тому
дії відповідача, щодо не врахування при
обчисленні пенсії позивача, як
державного службовця,
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення і
соціально-побутові питання є
протиправними.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія судді дійшла висновку про
залишення оскарженого рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
Запорізької області - залишити без
задоволення.

Постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 14 травня 2013 року у
справі №333/1492/13ц (2а/333/85/13) - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко