Справа № 206/1324/14-а
Суддя: Кушнірчук Р. О.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/1324/14-а
Провадження № 6-а/206/14/14
У Х В А Л А

"26" березня 2014 р. Самарський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Кушнірчук Р.О.

при секретарі
Ковтун Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні заяву Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання постанови Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
6 вересня 2011 року по адміністративний
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
перерахунок та виплату щорічної
одноразової допомоги інвалідам війни,-

встановив:

5 березня 2014 року заявник
звернувся до суду з вказаною заявою.

В судовому засіданні представник
Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у місті Дніпропетровську ради та
представник позивача ОСОБА_1 просили
суд задовольнити вказану заяву.

Суд дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про
задоволення заяви з наступних підстав.

6 вересня 2011 року Самарським
районним судом м. Дніпропетровська
були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
щорічної одноразової допомоги
інвалідам війни.

Вказаною постановою було визнано
дії Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради щодо
нарахування ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги, як інваліду війни
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік
неправомірними та зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
одноразової щорічної допомоги за 2011
рік відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

На підставі ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 7 вересня 2012
року, постанова Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 6 вересня
2011 року залишена без змін та вона
набрала законної сили.

27 грудня 2012 року по даній справі
було видано виконавчий лист.

25 січня 2013 року на адресу заявника
надійшла постанова про відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-а-3314/14, виданим 27 грудня 2012
року Самарським районним судом м.
Дніпропетровська про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
одноразової щорічної допомоги за 2011
рік відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування (т.2 а.с.10).

28 січня 2013 року до відділу
примусового виконання рішень була
надана нформація про неможливість
виконання даних зобов'язань, у зв'язку з
тим, що відповідно до Положення про
управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у місті Дніпропетровську ради,
затвердженого рішенням сесії
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради,

управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради не наділено
повноваженнями виплати разової
грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Відповідно до статті 19
Конституції України, органи державної
влади зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з Конституцією України
Державний бюджет України і бюджетна
система України встановлюються
виключно законами (пункт 1 частини 2
статті 92). Такими законами є закони
України про Державний бюджет України
на кожний рік, Бюджетний кодекс
України.

Згідно з частиною першою та
другою статті 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснювати лише
за наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до статті 63 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та статті 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
визначено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цих законів,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Головним
розпорядником коштів за цією програмою
є Міністерство соціальної політики
України.

У відповідності до рішення
Конституційного суду України № 20-рп/2011
від 26.12.2011 року по справі № 1-42/2011,
Кабінет Міністрів України, як вищий
орган у системі органів виконавчої
влади наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
інших органів виконавчої влади, до яких
належить Управління праці та
соціального захисту населення.

У цьому рішенні Конституційний
суд зазначив, що розміри соціальних
виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави.

Конституцією України зазначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Цією ж статтею
встановлено, що державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами.
Зобов'язання, взяті учасником
бюджетного процесу без відповідних
бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних
призначень на відповідний рік цілком
залежить виконання рішень судів, за
якими боржником виступає орган
державної влади. Відсутність належних
бюджетних асигнувань або коштів та
відсутність відповідних процедур, які
б дозволяли забезпечити фінансування
одразу ж, як тільки постала проблема
відповідних виплат, призводить до
невиконання або тривалого виконання
судових рішень.

Зазначене рішення, яке підлягає
виконанню є зобов'язального характеру,
за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії, у зв'язку з чим
організація його виконання визначена
статтею 75 Закону України «Про
виконавче провадження».

За таких обставин склалася
ситуація, що боржник не може виконати
рішення суду через відсутність
бюджетних призначень чи асигнувань на
цю мету. Здійснити виплату нарахованих
грошових коштів за рішенням суду
можливо лише шляхом списання
(стягнення) коштів з рахунків
державного органу - боржника, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Отже, саме від бюджетних
призначень на відповідний рік цілком
залежить виконання рішень судів, за
якими боржником виступає орган
державної влади. Відсутність належних
бюджетних асигнувань або коштів та
відсутність відповідних процедур, які
б дозволяли забезпечити фінансування
одразу ж, як тільки постала проблема
відповідних виплат, призводить до
невиконання або тривалого виконання
судових рішень.

Так, рішенням Європейського суду
з прав людини «Войтенко проти України»
визнано, що виконання рішення, про
стягнення коштів з державної установи
могло бути здійснено лише за умови,
якщо б такі витрати були попередньо
передбачені у законі про державний
бюджет. Причина невиконання судового
рішення про стягнення коштів з
державної установи полягає саме у
відсутності відповідних законодавчих
заходів, які б забезпечували виконання
цього рішення, а не у бездіяльності
органу державної виконавчої служби.

До аналогічного висновку дійшов
Європейський суд у справі «Ромашов
проти України».

Зокрема Суд зазначив, що
виконання у відношенні державного
органу може бути здійснене лише в тому
випадку, якщо державою передбачені та
визначені асигнування на відповідні
видатки Державного бюджету України
шляхом здійснення відповідних
законодавчих заходів. Факти справи
свідчать про те, що виконанню
відповідного судового рішення
перешкоджала саме відсутність
законодавчих заходів, а не неналежне
виконання своїх обов'язків державними
виконавцями.

Таким чином, рішенням міжнародної
судової установи, юрисдикція якої
визнана Україною, встановлено
відсутність бездіяльності органу
державної виконавчої служби при
виконанні рішень про стягнення коштів
з бюджетної установи за відсутності
відповідних бюджетних асигнувань.

У цьому контексті слід зауважити,
що рішення Європейського суду
свідчать, що у багатьох випадках
причиною невиконання рішень
національних судів була саме
відсутність коштів або належного
бюджетного фінансування, включаючи
відсутність відповідних процедур
забезпечення фінансування, як тільки
виявляється проблема з виплатою. У
цьому зв'язку Європейський суд
наголошував, що держава не може
посилатись на відсутність коштів як на
виправдання невиконання рішень
національних судів, винесених проти
неї, її органів та установ, а також
підприємств, якими вона володіє або які
контролює, (див., серед багатьох інших,
"Шмалько проти України" (И 60750/00) (980_226),
рішення від 20 липня 2004 року, пункт 44.)

У Коментарі Департаменту з питань
виконання рішень Європейського суду з
прав людини Комітету Міністрів Ради
Європи, щодо проекту Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
рішень суду", Страсбург, 16 березня 2011
року відзначено, що законодавчо
закріплене зобов'язання держави
виконати рішення суду в разі його
невиконання боржником є дуже
позитивним аспектом.

Так, з 1 січня 2013 року набрав
чинності Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
№ 4901-VI, який встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження", та особливості їх
виконання.

Зазначеним Законом визначено
порядок виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.

Так, статтею 3 визначено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень -за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною для забезпечення виконання
рішень суду.

Відповідно до розрахунку
наданого Управлінням праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради за 2011 рік, сума
недоплаченої разової грошової
допомоги ОСОБА_1, відповідно до
постанови Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 6 вересня 2011
року, складає 5212 гривень.

З огляду на те, що саме Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради просить суд
змінити спосіб та порядок виконання
судового рішення та при цьому надає
розрахунок недоплаченої разової
грошової допомоги ОСОБА_1, суд
приходить до висновку про задоволення
заяви, що буде відповідати висновкам,
викладеним у інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 13.06.2013 року № 846/12/13-13.

Керуючись ст.ст. 245-247, 252-253, 263 КАС
України, суд

ухвалив:

Заяву Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у місті Дніпропетровську ради -
задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання
постанови Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 6 вересня 2011
року, на підставі якої видано
виконавчий лист від 27 грудня 2012 року
Самарським районним судом м.
Дніпропетровська, з :

«зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
одноразової допомоги за 2011 рік
відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", на

«стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради за рахунок
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 суму перерахованої одноразової
допомоги за 2011 рік відповідно до ч. 5 ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у
розмірі 5212 гривень.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Р.О. Кушнірчук