Справа № 815/8142/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8142/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Федусика А.Г.,

при секретарі Василенко І.Ю.,

за участю представника позивача Ющенко
Н.М. та представника відповідача Кочури
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 17 грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Одеський
торговий дім» до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Одеський
торговий дім» (далі ТОВ «Одеський
торговий дім») звернулось до суду з
позовами до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (далі ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 18
листопада 2013 року № та № (т.
1 а. с. 3-12, 134-144).

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року позови ТОВ «Одеський торговий
дім» об'єднано в одне провадження (т. 1 а.
с. 128).

В обґрунтування позовів зазначалось,
що з 28 жовтня по 05 листопада 2013 року
посадовою особою відповідача
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку позивача щодо
підтвердження взаємовідносин з ТОВ
«Евертонбуд» за період з 01 по 31 січня 2012
року. За результатами перевірки
складено акт від 05 листопада 2013 року за
№ 2465/15-53-22-3/23862916, в якому зазначено про
порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2,
198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість на 148850 грн.,
а також п. 138.2 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України, внаслідок чого позивачем
завищено суму валових витрат на
загальну суму 744250 грн., що призвело до
заниження податку на прибуток на 156293
грн.. На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 18 листопада
2013 року № , яким ТОВ «Одеський
торговий дім» визначено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем 156293 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 78147 грн., а також № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 148850 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 74425 грн.. На думку позивача,
висновки акта перевірки щодо порушення
ТОВ «Одеський торговий дім» вимог
податкового законодавства не є
обґрунтованими, а тому прийняті на
підставі акта перевірки податкові
повідомлення-рішення відповідача
підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року позовні вимоги ТОВ «Одеський
торговий дім» задоволено у повному
обсязі. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення відповідача від 18
листопада 2013 року № та № .
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Одеський торговий дім»
судовий збір в розмірі 3441 грн..

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
відповідача в апеляційній скарзі
зазначає, що судом при вирішенні справи
порушено норми матеріального та
процесуального права, а саме положення
ст. ст. 86, 159 КАС України, ст. ст. 20, 138, 139,
198, 201 Податкового кодексу України, ст.
ст. 1, 2, 3, 8 та 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24 травня 1995
року № 88, щодо необхідності належного
підтвердження позивачем фактичного
здійснення господарської операції з
контрагентом під час визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток та податкового кредиту. У
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просить залишити
оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
представника відповідача в підтримку
апеляційної скарги, а також
представника позивача про залишення
постанови суду першої інстанції без
змін, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що з 28 жовтня по 05
листопада 2013 року посадовою особою
відповідача проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку
позивача щодо підтвердження
взаємовідносин з ТОВ «Евертонбуд» за
період з 01 по 31 січня 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 05 листопада 2013 року за №
2465/15-53-22-3/23862916, в якому зазначено про
порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2,
198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість на 148850 грн.,
а також п. 138.2 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України, внаслідок чого позивачем
завищено суму валових витрат на
загальну суму 744250 грн., що призвело до
заниження податку на прибуток на 156293
грн..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 18 листопада
2013 року № , яким ТОВ «Одеський
торговий дім» визначено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем 156293 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 78147 грн., а також № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 148850 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 74425 грн..

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Одеський торговий дім», суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивачем правомірно включено до
складу валових витрат вартість робіт
(послуг), наданих ТОВ «Евертонбуд», а
також правомірно сформовано
податковий кредит з включенням до
нього податку на додану вартість на
загальну суму 148850 грн., сплаченого у
складі вартості робіт (послуг),
придбаних позивачем у названого
підприємства.

Так, відповідно до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, 138.11 цієї статті.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (п. п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
ПК України).

Згідно п. 138.2 ст. 138 названого Кодексу
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Як встановлено матеріалами справи,
видами діяльності ТОВ «Одеський
торговий дім» є неспеціалізована
оптова торгівля, інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах, складське господарство,
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна (основна) (т. 1 а. с. 16).

Позивачем протягом перевіреного
податковим органом періоду 05 січня 2012
року укладено договір за № 05/01, згідно
якого виконавець (ТОВ «Евертонбуд»)
виконує роботи з капітального ремонту
приміщень будівлі універмагу згідно
замовлення, а замовник (позивач)
приймає та оплачує роботи (послуги) на
умовах договору (т. 1 а. с. 48).

Витрати у розмірі 744250 грн., понесені
позивачем у зв'язку з оплатою робіт
(послуг), наданих ТОВ «Евертонбуд»,
віднесено позивачем до складу валових
витрат (витрат операційної діяльності).

В акті перевірки ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області зроблено висновок, що
позивачем занижено суму податку на
прибуток внаслідок віднесення до
складу валових витрат (витрат
операційної діяльності) вартості робіт
(послуг), наданих ТОВ «Евертонбуд»,
укладена угода з яким, на думку
посадової особи податкового органу, є
нікчемною. В обґрунтування висновку
щодо нікчемності угоди, укладеної з
зазначеним підприємством, відповідач
посилається на те, що ТОВ «Евертонбуд»
не знаходиться за місцем реєстрації, у
зв'язку з чим неможливо провести
зустрічну звірку, що підтверджується
відповідним актом від 14 червня 2012 року
за № 1287/22-200/37758415.

Проте, як вірно зазначено судом першої
інстанції, витрати по вказаній вище
угоді безпосередньо пов'язані з
основною статутною діяльністю
позивача та підтверджуються наявними в
матеріалах справи первинними
документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як встановлено матеріалами справи,
витрати за зазначеною вище угодою з ТОВ
«Евертонбуд» включено позивачем до
складу валових витрат на підставі
первинних документів - договору на
виконання робіт, платіжних доручень,
банківських виписок, актів приймання
виконаних будівельних робіт, довідок
про вартість виконаних будівельних
робіт, оборотно-сальдової відомості, а
також податкових накладних (т. 1 а. с.
192-233), оформлених відповідно до
наведених вимог чинного законодавства
України, що не спростовується
висновками акта перевірки.

При цьому податковим органом не
доведено фактів безтоварності
операцій за спірною угодою та
обізнаності позивача щодо можливого
порушення податкового законодавства
його контрагентом.

Крім того, відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник
податків зобов'язаний, зокрема, вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Зі змісту наведених положень
Податкового кодексу України
вбачається, що обов'язок щодо
звітування перед податковим органом та
сплати податкового зобов'язання
покладено на платника податків, яким в
даному випадку є ТОВ «Евертонбуд». При
цьому можливе невиконання таким
контрагентом свого зобов'язання по
сплаті податку до бюджету є підставою
для відповідальності та тягне
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку (ТОВ «Одеський торговий дім»)
права на віднесення сум витрат до
складу валових, якщо останній виконав
весь перелік умов щодо підтвердження
розміру витрат та їх пов'язаності з
господарською діяльністю
підприємства.

Суд апеляційної інстанції також
враховує, що на час здійснення спірних
господарських операцій продавець
товарів та послуг (ТОВ «Евертонбуд»)
був включений до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мав свідоцтво
про реєстрацію платника податку на
додану вартість. За таких обставин
покупець (позивач) не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцем, ні за можливу
недостовірність відомостей про нього,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» установлено таке.
Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

Із врахуванням викладеного, висновок
суду першої інстанції про
правомірність включення до складу
валових витрат (витрат операційної
діяльності) позивача витрат за угодою з
ТОВ «Евертонбуд» є правильним.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
доводи апелянта щодо відсутності у
позивача документів на придбання
будівельних матеріалів як на підставу
для відмови у задоволенні позову,
оскільки наданими ТОВ «Одеський
торговий дім» актами приймання
виконаних будівельних робіт
підтверджуються факти придбання та
транспортування будівельних
матеріалів, виробів та конструкцій ТОВ
«Евертонбуд».

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 названого Кодексу
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підставі п. 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Кодексу
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 148850 грн.
визначено позивачу податковим органом
у зв'язку зі зменшенням відповідачем
підприємству суми витрат операційної
діяльності по угоді з ТОВ «Евертонбуд».

Оскільки, як зазначено вище, витрати по
вказаній угоді правомірно віднесені
позивачем до складу валових витрат
(витрат операційної діяльності), всі
розрахунки позивача підтверджені
податковими накладними, оформленими у
відповідності до чинного
законодавства, то і формування
позивачем податкового кредиту з
включенням до нього суми в 148850 грн. є
правомірним.

У зв'язку з відсутністю підстав для
визначення позивачу зобов'язань з
податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість за основним
платежем, відсутні підстави і для
застосування до ТОВ «Одеський торговий
дім» штрафних (фінансових) санкцій,
передбачених ст. 123 Податкового кодексу
України.

На підставі частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на приписи наведеної норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, зокрема,
бюджетного відшкодування,
презумується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржену постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 31 березня
2014 року.

Головуючий:

Судді: