Справа № 805/823/14
Суддя: Зеленов А. С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р.
Справа № 805/823/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Зеленова А.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги від 19.11.2013 №Ф-96 про
сплату недоїмки, -

В С Т А Н О
В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги від 19.11.2013 №Ф-96 про сплату
недоїмки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що 19.11.2013 Державною
податковою інспекцією у Ленінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області було винесено вимогу № Ф-96 про
сплату суми з недоїмки зі сплати
єдиного внеску у розмірі 8770 гривень.

Зазначено вимогу було нею отримано
лише 20.12.2013 після чого скориставшись
юридичною допомогою нею було подано
позов, тому строк на оскарження вимоги
нею не пропущено.

Вважає, вимогу від 19.11.2013 року № Ф-96
відповідача про сплату єдиного внеску
у розмірі 8770 гривень незаконною та
такою, що суперечить чинному
законодавству, з огляду на те, що вона є
пенсіонером за віком і як фізична
особа-підприємець вибрала спрощену
систему оподаткування, звільнена від
сплати єдиного внеску, після липня 2011
року.

Просить суд скасувати вимогу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 19.11.2013 №96 про сплату
недоїмки у розмірі 8770,15грн./а.с.4/.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про день, час та місце судового
розгляду повідомлений належним
чином/а.с.47/ надав суду заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження /а.с.49/.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином/а.с.48/, надав заяву про
розгляд справи без його участі /а.с.50/
та заперечення на позов /а.с.24-25/.

Відповідно до положень статті 128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування (сплачує єдиний внесок),
і як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування /а.с.9,10/.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» та Закону
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» з 01.10.2013 облік
платежів здійснюється регіональними
інспекціями Міністерства доходів та
зборів України.

Так, управлінням Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Донецька передано до ДПІ у Ленінському
районі м. Донецька на облік картку
особового рахунку ОСОБА_1, відповідно
до якої станом на 01.10.2013 рахувалася
недоїмка у сумі 7650,67грн.

З урахуванням заборгованості, яка
виникла внаслідок несплати єдиного
внеску за ІІІ квартал 2013 року, на суму
заборгованості ДПІ у Ленінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області сформовано вимогу від 19
листопада 2013 року № Ф-96 про сплату
боргу з недоїмки зі сплати єдиного
внеску у розмірі 8770,15 гривень /а.с.28/.

Розрахунок суми боргу проведено по
єдиному внеску фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності,
яка обрала спрощену систему
оподаткування, відповідно до чинного
законодавства України за період 2011-2013
років.

Відповідно до поштового повідомлення
289 ОСОБА_1 оскаржувану вимогу
отримала 20.12.2013 /а.с.29/, до суду
звернулася 17.01.2014 року.

Так, суд не може погодитися із
представником відповідача про
необхідність залишення позовної заяви
без розгляду у зв'язку із спливом
строку звернення до суду,
встановленого ч.4 ст.25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки це
буде формальним підходом до вирішення
справи та позбавить позивача
конституційного права на доступ до
правосуддя.

Згідно ч.1, ч.2 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності до приписів ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року №
ETS N 005 кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон №
2464), Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон № 1058), Законом
України "Про пенсійне забезпечення"
(далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.1 Закону №1788 громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст.12 Закону № 1788 право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Відповідно до Закону №1058 пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

На підставі ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 Закону №1058 в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Відповідно до ст.14 Закону №1788
працівники, безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних і
відкритих гірничих роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) по видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт і рудників та в
металургії, - за списком робіт і
професій, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, мають право на
пенсію незалежно від віку, якщо вони
були зайняті на цих роботах не менше 25
років, а працівники провідних професій
на цих роботах: робітники очисного
вибою, прохідники, вибійники на
відбійних молотках, машиністи гірничих
виймальних машин, сталевари, горнові,
агломератники, вальцювальники
гарячого прокату, оброблювачі
поверхневих дефектів металу (вогневим
засобом вручну) на гарячих дільницях,
машиністи кранів металургійного
виробництва (відділень нагрівальних
колодязів та стриперних відділень), - за
умови, якщо вони були зайняті на цих
роботах не менше 20 років. Такий же
порядок пенсійного забезпечення
поширюється і на працівників,
безпосередньо зайнятих повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничо-рятувальних
частин) на шахтах по видобутку вугілля,
сланцю, руди та інших корисних копалин,
що реструктуризуються або знаходяться
в стадії ліквідації, але не більше 2
років.

При наявності стажу на підземних
роботах менше 10 років у чоловіків і
менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний
повний рік цих робіт пенсійний вік,
передбачений статтею 12 цього Закону,
знижується на 1 рік.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачу було призначена пенсія за
віком на пільгових умовах відповідно
до законодавства України /а.с.11/.

З аналізу вищезазначених положень
свідчить, що пенсія, яка призначена
позивачу на пільгових умовах є
різновидом пенсії за віком.

На підставі п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з ч.8 ст.9 Закону № 2464 платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено ч.12 ст. 9 Закону № 2464.

На підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, статтею 4 Закону №2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011, законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
та отримують пенсію за віком на
пільгових умовах.

Оскільки, позивач є пенсіонером за
віком та отримує пенсію за віком, він у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється з
06.08.2011 від сплати за себе єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Законодавець не ставить звільнення від
сплати єдиного внеску в залежність від
того, чи досягла особа пенсійного віку,
а пенсії, призначені на пільгових
умовах відповідно до ст. 14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», є
різновидом пенсій за віком.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади й органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на приписи ст.71 КАС України
відповідач не довів правомірність
прийняття вимоги №Ф-96 від 19.11.2013 , тому
вимога є протиправною та підлягає
скасуванню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги та скасовує
вимогу Державної податкової інспекції
у Ленінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 19.11.2013 №96 про
сплату недоїмки у розмірі 8770,15грн.

На підставі ст. 94 КАС України, суд
присуджує до стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
судові витрати по сплаті судового
збору, що документально підтверджені,
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 41-42, 69-71, 79, 86, 87,
94, 122, 128, 138, 143, 151-154, 158,160,162, 163, 167, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги від
19.11.2013 №Ф-96 про сплату недоїмки -
задовольнити.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
19.11.2013 №96 про сплату недоїмки у розмірі
8770,15грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_1) витрати
по сплаті судового збору у сумі 183,08рн.

Постанова ухвалена в нарадчій кімнаті
в порядку письмового провадження 26
березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Зеленов А. С.