Справа № 803/314/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

19 березня 2014 року Справа № 803/314/14
Волинський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Валюха В.М.,
розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
про скасування рішень,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в місті Ковелі та Ковельському районі
(далі - УПФУ в м. Ковелі та Ковельському
районі) про скасування рішень від 11.12.2013
року № 1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021
про застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю, визнано протиправними та
скасовані рішення УПФУ в м. Ковелі та
Ковельському районі про застосування
фінансових санкцій від 11.12.2013 року № 1016,
№ 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021.
Під час судового розгляду даної
адміністративної справи були виявлені
Так, зокрема, судом встановлено, що
11.12.2013 року начальником УПФУ в м. Ковелі
та Ковельському районі на підставі
пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
прийняті рішення № 1016, № 1017, № 1018, № 1019,
№ 1020, № 1021 про застосування фінансових
санкцій до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 за неподання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку до органів
Пенсійного фонду України, за 2004 - 2009
звітні роки, у розмірі по 170,00 грн. за
Разом з тим, суд прийшов до висновку, що
відповідач не довів правомірність
оскаржуваних рішень від 11.12.2013 року №
1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про
застосування фінансових санкцій за
неподання звітності за 2004 - 2009 звітні
роки, з огляду на таке.
Згідно із абзацом першим пункту 3
статті 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (з
наступними змінами та доповненнями,
тут і надалі в редакції Закону, чинного
до 01.01.2011 року) загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Такі особи
є страхувальниками відповідно до
пункту 5 статті 14 цього Закону.
Пунктом 4 частини другої статті 17
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
страхувальники зобов'язані подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом. Пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 цього ж Закону визначено, що
за неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
Проте, наведені положення статей 17, 106
зазначеного Закону з 01.01.2011 року
виключені згідно із Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI.
З 01.01.2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, який визначає правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, тобто
запроваджено інший порядок
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в тому числі
пенсійного, у вигляді сплати нового
консолідованого страхового внеску.
Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 цього Закону платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
Пунктом 4 частини одинадцятої статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності,
передбаченої цим Законом,
територіальним органом Пенсійного
фонду накладається штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а частина
чотирнадцята цієї ж статті передбачає,
що про нарахування пені та
застосування штрафів, передбачених цим
Законом, посадова особа
територіального органу Пенсійного
фонду в порядку, встановленому
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
З наведених положень нормативно -
правових актів слід прийти до висновку,
що правове регулювання порядку
застосування штрафу за неподання
звітності до територіальних органів
Пенсійного фонду до 01.01.2011 року було
визначено положеннями Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які з 01.01.2011 року
були виключені та не підлягали
застосуванню у зв'язку із набранням
чинності Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», який визначав
новий порядок сплати єдиного внеску,
подання звітності та встановлював
відповідальність за його недотримання.
При вирішенні питання щодо
правомірності застосування
відповідачем у 2013 році штрафу до
позивача за порушення, які мали місце
до 01.01.2011 року, суд враховує таке.
Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.
Як слідує із рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999 року № 1/99-рп,
частину першу статті 58 Конституції
України щодо дії нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно, правомірність поведінки
особи, зокрема, дотримання нею норм
пенсійного законодавства, слід
визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
вчинення відповідних дій або
бездіяльності такої особи. У свою чергу
заходи відповідальності, які можуть
бути застосовані до особи-порушника,
слід визначати на підставі
законодавства, яке є чинним на момент
виявлення та застосування відповідних
У спірному випадку на момент виявлення
порушення в 2013 році законодавчі норми,
які передбачали відповідальність
страхувальника за несвоєчасне подання
звітності органам Пенсійного фонду за
2004 - 2009 роки, втратили чинність. За таких
обставин, на думку суду, УПФУ в м. Ковелі
та Ковельському районі не мало
правових підстав у 2013 році
застосовувати до позивача штраф за
неподання звіту за 2004 - 2009 роки,
оскільки пункт 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який передбачав таку
відповідальність, був виключений з
01.01.2011 року у зв'язку з набранням
чинності Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».
Відтак, рішення УПФУ в м. Ковелі та
Ковельському районі від 11.12.2013 року №
1016, № 1017, № 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України за 2004 - 2009 звітні роки у розмірі
по 170,00 грн. прийняті з порушенням вимог
чинного законодавства України.
При цьому, суд не бере до уваги
заперечення відповідача з посиланням
на пункт 7 розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», згідно з яким
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом. Наведені
положення вказаного Закону не
наділяють територіальні органи
Пенсійного фонду повноваженнями
застосовувати штрафні санкції за
порушення, що мали місце до 01.01.2011 року,
а регулюють, зокрема, порядок стягнення
сум штрафних санкцій, які були
застосовані до страхувальників в
період до 01.01.2011 року.
Вказану правову позицію висловив також
Верховний Суд України у постановах від
20.11.2012 року у справі № 21-367а12 та від
04.06.2013 року у справі № 21-170а13, у яких
зазначено, що нарахування після 01.01.2011
року управлінням ПФУ на підставі
пункту 5 частини дев'ятої статті 106
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності,
граничний строк подання якої настав до
цієї дати, є протиправним.
Згідно із частинами першою, другою
статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.
Проте, в порушення вимог частини першої
статті 244-2 КАС України, УПФУ в м. Ковелі
та Ковельському районі 11.12.2013 року
прийняло рішення № 1016, № 1017, № 1018, № 1019,
№ 1020, № 1021 про застосування фінансових
санкцій за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою звітності до органів Пенсійного
фонду України, хоча раніше прийнятими
та офіційно оприлюдненими постановами
Верховного Суду України від 20.11.2012 року
у справі № 21-367а12 та від 04.06.2013 року у
справі № 21-170а13 зазначено, що
нарахування після 01.01.2011 року
управлінням ПФУ на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
штрафних санкцій за несвоєчасне
подання звітності, граничний строк
подання якої настав до цієї дати, є
протиправним. Вказані судові рішення
Верховного Суду України є
обов'язковими для УПФУ в м. Ковелі та
Ковельському районі в силу вимог
частини першої статті 244-2 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 166
КАС України суд, виявивши під час
розгляду справи порушення закону, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону. Про вжиті заходи суд
повідомляється не пізніше одного
місяця після надходження окремої
З метою недопущення подібних порушень
надалі начальнику Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області та начальнику
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
необхідно вжити заходів щодо усунення
причин та умов, що сприяли порушенню
закону, забезпечити неухильне
дотримання вимог нормативно-правових
актів (зокрема, частини першої статті
244-2 КАС України) посадовими особами при
вирішенні питання відповідальності за
неподання звітності до органів
Пенсійного фонду України.
Керуючись статтями 165, 166, 244-2 КАС
України, суд
Довести до відома начальника Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області та начальника
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
про виявлені під час розгляду
адміністративної справи № 803/314/14
порушення, допущені при прийнятті
рішень Управлінням Пенсійного фонду
України в місті Ковелі та Ковельському
районі від 11 грудня 2013 року № 1016, № 1017,
№ 1018, № 1019, № 1020, № 1021 про застосування
фінансових санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності до
органів Пенсійного фонду України.
Начальнику Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області та начальнику Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі вжити
заходів щодо усунення причин та умов,
що сприяли порушенню закону, та
повідомити Волинський окружний
адміністративний суд про вжиті заходи
не пізніше одного місяця після
надходження окремої ухвали.
Копію ухвали надіслати начальнику
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області та
начальнику Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі для виконання.
Окрема ухвала набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Окрема ухвала може бути оскаржена
особами, інтересів яких вона
стосується, в апеляційному порядку
шляхом подання апеляційної скарги до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на окрему ухвалу
подається протягом п'яти днів з дня
отримання її копії. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя
В.М.Валюх