Справа № 806/8008/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2014 р.
Справа № 806/8008/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Середа О.П.,

від відповідача: Синицька Н.П.,
Бистрицька Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" лютого
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компхелп"
до Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирської області визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компхелп" звернулось
до суду з позовом, в якому просило
визнати протиправними дії
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки, що оформлена актом
№90/22-00/37529349 від 15 жовтня 2013 року та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від 24
жовтня 2013 року №. В обґрунтування
позовних вимог зазначило, що податкова
перевірка проведена за відсутності
законних підстав встановлених
Податковим кодексом України. При
проведенні перевірки відповідач
вийшов за рамки власних повноважень та
безпосередньо у акті постановив
рішення стосовно недійсності
цивільних угод та протиправно визначив
податкові зобов'язання. Висновки акту
перевірки на підставі якого винесено
спірне податкове повідомлення-рішення
є безпідставними та такими, що не
відповідають фактичним обставинам. У
контролюючого органу відсутні
повноваження самостійно встановлювати
факти нечинності правочинів укладених
з ТОВ "Комп'ютерний центр Лімітед".

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними дії
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області щодо проведення з
09.10.2013 р. по 11.10.2013 р. позапланової
невиїзної документальної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компхелп" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Комп'ютерний центр Лімітед" за
липень 2013 р.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
№ від 24.10.2013 р.

Стягнуто на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компхелп"
з Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Житомирської області 240,86 грн.
сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Новоград-Волинська ОДПІ звернулася до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати вищевказане рішення
та прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу.

Представники відповідача в судових
засіданнях доводи апеляційної скарги
підтримали в повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду
заперечив проти доводів апеляційної
скарги. Вважає, що постанова суду
першої інстанції є законною та
обґрунтованою, а тому просив залишити
її без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17.03.2011 року
виконавчим комітетом
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області ТОВ "Компхелп"
зареєстроване юридичною особою, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи та
копією довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (а.с.45,47).

ТОВ "Компхелп" перебуває на обліку в
Новоград-Волинській ОДПІ з 18.03.2011 року
за № 610, про що свідчить копія довідки
про взяття на облік платника податків
№ 316/29-13 від 21.03.2011 року (а.с.48).

З матеріалів справи убачається, що з
09.10.2013 р. по 11.10.2013 р. посадовою особою
контролюючого органу проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ТОВ "Компхелп" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Комп'ютерний центр Лімітед" за
липень 2013 року, за результатами якої
складено акт №690/22-00/37529349 від 15.10.2013 р.
(а.с.11-19).

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013
року №, яким ТОВ "Компхелп"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
11785,00 грн., в т.ч. 9428,00 грн. за основним
платежем та 2357,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.27).

Відповідно до п.п.21.1.1. п.21.1. ст.21
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) посадові особи контролюючих
органів зобов'язані дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами.

Згідно з п.75.1. ст.75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 79.1. статті 79 ПК України
передбачено, що документальна невиїзна
перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.78.4. ст.78 ПК України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом. Право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Як видно з матеріалів справи, ТОВ
"Комхелп" повідомлене про проведення
позапланової невиїзної документальної
перевірки письмовим повідомленням від
09.10.2013 року за № 3764/22-00 та вручено копію
наказу від 09.10.2013 р. №245, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення,
отримане головним бухгалтером 12.10.2013 р.,
в той час як сама перевірка проводилась
з 09.10.2013 р. по 11.10.2013 р. (а.с.11).

В ході судового розгляду відповідачем
не надано доказів вручення ТОВ
"Компхелп" під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової перевірки від 09.10.2013р. №245
до початку проведення зазначеної
перевірки.

Таким чином, контролюючим органом
проведена вказана перевірка всупереч
вимогам ст. ст.78, 79 ПК України.

Матеріали справи свідчать, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення базується на
висновках контролюючого органу, які
відображенні в акті перевірки, а саме
перевіркою встановлено порушення ТОВ
"Комхелп":

- ч.1 ст. ст.203, 215, 216 Цивільного кодексу
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинну вимог, які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
(п.5 ст.203 ЦК України) по правочинах,
здійснених з ТОВ "Комп'ютерний центр
Лімітед";

- п.198.1., п.198.2., п.198.6. ст.198 ПК України, в
результаті чого товариству
донараховано податку на додану
вартість на загальну суму 9428 грн., в
тому числі за липень 2013 року - на суму 9428
грн.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства (пункт 1.1.
статті 1 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181. пункту 14.1.
статті 14 ПК України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201
вказаного Кодексу податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до пункту 201.4.
статті 201 ПК України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Відповідно до п.198.6. статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Матеріалами справи підтверджено, що 01
лютого 2013 року між позивачем (покупець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комп'ютерний центр
Лімітед" (постачальник) укладено
договір поставки №1096 А/01 (а.с.22-26), за
умовами якого постачальник
зобов'язується поставити і передати на
умовах даного договору товар у
власність покупця, а покупець прийняти
та оплатити на умовах і у порядку,
визначених договором, товар в
асортименті, кількості та за цінами,
погодженими сторонами та зазначеними у
документах (накладних, деклараціях і
т.д.), що підтверджують факт отримання
товару і являються невід'ємною
частиною договору.

В підтвердження реальності здійснення
господарських операцій позивачем
надані суду видаткові накладні
(а.с.49-55), податкові накладні (а.с.56-62),
платіжні доручення (а.с.81-87),
оборотно-сальдову відомість, картку
рахунку 631 за липень 2013 року.

Посилання відповідача на те, що надані
видаткові накладні ТОВ "Комп'ютерний
центр Лімітед" не містять суми ПДВ,
нараховану на вартість придбаної
комп'ютерної техніки є безпідставним,
оскільки зазначені ревізором накладні
(а.с.15) містять суми ПДВ (а.с.49-55).

Всі документи складені належним чином,
відповідно до вимог ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Крім того, сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Договір, укладений між позивачем та ТОВ
"Комп'ютерний центр Лімітед",
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
не містить положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства або
інтересам сторін, а волевиявлення
сторін правочину є вільним і
відповідає їхній внутрішній волі, що
відповідає загальним вимогам,
встановленим ст.203 ЦК України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано доказів щодо
умислу укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами,
відповідно до вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та ПК України, які
є підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Використання позивачем придбаних
товарів у господарський діяльності
підтверджується копіями податкових
накладних (а.с.88-94) та видаткових
накладних (а.с.95-101).

Висновок контролюючого органу про те,
що відсутність товарно-транспортних
накладних, подорожніх листів,
прибуткових ордерів, актів
приймання-передачі товару не дає
можливості підтвердити факт придбання
товариством товарів від ТОВ
"Комп'ютерний центр Лімітед", а саме
комп'ютерної техніки на загальну суму
56565 грн. є безпідставним, виходячи з
такого.

Закон України "Про автомобільний
транспорт" від 05.04.2001 р. №2344-III, із
змінами і доповненнями, та Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджені
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 р. №363, із змінами і
доповненнями (далі - Правила),
визначають товарно-транспортну
накладну обов'язковим документом, що
повинен оформлюватися при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом.

Спільним наказом Міністерства
транспорту України та Міністерства
статистики України "Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля" від 29.12.1995р.
№488/346 затверджена типова форма
товарно-транспортної накладної. Проте,
даний документ не було внесено до
Державного реєстру
нормативно-правових актів, у зв'язку з
чим його норми носять лише
рекомендаційний характер.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 22.05.2006р. №493 було
виключено п.11.2 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.97р. №363, згідно якого
товарно-транспортні накладні і дорожні
листи вантажного автомобіля належать
до документів суворої звітності, які
виготовляються друкарським способом з
обліковою серією та номером.

А тому документи, що підтверджують факт
транспортування товару (подорожні
листи, товарно-транспортні накладні,
квитанції від перевізників) не є
первинними документами в розумінні ст.1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Крім того, як роз'яснило Міністерство
доходів і зборів України у листі від
19.09.2013 р. №11569/6/99-99-22-01-03-15/1128
"товарно-транспортна накладна не
міститься у переліку документів, які
дають право на формування податкового
кредиту".

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача щодо нереальності
господарських операцій є помилковими
та такими, що не підтверджуються
обставинами справи.

Згідно із частиною 2 статтею 61
Конституції України, норми якої є
нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством (ч.1 ст.19
Конституції України).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що реальне здійснення
господарських операцій, використання
придбаного товару в оприбуткованих
операціях, наявність первинних
документів, в тому числі виданих
зареєстрованим платником податку на
додану вартість податкових накладних,
надавало позивачу право на формування
податкового кредиту. Позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит на підставі податкових
накладних по господарським операціям з
ТОВ "Комп'ютерний центр Лімітед" та на
підставі норм Податкового кодексу
України, відтак, нарахування
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість товариству з підстав
наведених контролюючим органом є
неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що податкове
повідомлення-рішення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 24.10.2013 р.
№ прийняте з порушенням норм
податкового законодавства.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Новоград-Волинської об'єднаної
державної Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "06" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "20" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компхелп"
вул. 50 років Жовтня, буд.
83,Новоград-Волинський,Житомирська
область,11700

3- відповідачу/відповідачам:
Новоград-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Житомирської
області вул. Ушакова,
3,Новоград-Волинський,Житомирська
область,11702

4 - представнику позивача Середа О.П.
вул.Долинна,10, м.Київ, 03061 - ,