Справа № 812/2026/14
Суддя: О.В. Ципко
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2026/14

о 16 год. 35 хв.

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді: Ципко О.В.

за участю секретаря: Гаркуші
Ю.О.

представників позивача
Морозова П.В. (довіреність від 04.07.2013
№1/9/10)

представника відповідача
Корчевного А.В. (свідоцтво від 01.12.2010 №
3676),

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за поданням Антрацитівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
приватного акціонерного товариства
«Поіск, А.С.» про зупинення видаткових
операцій на рахунках платника
податків,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2014 року в провадження
Луганського окружного
адміністративного суду надійшло
подання Антрацитівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до приватного
акціонерного товариства «Поіск, А.С.»
про зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків.

В обґрунтування подання заявником
зазначено, що ПрАТ «Поіск, А.С.»
зареєстровано як юридична особа
Антрацитівською районною державною
адміністрацією Луганської області
04.06.2004, номер запису 1 000270 та
перебуває на податковому обліку в
Антрацитівській ОДПІ.

Внаслідок несплати узгодженого
податкового зобов'язання
Антрацитівською ОДПІ 11.09.2013 виставлено
податкову вимогу №36-15, яку отримав
уповноважений представник
підприємства.

З метою забезпечення виконання
платником податків своїх зобов'язань,
07.02.2014 податковою інспекцією було
прийнято рішення № 315/10/25 про
здійснення опису майна відповідача у
податкову заставу.

21.03.2014 податковий керуючий Удовенко М.О.
прибув за юридичною адресою
відповідача для проведення опису майна
в податкову заставу. Проте
представники ПрАТ «Поіск, А.С.»
відмовились допустити податкового
керуючого для здійснення опису майна у
податкову заставу та надати документи,
необхідні для опису.

На підставі вищевикладеного, позивач
просить зупинити видаткові операції на
рахунках ПрАТ «Поіск, А.С.» шляхом
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, крім операцій з
видачі заробітної плати та сплати
податків, зборів, єдиного внеску, а
також визначених контролюючим органом
грошових зобов'язань платника
податків, погашення податкового боргу.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи, викладені в
поданні, просив задовольнити подання в
повному обсязі, додатково зазначив, що
податковий керуючий діяв в межах
Закону та наданих йому повноважень.
21.03.2014 року відбулась, на думку
представника позивача, подія, а саме не
допуск податкового керуючого до складу
для огляду майна, засвідчення його в
наявності, крім того, не надання
бухгалтерської документації для
підтвердження права власності на
вказане у переліку майна та не надані
документи про наявні активи
підприємства для подальшого
здійснення опису майна на суму
податкового боргу, що виник на момент
складання акту. Такі дії відповідача,
представник позивача вважає
незаконними та такими, що
перешкоджають виконанню своїх
обов'язків податковим керуючим.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав позовні вимоги та
пояснив, що, на його думку, факту
відмови податковому керуючому у
здійсненні опису майна у податкову
заставу 21.03.2014 року не було, посадові
особи підприємства не чинили перешкод
податковому керуючому, податкова
заборгованість виникла не з вини
підприємства, проти наданого
підприємством переліку майна
податкова не заперечувала. Представник
відповідача вважає, що причини для
складання акту відмови виникли у
податкового керуючого 18.03.2014 року, коли
він вперше прибув за адресою
підприємства та через відсутність
керівництва не здійснив опис майна.
Просив суд відмовити в задоволенні
вимог подання в повному обсязі та
винести законне рішення на користь
платника податків.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, допитавши свідка, розглянувши
справу в межах заявлених позовних
вимог і наданих сторонами доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до
наступного.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідач приватне акціонерне
товариство «Поіск, А.С.» зареєстровано
як юридична особа Антрацитівською
районною державною адміністрацією
Луганської області 04.06.2004, номер запису
1 000270 (а. с. 17), про що внесено
запис до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України (а.
с. 13).

Згідно довідки № 266 від 17.06.2009
підприємство перебуває на податковому
обліку в Антрацитівській ОДПІ з 21.01.1992
за №92/01-1-232 (а. с. 12).

Станом на 21.03.2014 податкова
заборгованість відповідача складає 144
634,41 грн., з яких авансові внески з
податку на прибуток - 13 242,81 грн., плата
за землю - 9026,81 грн., податок на додану
вартість - 122 363,92 грн., екологічний
податок - 0,87 грн., що підтверджується
довідкою про заборгованість до бюджету
(а. с. 10).

З метою погашення податкового
зобов'язання, Антрацитівською ОДПІ на
адресу відповідача була направлена
податкова вимога від 11.09.2013 №36-15 (а. с. 9),
яка була отримана посадовою особою
підприємства 11.09.2013, що підтверджується
поштовим повідомленням про отримання
(а. с. 9).

У зв'язку з тим, що зазначені вище
заходи не призвели до позитивних
результатів, сума боргу в
добровільному порядку відповідачем
сплачена не була, 07.02.2014 начальником
Антрацитівської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганській
області було прийнято рішення про опис
майна боржника у податкову заставу (а.
с. 6). Наказом № 44 від 08.02.2014 податковими
керуючими призначено Удовенка М.О. та
Бухорського К.П. (а. с. 7).

Права органів державної податкової
служби визначені у статті 20
Податкового кодексу України.

Так, згідно підпункту 20.1.16. пункту 20.1.
статті 20 Податкового кодексу України,
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду, у разі
якщо платник податків перешкоджає
виконанню податковим керуючим
повноважень, визначених цим Кодексом,
щодо зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків шляхом
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, та зобов'язання
такого платника податків виконати
законні вимоги податкового керуючого,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.2. статті 87
Податкового кодексу України, джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

З метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу
(пункт 88.1 статті 88 Податкового кодексу
України).

Пунктом 89.1 статті 89 Податкового
кодексу України визначено, що право
податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку та у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

За приписами пункту 91.3 статті 91
Податкового кодексу України,
податковий керуючий описує майно
платника податків, що має податковий
борг, в податкову заставу, здійснює
перевірку стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі,
проводить опис майна, на яке
поширюється право податкової застави,
для його продажу у випадках,
передбачених цим Кодексом, одержує від
боржника інформацію про операції із
заставленим майном, а в разі його
відчуження без згоди органу державної
податкової служби (за умови, коли
наявність такої згоди має бути
обов'язковою згідно з вимогами цього
Кодексу) вимагає пояснення від
платника податків або його службових
(посадових) осіб. У разі продажу в
рахунок погашення податкового боргу
майна платника податків, на яке
поширюється право податкової застави,
податковий керуючий має право
отримувати від такого платника
податків документи, що засвідчують
право власності на зазначене майно.

Крім того, відповідно до пункту 91.4
статті 91 Податкового кодексу України у
разі якщо платник податків, що має
податковий борг, перешкоджає виконанню
податковим керуючим повноважень,
визначених цим Кодексом, такий
податковий керуючий складає акт про
перешкоджання платником податків
виконанню таких повноважень у порядку
та за формою, що встановлюються
центральним органом державної
податкової служби. Орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків та
зобов'язання такого платника податків
виконати законні вимог и податкового
керуючого, передбачені цим Кодексом.

Також, пунктом 89.4 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо платник податків не допускає
податкового керуючого для здійснення
опису майна такого платника податків у
податкову заставу та/або не подає
документів, необхідних для такого
опису, податковий керуючий складає акт
відмови платника податків від опису
майна у податкову заставу. Орган
державної податкової служби
звертається до суду щодо зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податків, заборону відчуження
таким платником податків майна та
зобов'язання такого платника податків
допустити податкового керуючого для
опису майна у податкову заставу.

З аналізу вищевказаних норм
вбачається, що законодавцем
встановлено дві підстави для складання
податковим керуючим акту відмови
платника податків від опису майна
податкову заставу та акту про
перешкоджання платником податків
виконанню повноважень податкового
керуючого.

Суд зауважує, що вказані підстави
можуть існувати одночасно або окремо і
для складання вказаного акту або
звернення до суду із відповідним
позовом достатньо наявності хоча б
однієї з них.

З аналізу норм Податкового кодексу
України вбачається, що зупинення
видаткових операцій платника податку є
виключним засобом забезпечення
виконання обов'язків податковим
керуючим щодо опису майна такого
платника у податкову заставу з метою
забезпечення погашення податкового
боргу в повному обсязі.

Слід зазначити, що у відповідності до
пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу
України, зупинення видаткових операцій
на рахунках платника податків та
заборона відчуження таким платником
податків майна діють до дня складення
акта опису майна платника податків у
податкову заставу податковим керуючим
або акта про відсутність майна, що може
бути описано у податкову заставу, або
погашення податкового боргу в повному
обсязі. Податковий керуючий не пізніше
робочого дня, що настає за днем
складення зазначених у цьому пункті
актів, зобов'язаний надіслати банкам та
іншим фінансовим установам, а також
платнику податків рішення про
складення таких актів, яке є підставою
для поновлення видаткових операцій та
скасування заборони на відчуження
майна.

При цьому, згідно абзаців 2, 3 пункту 91.4
статті 91 Податкового кодексу України,
строк, на який можуть бути зупинені
видаткові операції, визначається
судом, але не більше двох місяців.
Зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків може бути
достроково скасовано за рішенням
податкового керуючого або суду.

Судом встановлено, що листом від 08.02.2014
№842/10/25 Антрацитівська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганській
області повідомила відповідача про
наявність суми боргу у розмірі 124 345,80
грн. станом на 08.02.2014 та у відповідності
із ст.20, 89 Податкового кодексу України
просили надати до 12.02.2014 перелік
активів підприємства, із стислим
описом відповідних характеристик, що
значиться на балансі із вказівкою
залишкової (балансової) вартості для
подальшого опису в податкову заставу
(а.с.32). Зазначений лист був отриманий
підприємством 11.02.2014.

05.03.2014, із порушенням строку,
встановлено для надання витребуваних
податковим органом документів,
відповідач надав перелік, який містить
найменування товару, кількість та
вартість. Загальна сума перелічених
товарів складає 124 433,69 грн. (а.с.35-36).
Перелік був отриманий податковою
інспекцією 14.03.2014, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.37).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
показав, що 18.03.2012 податковий керуючий
Удовенко М.О. прибув за юридичною ПрАТ
«Поіск, А.С.», однак через відсутність
керівництва на підприємстві у
телефонному режимі узгодив іншу дату з
метою складання акту опису майна, а
саме 21.03.2014.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.03.2014 податковим керуючим Удовенко М.О.
було здійснено вихід на ПрАТ «Поіск,
А.С.» за юридичною адресою для
здійснення опису майна платника
податків у податкову заставу. Прибувши
на підприємство, податковим керуючим
було пред'явлено наказ про призначення
податкових керуючих №44 від 08.02.2014 та
службове посвідчення. Податковим
керуючим Удовенко М.О. складено акт
відмови платника податків від опису
майна у податкову заставу від 21.03.2014
№2427/10/25, який був підписаний ним та, як
зазначив Удовенко М.О. в судовому
засіданні та не спростовано
представником відповідача,
співробітником Антрацитівської ОДПІ
Яцків К.М. (а. с. 8).

Факт не допуску податкового керуючого
Удовенко М.О. представником
відповідача в судовому засіданні
заперечувався.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
показав, що податковий керуючий прибув
на підприємство та він в своєму
кабінеті пропонував скласти акт опису
майна за наявним переліком від 05.03.2014,
але Удовенко М.О. відмовився його
складати.

Представник позивача Удовенко М.О. в
судовому засіданні пояснив, що на його
вимогу не були надані ані документи, що
підтверджують право власності
підприємства на вказане майно, ані
відомості по активам підприємства, ані
інших бухгалтерських документів, з
яких можливо було б встановити
податковому керуючому майно, яке
знаходиться на балансі підприємства.

Факт ненадання зазначених документів
не був спростований в судовому
засіданні.

Судом встановлено, що станом на 08.02.2014
сума податкового боргу підприємства
складала 124 345,80 грн., в тому числі
податок на прибуток - 8875,65 грн.,
земельний податок - 9026,90 грн., податок на
додану вартість - 106 443,19 грн.

Станом на 21.03.2014 (на момент відмови
платника податків від опису майна у
податкову заставу) цей борг збільшився
до 144 634,41 грн. та складається з
авансових внесків з податку на
прибуток - 13 242,81 грн., плати за землю -
9026,81 грн., податку на додану вартість - 122
363,92 грн., екологічного податку - 0,87 грн.,
що підтверджується довідкою від 21.03.2014
№2437/10/25-105 (а.с.10).

Виходячи з вказаних фактів, твердження
представника відповідача про надання
переліку майна для внесення у
податкову заставу, який перебільшує
суму податкової заборгованості, суд
вважає хибними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
чинним законодавством не передбачено
обов'язок податкового керуючого
описати лише те майно, яке визначив
платник податків самостійно, оскільки
у п.89.2 ст.89 Податкового кодексу України
зазначено, що право податкової застави
поширюється на будь-яке майно платника
податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні), включаючи те,
на яке він у майбутньому набуде права
власності.

Наявні в матеріалах справи доповідні
записки працівників підприємства:
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд оцінює
критично та не бере до уваги, оскільки
викладені в них факти стосуються подій,
що відбувались раніше - 18.03.2014 року та не
мають відношення до подій 21.03.2014 року
(а.с. 40-42).

Відповідно до п. 91.4 ст.91 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податків, що має податковий борг,
перешкоджає виконанню податковим
керуючим повноважень, визначених цим
Кодексом, такий податковий керуючий
складає акт про перешкоджання
платником податків виконанню таких
повноважень у порядку та за формою, що
встановлюються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду
щодо зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків та
зобов'язання такого платника податків
виконати законні вимоги податкового
керуючого, передбачені цим Кодексом.
Строк, на який можуть бути зупинені
видаткові операції, визначається
судом, але не більше двох місяців.

На підставі вищенаведеного та
враховуючи те, що відповідач має
податковий борг, в порушення норм п. 89.4
ст. 89 Податкового кодексу України на
вимогу податкового керуючого не надав
для візуального контролю майно,
вказане у переліку від 05.03.2014, не надав
документального підтвердження права
власності на вказане майно та інші
активи підприємства, не подав
документи, необхідних для такого опису
та відповідачем не надано жодних
доказів, які б спростовували доводи
позивача, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
зупинення видаткових операцій на
рахунках ПАТ «Поіск, А.С.» та вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, ст. ст. 2, 17, 94,
158- 163, 167, 183-3, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Антрацитівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до приватного
акціонерного товариства «Поіск, А.С.»
про зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків
задовольнити у повному обсязі.

Зупинити строком на два місяця
видаткові операції на рахунках ПрАТ
«Поіск, А.С.» (юридична адреса: 94611,
Луганська обл., м. Антрацит, вул.
Комунальна, 1, ід.код. 13391485) шляхом
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, крім операцій з
видачі заробітної плати та сплати
податків, зборів, єдиного внеску, а
також визначених контролюючим органом
грошових зобов'язань платника
податків, погашення податкового боргу.

У відповідності з частиною 7 статті 183-3
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.В. Ципко