Справа № 826/20139/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2014 року 10:48
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О., при
секретарі судового засідання
Самаренко Х.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Центр безпеки на
транспорті»доДержавної податкової
інспекції у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києвіпровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.02.2013 р. № 000070227, податкової вимоги від
28.08.2013 р. № 193-22,
за участю представників сторін:
від позивача: Лопатко В.В., Андрійчук
від відповідача: Титаренко Т.А.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 12 березня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр безпеки на
транспорті» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів м. Києва від 06.02.2013
р. № 000070227 на суму 98 095,00 грн.;

- визнати протиправною та
скасувати податкову вимогу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів м. Києва від 28.08.2013
р. № 193-22 на суму 98 095,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві на підставі незаконних
висновків акту перевірки від 16.01.2013 р. №
141/22.7/35524836 щодо порушення позивачем
приписів податкового законодавства
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 06.02.2013 р. №
000070227, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 98 095,00
грн.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначили, що висновки,
викладені в акті є суб'єктивною думкою
відповідача, не підтверджуються
належними доказами, а тому є
протиправними.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та зазначив, що первинні
документа позивача та його контрагента
ТОВ «ТД «Агросвіт 3000» укладені
всупереч вимогам діючого
законодавства України, в зв'язку з чим
не має можливості підтвердити факт
здійснення господарських операцій.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі м. Києва ДПС
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Центр безпеки
на транспорті» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість за період з
23.10.2007 р. по 30.11.2012 р. та податку на
прибуток за період з 23.10.2007 р. по 30.09.2012 р.
при взаємовідносинах з ТОВ «Торговий
дім «Агросвіт 3000».

Перевіркою встановлено порушення:

1. п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
до сплати на суму 85 299,00 грн., в тому
числі по періодах:

- за червень 2011 р. на суму 5950,00 грн.;

- за серпень 2011 р. на суму 19 883,00 грн.;

- за вересень 2011 р. на суму 16 050,00
грн.;

- за жовтень 2011 р. на суму 13 333,00
грн.;

- за листопад 2011 р. на суму 30 083,00
грн.

2. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму 98
095,00 грн., в тому числі по періодах:

- ІІ квартал 2011 р. - 6843,00 грн.;

- ІІ-ІІІ квартал 2011 р. - 48 166,00 грн.;

- ІІ-ІV квартал 2011 р. - 98 095,00 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 16.01.2013 р. № 141/22.7/35524836 та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
06.02.2013 р. № 000070227, яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 98 095,00 грн.

Враховуючи наявність податкового
боргу у позивача у розмірі 98 095,00 грн.,
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі м. Києва ДПС
складено та направлено 03.09.2013 р.
позивачу податкову вимогу форми «ю»,
отриману уповноваженим представником
позивача 06.09.2013 р.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням від 06.02.2013 р. №
000070227 та винесеною податковою вимогою,
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом за захистом своїх порушених
прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, визначено, що витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України прибуток
із джерелом походження з України та за
її межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138. 1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають,
зокрема собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України, визначено, що
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку не
враховуються при визначенні
оподаткованого прибутку.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр безпеки на
транспорті» зареєстровано
Солом'янською районною у м. Києві
державною адміністрацією. Основним
видом діяльності, згідно довідки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України, є
інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту.

1. Як вбачається з матеріалів справи,
між позивачем (Виконавець) та ТОВ
«Торговий дім «Агросвіт 3000» (Замовник)
укладено договір про надання послуг №
01/08-11 від 01.08.2011 р., відповідно до умов
якого, Замовник доручає та оплачує, а
Виконавець бере на себе зобов'язання
надати послуги з розробки текстових
завдань для фахівців і керівного
складу підприємств морського
транспорту, що проходять спеціальне
навчання з питань перевезення
небезпечних вантажів, та надання
консультацій і пропозицій щодо
розроблення навчальних планів та
програм курсу спеціального навчання
суб'єктів перевезення небезпечних
вантажів морським транспортом; з
розробки слайдів на тему «Укладання та
розміщення вантажів на судні (клас 1)», а
Замовник зобов'язується прийти вказану
послугу та оплатити її.

На підтвердження виконання зобов'язань
за договором позивачем надано акт
передання-прийняття послуг № б/н від
31.08.2011 р.

2. Між позивачем (Замовник) та ТОВ
«Торговий дім «Агросвіт 3000»
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг № 12/07-11 від 12.07.2011 р.,
відповідно до умов якого, Виконавець
бере на себе зобов'язання надавати
Замовнику за плату послуги щодо
розробки та провадження системи
менеджменту відповідно до міжнародних
стандартів ISO 9001-2008, в тому числі
розробити для Замовника необхідні
внутрішні документи згідно додатку № 1
до цього договору, а Замовник
зобов'язується прийняти їх та оплатити.

На підтвердження виконання договору
позивачем надано акт
передання-прийняття послуг від 30.08.2011 р.

3. Між позивачем (Замовник) та ТОВ
«Торговий дім «Агросвіт 3000»
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг № 20/09-11 від 20.09.2011 р.,
відповідно до умов якого, Замовник
доручає та оплачує, а Виконавець бере
на себе зобов'язання надати послуги з
розробки текстових завдань (білети) для
робітничого складу підприємств
морського транспорту, що проходять
спеціальне навчання з питань
перевезення небезпечних вантажів,
необхідних Замовнику для здійснення
такого навчання суб'єктів перевезення
небезпечних вантажів та надання
консультацій і пропозицій щодо
розроблення навчальних планів та
програми курсу спеціального навчання
суб'єктів перевезення небезпечних
вантажів морським транспортом; з
розробки слайдів на тему: «Укладання та
розміщення вантажів на судні», а
Замовник зобов'язується прийняти
вказану послугу та оплатити її.

На підтвердження виконання договору
позивачем надано акт
передання-прийняття послуг від 26.10.2011 р.

4. Між позивачем (Замовник) та ТОВ
«Торговий дім «Агросвіт 3000»
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг № 03/10-11 від 03.10.2011 р.,
відповідно до умов якого, Замовник
доручає та оплачує, а Виконавець бере
на себе зобов'язання надати послуги: з
розробки довідника «Номенклатура
небезпечних вантажів», з розробки
вимог до контейнерів, їх завантаження і
перевезення в них небезпечних
вантажів, а Замовник зобов'язується
прийняти вказану послугу та оплатити
її.

На підтвердження виконання договору
позивачем надано акти
передання-прийняття послуг від 30.11.2011 р.

5. Між позивачем (Замовник) та ТОВ
«Торговий дім «Агросвіт 3000»
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг укладено договір про
надання послуг № 02/06-11 від 02.06.2011 р.,
відповідно до умов якого, Замовник
доручає та оплачує, а Виконавець бере
на себе зобов'язання надати послугу з
розробки контрольних питань за темами
для проведення іспитів робітників
(складач поїздів, оператор поста
централізації; регулювальник
швидкості руху вагонів; сигналіст;
черговий стрілочного поста) необхідних
Замовнику для здійснення спеціального
навчання суб'єктів перевезення
небезпечних вантажів та надання
консультацій і пропозицій щодо
розроблення навчальних планів та
програм курсу спеціального навчання
суб'єктів перевезення небезпечних
вантажів, а Замовник зобов'язується
прийняти вказану послугу та оплатити
її.

На підтвердження виконання договору
позивачем надано акти
передання-прийняття послуг від 29.06.2011 р.

Податкові зобов'язання відображено
позивачем в податкових накладних: від
29.06.2011 р. № 33, від 30.11.2011 р. № 71, від 30.08.2011
р. № 72, від 25.11.2011 р. № 73, від 31.08.2011 р. №
76, від 31.10.2011 р. № 137, від 29.09.2011 р. № 149.

На підтвердження розрахунків
позивачем надано банківські виписки та
платіжні доручення (а.с.101-111 Том І).

Також на підтвердження виконання робіт
позивачем надано, розроблені ТОВ
«Центр безпеки на транспорті», тестові
завдання, контрольні питання для
проведення іспитів робітників (складач
поїздів, оператор поста централізації,
регулювальник швидкості руху вагонів,
сигналіст, черговий стрілочного поста),
принципи ідентифікації небезпечних
вантажів, укладка та розміщення
вантажів на судні, методику
коригувальних дій, номенклатуру
небезпечних вантажів, тестові завдання
для фахівців і керівного складу
підприємств морського транспорту тощо.

Натомість висновки податкового органу
щодо порушення позивачем приписів
податкового законодавства зроблені з
огляду на протокол допиту свідка
ОСОБА_4- директора ТОВ «ТД «Агросвіт 3000»
від 31.05.2012 р., з якого вбачається, що вона
документів ніяких не підписувала, до
господарської діяльності товариства
не має ніякого відношення, тобто
фактичного надання послуг
підприємством не було.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
валові витрати можуть бути
підтверджені лише тими документами,
які свідчать про реальність виконання
договору, зміст, обсяг наданих послуг
та їх вартість.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд не може погодитись з
доводами позивача та критично
ставиться до наданих позивачем
первинних документів бухгалтерського
обліку, підтверджуючих здійснення
господарських операцій з вказаними
контрагентами, з огляду на
нижченаведене.

В даній справі судом встановлено, що
господарські операції за період з
23.10.2007 р. по 30.09.2012 р. не підтверджуються
з урахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів та іншого
майна, які економічно необхідні для
здійснення даних господарських
операцій.

Суд зазначає, що витрати визнаються
лише в тому випадку, якщо вони фактично
понесені (оплачені), а не тільки
нараховані.

Проаналізувавши первинні документи
позивача, суд звертає увагу, що об'єкти
оподаткування, що були включені
позивачем до складу валових витрат не
підтверджується первинними
документами, оскільки позивачем не
надано документів на підтвердження
наявності відповідного
кваліфікованого персоналу на
розроблення спеціальних тестових
завдань та документів.

Крім того, з актів виконаних робіт не
можливо встановити термін виконання
робіт, кількість працівників, які
проводили відповідні роботи, кошторис
робіт, обсяги виконаних робіт, зокрема
більшість актів не містять печаток
контрагента позивача.

Водночас розроблена документація
(тестові завдання, методика
коригувальних дій, номенклатура
небезпечних вантажів тощо) не містять
відмітки про її затвердження
замовником, зокрема, дані документи не
містять посилань на договори, на
підставі яких вони розроблялись, а
відповідно не можливо встановити їх
зв'язок до укладених договорів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що вартість робіт, визначена
в договорах, не відповідає обсягам
виконаних робіт.

Отже, суд приходить до висновку, що
надані позивачем первинні документи
(договори, акти приймання-передачі
виконаних робіт (надання послуг),
тестові завдання складені всупереч
вимогам чинного законодавства, носять
неповний та суперечливий характер та
не дають підстав дійти до висновку, що
господарські операції мали місце. В
зв'язку з зазначеним, суд погоджується
з висновком податкового органу про
неможливість підтвердження витрат.

Наведені у сукупності обставини та
досліджені судом документальні докази,
суд вважає достатніми для висновку про
те, що господарські операції з надання
послуг та виконання робіт фактично не
мали реального характеру, замовлення
та виконання робіт оформлені лише
документально та не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені укладеними договорами.

Тому наявність у позивача необхідних
документів, які відповідно до
Податкового кодексу України є
підставою для віднесення певних сум до
валових витрат сама по собі не є
підставою для їх включення до складу
валових витрат, оскільки судом
встановлено, що господарських
правовідносин у дійсності не було.

Отже, із наданих позивачем документів
не можливо встановити зв'язок між його
господарською діяльністю, придбанням
послуг та їх реалізацією, руху активів,
а відтак позивач не довів, що його дії
по формуванню валових витрат є
правомірними.

У зв'язку з вищенаведеним, суд
приходить до висновку про відсутність
сукупності умов, обставин та підстав з
якими Податковий кодекс України у
взаємозв'язку з положеннями Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
пов'язують виникнення у позивача права
на спірні суми валових витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується із висновком податкового
органу про те, що в порушення пп. 134.1.1 п.
134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України
ТОВ «Центр безпеки на транспорті»
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 98 095,00
грн.

Враховуючи те, що судом не встановлено
підстав для скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.02.2013 р. №
000070227, відповідно, відсутні підстави
для задоволення даних позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, у суду також
відсутні правові підстави для
скасування податкової вимоги
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів м.
Києва від 28.08.2013 р. № 193-22 на суму 98 095,00
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано
достатні докази, які свідчать, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення та податкова
вимога прийняті в межах повноважень
податкового органу та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, обґрунтовано та правомірно. В
той же час, позивач не довів обставин в
обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з
чим суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр безпеки на
транспорті» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 17.03.2014
р.