Справа № 22-а-3660/09(14/4185-а)
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
22-а-3660/09(14/4185-а)( у 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарттрейд» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Стронг» на постанову Господарського
суду Черкаської області від 06 вересня
2007 року у справі за позовом Державної
податкової інспекції у
Христинівському районі Черкаської
області до Відкритого акціонерного
товариства «Машинобудівельний завод
«Прогрес», третя особа: Державний
реєстратор Христинівської районної
державної адміністрації Черкаської
області про припинення юридичної
особи, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2007 року, позивач звернувся до
Господарського суду Черкаської
області з позовом до Відкритого
акціонерного товариства
«Машинобудівельний завод «Прогрес»,
третя особа: Державний реєстратор
Христинівської районної державної
адміністрації Черкаської області про
припинення юридичної особи.

Постановою Господарського суду
Черкаської області від 06 вересня 2007
року позов задоволено повністю.
Припинено юридичну особу ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес».
Стягнуто з ВАТ «Машинобудівний завод
«Прогрес» в доход Державного бюджету
України 3,40 грн. державного мита.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ТОВ «Стандарттрейд», ТОВ
«Стронг» подали апеляційні скарги, в
яких просили скасувати незаконну, на їх
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
позові.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2010 року постанову Господарського суду
Черкаської області від 06 вересня 2007
року скасовано. Постановлено нову
постанову, якою в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав касаційну
скаргу, в якій просив скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 січня 2014 року касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Христинівському районі Черкаської
області задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2010 року скасовано, а справу направлено
на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва серії А00 №947057 ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес» було
зареєстроване як юридична особа 12
липня 2005 року, а з 15липня 2005 року було
взяте на облік як платник податку у ДПІ
у Христинівському районі Черкаської
області, що підтверджується довідкою
про взяття на облік від 15 серпня 2007 року
№19.

Відповідно до статуту ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес»,
свідоцтва про державну реєстрацію та
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
товариства є: 20022, Черкаська обл.,
Христинівський р-н, с.м.т. Верхнячка,
вул.Загородня, буд. 1.

Згідно довідки ДПІ у Христинівському
районі Черкаської області №6593 від 15
серпня 2007 року остання податкова
звітність, а саме - декларація з податку
на прибуток підприємства за 1 півріччя
2006 року була подана ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес» 24
липня 2006 року. При цьому, згідно довідки
за вих. №354 станом на 15 серпня 2007 року
ВАТ «Машинобудівний завод «Прогрес» не
має податкової заборгованості.

28 листопада 2006 року Уманською ОДПІ було
складено акт про незнаходження ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес» за
юридичною адресою, якою є: Черкаська
обл., с.м.т. Верхнячка, вул.Загородня,
буд.1, а 29 листопада 2006 року ДПІ у
Христинівському районі Черкаської
області було направлено повідомлення
(за формою № 18-ОПП) про відсутність ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес» за
місцезнаходженням.

19 червня 2007 року до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців був внесений запис № 6
про відсутність ВАТ «Машинобудівний
завод «Прогрес» за місцезнаходженням:
20022, Черкаська обл., Христинівський р-н,
с.м.т.Верхнячка, вул.Загородня, буд.1.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
систему оподаткування", положень
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", відповідач зобов'язаний
подавати до органів державної
податкової служби та інших
контролюючих органів податкові
декларації та розрахунки (далі -
податкові декларації) у строки
встановлені законодавством, на
підставі яких здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Однак, з 24.07.2006 року відповідач такі
документи до органів державної
податкової служби не подавав, що
підтверджується довідкою позивача та
податковою декларацією.

Неподання відповідачем протягом року
до органів державної податкової служби
передбачених чинним законодавством
документів фінансової звітності та
податкових декларацій відповідно до
ст. 38 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб
осіб-підприємців" є підставою для
постановления судового рішення про
припинення юридичної особи за позовом
органів державної податкової служби (
п. 17 ст. 11 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні").

Відповідно до положень частини 1 статті
185 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні
права, свободи, інтереси чи обов'язки,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку постанови суду першої
інстанції повністю або частково, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Отже, право на захист можна визначити
як надану правомочній особі можливість
застосування заходів правоохоронного
характеру для відновлення її порушених
прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним
суб'єктивним правом, яке з'являється у
власника прав лише в момент їх
порушення або оспорювання і
реалізується в межах охоронюваних
правовідносин, які виникли при цьому.

Таким чином, об'єктом захисту в
адміністративному судочинстві є
порушені суб'єктом владних повноважень
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб.

У Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004
Конституційний Суд України
розтлумачив, що поняття «охоронюваний
законом інтерес», що вживається в
частині 1 статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
«права», треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стандарттрейд» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгова
компанія «Стронг» - залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Черкаської
області від 06 вересня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 01
квітня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 27
березня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Твердохліб В.А.

Троян Н.М.