Справа № 815/1159/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1159/13-а

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Колесниченко О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Київського районного відділу в м. Одесі
ГУ ДМС України в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київського
районного відділу в м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області про
визначення нечинним рішення від 29.08.2012
року № 12/149 та № 12/148 та зобов'язання
зареєструвати за місцем проживання, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулись з вищевказаним
адміністративним позовом.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано нечинними рішення від 29.08.2012
року № 12/149 та № 12/148 начальника
Київського районного відділу в м. Одесі
ГУ ДМС України в Одеській області
Романовської Д.П. про відмову у
реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по місцю
проживання.

Зобов'язано Київський районний відділ
в м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області зареєструвати ОСОБА_1 за місцем
проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Київський районний відділ
в м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області зареєструвати ОСОБА_2 за місцем
проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даною постановою
суду Київський районний відділ в м.
Одесі ГУ ДМС України в Одеській області
подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить садовий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
садовий будинок.

ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 звернулися
до Київського районного відділу в м.
Одесі ГУ ДМС України в Одеській області
із заявами про реєстрацію їх за місцем
проживання за адресою: АДРЕСА_1 в
садовому будинку, на що їм листами від
29.08.2012 року № 12/149 та № 12/148 було
відмовлено.

Свою відмову відповідач - Київський
районний відділу в м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області, мотивував
тим, що реєстрація по садових будинках
не можлива, так як садовий будинок не
призначений для постійного проживання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ніяких обмежень щодо проживання
фізичної особи у садовому будинку
вказаною статтею не встановлено, так як
і не встановлено обмежень щодо
реєстрації місця проживання у садовому
будинку.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Цивільного кодексу
України.

За змістом ч.1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, і
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Ніяких обмежень щодо проживання
фізичної особи у садовому будинку
вказаною статтею не встановлено, так як
і не встановлено обмежень щодо
реєстрації місця проживання у садовому
будинку. Перелік приміщень, придатних
для проживання в них, не є вичерпним.

Водночас, ст.ст. 379, 380 ЦК України
визначено, що житлом фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, призначені та придатні для
постійного проживання в них.

Житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

Як було встановлено в ході судового
розгляду, в садовому будинку що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,, є всі
умови для постійного проживання, що
підтверджується технічним паспортом
на садовий будинок, згідно з яким в домі
є котельна, душова, санвузол, коридори,
підвали, хол, вітальна та інш. В будинку
є газопостачання, водопостачання та
електроенергія, що підтверджується
копією робочого проекту
газопостачання, договором № 1/В/Т про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення, договором № 1/Є/Т від
11.12.2010 року про користування
електричною енергією.

Крім того, у відповідності до ст. 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» під поняттям
«місце проживання» розуміється
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, а під поняттям «реєстрація»
розуміється внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

На підставі ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання», для реєстрації
місця проживання особа подає письмову
заяву, два талони зняття з
реєстраційного обліку, паспорт,
квитанцію про сплату державного мита
до житлово-комунальної організації,
яка обслуговує територію, на якій
знаходиться будинок.

В ході судового розгляду було
встановлено, що позивачем було
виконано усі передбачені ст. 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання» вимоги
для реєстрації місця проживання.

Статтею 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
заява особи про реєстрацію місця
проживання є єдиною підставою для
реєстрації місця проживання особи.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» в
якій встановлено обмеження вільного
вибору місця проживання, не
встановлено обмеження щодо проживання
фізичних осіб у дачних будинках.

Спеціальним законом, який регламентує
порядок реєстрації фізичних осіб за
місцем їх перебування, або за місцем їх
проживання - Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст. 29 ЦК
України не встановлено жодних обмежень
щодо реєстрації постійного місця
проживання осіб, які проживають в д
садовому будинку.

Реєстрацію та зняття з реєстрації
місця проживання/перебування фізичних
осіб здійснюють територіальні
підрозділи Державної міграційної
служби України на підставі Положення
про Державну міграційну службу
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 405/2011, та згідно з положеннями Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» та постанови Кабінету
Міністрів України від 28 липня 2004 року №
985 «Про затвердження зразків
документів, необхідних для реєстрації
місця проживання в Україні».

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського
районного відділу в м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2013 року у справі № 815/1159/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і
підписання рішення суду - 24 березня 2014
року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян