Справа № 2а-70/12
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа
№ 123624/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.,

суддів
Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Галицького
районного суду від 14 червня 2012 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Львівської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення виконавчого
комітету №318 від 18 березня 2011 року -

В С Т А Н О
В И В:

16 вересня 2011 року ОСОБА_2 (далі -
Позивач, ОСОБА_2Р.) звернулася в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Львівської
міської ради (далі, Відповідач ЛМР), про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету №318 від 18
березня 2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
вказаним рішенням визначено розміри
прибудинкової території, зокрема, для
будинку АДРЕСА_1 в якому вона є. Вважає
рішення незаконним та таким, що порушує
її права, оскільки прийнято поза межами
компетенції та внаслідок прийняття
такого незаконно рішення збільшено
тариф на прибирання прибудинкової
території у зв'язку зі збільшенням її
площі. Просила визнати незаконним та
скасувати оскаржуване рішення.

Постановою суду першої інстанції, в
адміністративному позові ОСОБА_2, про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради №318 від 18
березня 2011 року «Про визначення
розмірів при будинкових територій»
відмовлено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила позивачка, подавши на неї
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну скаргу задовольнити,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги .

Апеляційні вимоги позивачка,
обґрунтовує посилаючись на неповне
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, а саме, щодо доказів
наявності землевпорядної документації
по кожному будинку щодо якого
оскаржуваним рішенням визначено
розмір прибудинкової території
відповідачем суду не надано і такі в
матеріалах справи відсутні.

В частині недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими
зазначає, що в порушення вимог п. 3 ч. 1
ст. 163 КАС України суд першої інстанції
в мотивувальній частині оскаржуваної
постанови не зазначає докази, які
стверджують встановлену ним обставину,
що оскаржуване рішення прийняте
виконавчим комітетом Львівської
міської ради з дотриманням порядку,
визначеного Положенням про виконавчий
комітет Львівської міської ради,
затвердженим ухвалою Львівської
міської ради № 975 від 21.06.2007р., та
Регламентом виконавчого комітету
Львівської міської ради, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради № 1438 від
26.12.2006р. (далі - Регламент).

У додатковому запереченні від 28.05.2012р.
№ 1104-вих-488 відповідач стверджує, що на
засіданні виконавчого комітету 18.03.2011р.
розглядався проект рішення «Про
визначення меж прибудинкових
територій». Порядком денним та
протоколом № 15 засідання виконкому від
18.03.2011р. зазначено, що по питанню про
визначення розмірів прибудинкових
територій доповідала директор
департаменту житлового господарства
Н.Павлюк. Текстом оскаржуваного
рішенням вказано, що заслухавши
інформацію голів районних
адміністрацій виконавчий комітет
вирішив визначити розміри
прибудинкових територій, для будинків,
які обслуговують львівські комунальні
підприємства житлового господарства,
хоча в переліку присутніх на засіданні
виконавчого комітету протоколом № 15
від 18.03.2011р. голів районних
адміністрацій не зазначено.

Щодо невідповідності висновків суду
обставинам справи зазначає, що суд
першої інстанції прийшов до
невідповідних висновків, що у зв'язку з
необхідністю затвердження тарифів на
послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій для кожного
будинку окремо оскаржуваним рішенням
визначено розміри прибудинкових
територій за багатоквартирними
житловими будинками, що обслуговуються
житлово-комунальними підприємствами і,
що рішення № 318 від 18.03.2012р. не є
підставою для встановлення, зміни чи
припинення права користування
відповідною земельною ділянкою.

В частині порушення вимог
матеріального та процесуального права.

Також апелянт зазначає, що судом першої
інстанції при розгляді справи не
застосовано норми ст.ст. 26, 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. 12 ЗК України в частині, що
до виключної компетенції міських рад
віднесено вирішення питань
регулювання земельних відносин та, що
до повноважень міських рад у галузі
земельних відносин належить
розпорядження землями територіальних
громад, надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності.

Саме Львівська міська рада, а не її
виконавчий комітет вправі своїм
рішенням визначати розміри земельних
ділянок на підставі затвердженої
землевпорядної документації.

Вважає,що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми п. п. 1 п.
«а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та ч.
1 ст. 10 Закону України «Про планування і
забудову територій».

Норма п. п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» визначає повноваження
виконавчих органів міських рад в
галузі житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
громадського харчування, транспорту і
зв'язку та у сфері надання та
споживання житлово-комунальних послуг
та не регулюють спірні правовідносини.

Оскаржуваним рішенням, що
стверджується з тексту самого рішення,
вирішено питання у сфері земельних
відносин, які відповідно до ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та ст. 12 Земельного кодексу
України відносяться до виключної
компетенції міських рад.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради «Про
визначення розмірів прибудинкових
територій» №318 від 18.03.2011 року (а.с.6-7)
визначено розміри прибудинкових
територій для будинків, які
обслуговують львівські комунальні
підприємства житлового господарства,
та, зокрема, встановлено, що розмір
прибудинкової території будинку №1 по
вул. Б. Антоненка - Давидовича, що
перебуває на обслуговуванні ЛКП
«Старий Сихів» становить 5006,6 кв. м.

Встановлено, що оскаржуване рішення
прийняте виконавчим комітетом
Львівської міської ради з дотриманням
порядку, визначеного Положенням про
виконавчий комітет Львівської міської
ради, затвердженого ухвалою ЛМР №975 від
21.06.2007 року (а.с.79-82), та Регламентом
виконавчого комітету Львівської
міської ради, затвердженого рішенням
виконавчого комітету ЛМР №1438 від 26.12.2006
року (а.с.87-99).

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Як випливає з положень ст.171 КАС України
при здійсненні провадження у справах
щодо оскарження нормативно-правових
актів органів місцевого
самоврядування суд встановлює їх
законність та відповідність правовим
актам вищої юридичної сили. Право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.

Відповідно до п.п.1 п. «а» ч.1 ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року з наступними
змінами до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Земельного кодексу
України, розміри та конфігурація
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі відповідної
землевпорядної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
планування територій на місцевому
рівні забезпечується відповідними
місцевими радами та їх виконавчими
органами, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями відповідно до їх
повноважень, визначених законом, і
полягає у розробленні та затвердженні
генеральних планів населених пунктів,
схем планування територій на місцевому
рівні та іншої містобудівної
документації, регулюванні
використання їх територій, ухваленні
та реалізації відповідних рішень про
дотримання містобудівної
документації.

У зв'язку з необхідністю затвердження
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій для кожного будинку окремо,
оскаржуваним рішенням визначено
розміри прибудинкових територій за
багатоквартирними житловими
будинками, що обслуговуються
житлово-комунальними підприємствами.
Рішення №318 від 18.03.2011 року не є
підставою для встановлення, зміни чи
припинення права користування
відповідною земельною ділянкою.

Згідно з Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року, житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил. Залежно
від функціонального призначення до
житлово-комунальних послуг належать
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

З пояснень представника відповідача,
що підтверджено матеріалами справи,
стверджується, що збільшення тарифів
за послуги прибирання прибудинкової
території відбулось не у зв'язку з
прийняттям оскаржуваного рішення, а
через затвердження Тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій для населення
у м. Львові індивідуально по кожному за
результатами по будинкових
громадських слухань по ЛКП Сихівського
району рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради №561 від 31.05.2011
року (ах. 104-107).

А відтак, доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Галицького районного суду
від 14 червня 2012 року в справі №2а/1304/70/12 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В.Я Макарик

Судді
О.О. Большакова

І.В.Глушко

Повний текст ухвали складений 25
березня 2014 року.