Справа № 872/2265/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 рокусправа № 0870/8683/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Надточій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року у справі

за адміністративним позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Запорізький металургійний комбінат
"Запоріжсталь" до Запорізької митниці
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Відкрите акціонерне
товариство "Запорізький металургійний
комбінат "Запоріжсталь" (далі - ВАТ ЗМК
"Запоріжсталь" ) 4.09.2012 року звернувся до
суду із позовом до відповідача
Запорізької митниці, у якому просить
визнати противоправним та скасувати
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№112030000/2012/000183/2 від 21.05.2012 року за
шостим(резервним) методом.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ВАТ "ЗМК
"Запоріжсталь" подано апеляційну
скаргу, в якій апелянт просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.259 МК України митна
вартість товарів - це заявлена
декларантом або визначена митним
органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
України.

Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу
(ч. 1 ст. 260 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 262 МК України митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до ст. 266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України, здійснюється шляхом
застосування таких методів: основним
методом визначення митної вартості за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються (метод 1); за ціною угоди
щодо ідентичних товарів (метод 2); за
ціною угоди щодо подібних (аналогічних)
товарів (метод 3); на основі віднімання
вартості (метод 4); на основі додавання
вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються. У випадку,
якщо основний метод при визначені
митної вартості товару не можна
використати, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтовано го
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог ст. 268 і 269
МК України. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог ст. 268 і 269
МК України застосовуються інші методи.
При цьому Митним кодексом України
встановлено послідовне використання
кожного із зазначених методів. Кожний
наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених ст. 273
МК України.

Аналіз наведених норм, а також положень
постанов КМ України від 9.04.2008 року №339
«Про затвердження Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів» та від 20.12.2006
року № 1766 «Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для
підтвердження», дає підстави вважати,
що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них,зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що між
ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" та фірмою "Cargowest
Limited" 10.10.2011 року укладено контракт №
ВП.1323.37515.11.92И , відповідно до якого
контрагент взяв на себе зобов'язання
поставляти ВАТ ЗМК "Запоріжсталь"
вугілля для виготовлення
пиловугільного палива і вдування у
домені печі на умовах DAF - кордон
Російська Федерація/ Україна, станція
прикордонного переходу Соловій/Тополі,
згідно з "Інкотермс-2000". При цьому у
додатку № 2 до Контракту
вантажовідправником продукції
зазначено ТОВ "Инвест-Углесбыт" РФ.

На підставі вищезазначеного контракту
позивачем на митну територію України у
травні 2012 року ввезений товар 2358,6 тонн
вугілля кам'яного бітумінозного ССОМСШ
0-50ММ за ціною контракту 133 долари США за
тонну.

Для здійснення митного оформлення
поставленого товару ВАТ ЗМК
"Запоріжсталь" 21.05.2012 року подано до
Запорізької митниці, митний пост
"Запоріжсталь", вантажно-митну
декларацію (ВМД) №112030000/2012/ 013629, до якої
товариство додало такі документи:
контракт № ВП.1323. 37515.11.92И від 10.10.2011 року
з усіма додатками, в тому числі
додатком 2, специфікацією № 6; рахунки
(інвойси) № 80 від 08.05. 2012 року, № 81 від
15.05.2012 року, № 065 від 29.03.2012 року;
сертифікати якості: №1205218 Кu від 06.05.2012
року, №1205218R Ku від 06.05.2012 року; № 1205218R Кu
від 06.05.2012 року; рахунки-фактури № 19 від
04.05.2012 року, № 20 від 05.05.2012 року, № 18 від
11.05.2012 року, № 19 від 11.05.2012 року, № 23 від
11.05.2012 року, № 22 від 11.05.2012 року;
проформу-інвойс № 076 від 27.04. 2012 року;
висновок Запорізької ТПП № 22.2/534;
контракт № ТТК-ЕС 27/01/2011 від 27.01.2011 року
з додатком № 54 від 29.02.2012 року;контракт
№ EC-CW 25/01/2011 від 25.01.2011 року з додатком №
17 від 01.02.2012 року;договір № 26/12-2011 від
26.12.2011 року з додатком № 4; декларація на
товари № 10608060/290312/0000304; декларацію
митної вартості (ДМВ) № 112030000/2012/013629 від
21.05.2012 року; ДОСТи та інші документи.

При цьому позивачем заявлено митну
вартість товару, визначену відповідно
до ст.ст.266, 267 Митного кодексу України
за основним першим методом оцінки за
ціною, а саме 133 долари США за тонну.

Митний орган дійшов обґрунтованого
висновку, що на підставі наданих
позивачем документів не можливо
визначити митну вартість товару за
ціною договору виходячи з наступного.

Під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару, заявленого позивачем
за ВМД №112030000/2012/013629 від 21.05.2012 року,
митним органом встановлено, що
контракт з фірмою "Cargowest Limited" Нова
Зеландія, а також виробником та
відправником товару ООО
"Инвест-Углесбыт", Росія, не є прямим,
митна вартість заявленого товару
відрізняється від цінової інформації
ЄАІС ДМСУ.

Матеріалами справи підтверджено, і
зазначена обставина не заперечується
сторонами, що посадовою особою митниці
проводилася з позивачем процедура
консультацій з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог ст.268-269 МК
України, митницею запропоновано надати
сертифікат про походження товару,
копії первинних бухгалтерських
документів, згідно з якими товар було
знято з обліку/балансу, випущено зі
складу;але позивач відмовився від
надання додаткових документів у
зв'язку з їх відсутністю, що
унеможливило застосування першого
методу згідно з положеннями ст. 267
Митного кодексу.

Відповідно до Митного Кодексу України,
кожний наступний метод
застосовується, якщо мит на вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу, у
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним шостим
методом відповідно до вимог,
установлених ст. 273 МК України.

Матеріалами справи підтверджено, що
митним органом послідовно застосовані
методи з другого по п'ятий, при цьому
використана інформація бази даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України (далі - ЄАІС ДМСУ) про продаж
ідентичних товарів за другим методом,
подібних (аналогічних) товарів за
третім методом.

Методи на основі віднімання(четвертий)
та додавання(п'ятий) вартості повинні
ґрунтуватися на даних, які є
об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів.

Відсутність інформації в ЄАІС ДМСУ
щодо ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, а також
відсутність необхідних документів
щодо вартості витрат, понесених
виробником при виробництві оцінюваних
товарів унеможливила застосування цих
методів для визначення митної вартості
товару позивача.

На підставі ст. 265 МК України, вимог п.14
Постанови №1776, з урахуванням ст.273 МК
України, не порушуючи принцип
послідовності застосування методів
визначення митної вартості , митницею
правомірно здійснено митну оцінку
товару позивача на підставі наявних
документів за шостим методом згідно
інформації цінової бази ЄАIC ДМСУ, та
винесено оскаржуване рішення №
112030000/2012/000183/2 від 21.05.2012 року.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь" -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова