Справа № К-35406/10-С
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К-35406/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скарги Овруцької
міжрайонної державної податкової
інспекції на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
20.08.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.09.2010 у справі № 2а-3732/09/0670

за позовом ОСОБА_4

до Овруцької міжрайонної
державної податкової інспекції

про визнання протиправним та
нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в судовому порядку оскаржив
податкове повідомлення від 30.04.2009 №
/0, яким позивачу державним
податковим органом визначено
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 2 474,40 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 20.08.2009,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.09.2010, позов задоволено у повному
обсязі.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Державна податкова інспекція подала
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позивачу у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Як встановлено судами, позивачем до
контролюючого органу було подано
декларацію про доходи за 2008 рік та
задекларовано дохід в розмірі 16 496,00
грн., отриманий за рішенням суду, яким
було відновлено право громадянина на
соціальну доплату відповідно до ст. 39
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Податкове зобов'язання, самостійно
узгоджене платником податків, стало
підставою для ухвалення держаним
податковим органом 30.04.2009 на підставі
пп. "г" пп. 2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
оскаржуваного податкового
повідомлення № /0.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правомірно виходив з того, що кошти,
отримані позивачем на підставі ст. 39
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", не являються винагородою
за працю, а є виплатою, гарантованою
державою на здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення, та не включаються до об'єкту
оподаткування, визначеного Законом
України "Про податок з доходів фізичних
осіб".

Згідно положень ст. 2 Закону України
"Про оплату праці" до структури
заробітної плати входять: основна
заробітна плата (це - винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.);
додаткова заробітна плата (це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.); інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати (до них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.)

Відповідно до пп. "д" п. 1.3 ст. 1 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" дохід з джерелом його походження
з України - це будь-який дохід,
одержаний платником податку або
нарахований на його користь від
здійснення будь-яких видів діяльності
на території України, у тому числі, але
не виключно, у вигляді доходів у
вигляді заробітної плати, нарахованих
(виплачених, наданих) внаслідок
здійснення платником податку трудової
діяльності на території України, від
працедавця.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які працюють у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення, у зоні
гарантованого добровільного
відселення, у зоні гарантованого
добровільного відселення, у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, провадиться доплата в
розмірах, визначених виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
а ч. 3 вказаної статті визначено, що
громадянам, які працюють у зоні
відчуження, а також у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення після
повного відселення жителів, за
рішенням Адміністрації зони
відчуження, встановлюється доплата
згідно з положенням, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Закон України "Про оплату
праці" визначає економічні, правові та
організаційні засади оплати праці
працівників, які перебувають у
трудових відносинах і відповідно до
статей 1, 2, 4, 21, 22 якого, заробітна плата
є гарантованою винагородою працівнику
за роботу, яку роботодавець виплачує на
підставі трудового договору і джерелом
оплати якої є дохід та інші кошти
підприємства або бюджетні кошти,
виділені на ці цілі. У той же час
передбачені ст. 39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" доплати до
структури заробітної плати не входять,
а відповідно до Закону України "Про
формування, порядок надходження і
використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення"
фінансується за рахунок коштів Фонду
для здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення та
інших джерел, визначених
законодавством України.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що кошти,
отримані позивачем на підставі ст. 39
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", не являються винагородою
за працю, а є виплатою, гарантованою
державою на здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення, та не включаються до об'єкту
оподаткування, визначеного Законом
України "Про податок з доходів фізичних
осіб".

Доводи касаційних скарг зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

З урахуванням викладеного
передбачених законом підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень першої та апеляційної інстанцій
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Овруцької
міжрайонної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 20.08.2009 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.09.2010 у
справі № 2а-3732/09/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко