Справа № 804/1172/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
14 лютого 2014 р. Справа № 804/1172/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ільков В.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш" до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрремелектромаш"
звернулося до суду із адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, у якому
- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
викладення висновків про
непідтвердження фактів здійснення
поставок з підприємствами
постачальниками з ПП «ДУЗЕР» (код
року, з ТОВ «Промтехгруп ЛТД» (код
року, з ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (код
2012 року, з ТОВ «Агро-Легія» () за січень 2013 року, з ТОВ
2013 року та контрагентами покупцями за
період жовтень, листопад, грудень 2012
року, січень, червень 2013 року;
- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
внесення коригувань до
автоматизованої інформаційної системи
«Податковий блок», зокрема, в
автоматизованій інформаційній системі
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» на
підставі висновків, викладених у акті
від 06.12.2013р. за № 644/2201/38200215;
- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Ленінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області поновити
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ ТОВ
"Укрремелектромаш" у інформаційній
системі «Податковий блок», зокрема, в
автоматизованій інформаційній системі
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», що
були відкореговані на підставі
висновків, викладених у акті від
06.12.2013р. за № 644/2201/38200215.
У обґрунтування позову зазначено, що
позивач виконав усі передбачені
законом умови щодо формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, має всі документальні
підтвердження розміру податкового
кредиту та податкових зобов'язань.
Податковим органом не доведено
правомірності висновків акту
перевірки про те, що непідтверджено
факти здійснення поставок з
підприємствами постачальниками.
Враховуючи наведене, дії відповідача
по проведенню коригувань сум
податкових зобов'язань та податкового
кредиту позивача суперечать вимогам
чинного законодавства, показники
податкової звітності підприємства
підлягають відновленню.
Представник позивача у судове
засідання не прибув, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі. Крім того, до суду від
відповідача надійшли заперечення
проти позову, у яких зазначено про те,
позивачем сформовано податковий
кредит за рахунок контрагентів, які
допустили порушення податкового
законодавства. Такий висновок
зроблений відповідачем на підставі
матеріалів перевірок вказаних
контрагентів. Крім того, первинні
документи були надані до перевірки не в
повному обсязі. Перевіркою не
підтверджено факти здійснення
поставок з такими підприємствами: з ПП
березень 2013 року, з ТОВ «Промтехгруп
грудень 2012 року, з ПП
«Полтава-Проект-Монтаж» () за грудень 2012 року, з ПП «Центр-Юг»
січень 2013 року, з ТОВ «Голдлайн» (код
контрагентами покупцями за період
жовтень, листопад, грудень 2012 року,
січень, червень 2013 року. У зв'язку з
наведеним, дії податкового органу щодо
коригування показників податкової
звітності позивача відповідають
вимогам чинного законодавства.
За таких обставин суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи на підставі
положень ст.ст. 122, 128 КАС України без
участі сторін у порядку письмового
Дослідивши матеріали справи та подані
до суду докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
Контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів), а також
контроль за поданням платниками
податків податкових декларацій
розрахунків та інших документів,
пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів, перевірки їх
достовірності є одними з основних
функцій державних податкових
інспекцій в районах, містах без
районного поділу, районах у містах,
міжрайонних та об'єднаних державних
податкових інспекцій.
Відповідно до п.п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України
встановлено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та,
яка проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.
Згідно із п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наявності
такої обставини - за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за
дотриманням, якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.
Державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області згідно із
п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п.
82.2 ст. 82 ПК України проведено перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрремелектромаш" з
питань перевірки відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платниками податків ПП «ДУЗЕР» (код
року, з ТОВ «Промтехгруп ЛТД» (код
року, з ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (код
2012 року, з ТОВ «Агро-Легія» () за січень 2013 року, з ТОВ
Згідно із п. 86.1 ст. 86 ПК України
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка. Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.
Підпунктом 86.3 ст. 86 ПК України
встановлено, що акт (довідка)
документальної виїзної перевірки, що
визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу,
складається у двох примірниках,
підписується посадовими особами
органу державної податкової служби,
які проводили перевірку, та
реєструється в органі державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Згідно із п. 86.10 ст. 86 ПК України у акті
перевірки зазначаються як факти
заниження, так і факти завищення
податкових зобов'язань платника.
За результатами перевірки складено акт
від 06.12.2013р. за № 644/2201/38200215.
У ході перевірки відповідачем у акті
від 06.12.2013р. за № 644/2201/38200215 встановлено
порушення п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198, п. 198.6
ст. 198 ПК України непідтверджено факт
здійснення поставок з підприємствами
постачальниками ПП «ДУЗЕР» () за жовтень 2012 року, з ТОВ «МАЛАЛ»
за листопад 2012 року, з ПП «Вісмут» (код
«Полтава-Проект-Монтаж» () за грудень 2012 року, з ПП «Центр-Юг»
січень 2013 року, з ТОВ «Голдлайн» (код
контрагентами покупцями за період
жовтень, листопад, грудень 2012 року,
січень, червень 2013 року.
Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень, а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
податкове повідомлення-рішення
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.
У акті перевірки від від 06.12.2013р. за №
644/2201/38200215 в обґрунтування порушень
зазначено про те, що підприємством
порушено ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215 ЦК
України - усі операції купівлі-продажу
не спричиняють реального настання
правових наслідків, а тому є нікчемними
по ланцюгу до «вигожонабувача». Крім
того, у акті податковий орган посилався
на акти перевірок контрагентів
позивача, проведені іншими податковими
Досліджуючи правомірність викладених
у акті перевірки обставин та висновків,
суд встановив таке.
Згідно із п.п 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК
України розумна економічна причина
(ділова мета) - причина, яка може бути
наявна лише за умови, що платник
податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
господарської діяльності.
Судом встановлено, що ТОВ
"Укрремелектромаш" у періоді, що
перевірявся відображено у податковому
обліку господарські операції з
контрагентами постачальниками ПП
березень 2013 року, з ТОВ «Промтехгруп
грудень 2012 року, з ПП
«Полтава-Проект-Монтаж» () за грудень 2012 року, з ПП «Центр-Юг»
січень 2013 року, з ТОВ «Голдлайн» (код
контрагентами покупцями за період
жовтень, листопад, грудень 2012 року,
січень, червень, липень 2013 року, які
були здійснені на підставі:
- договору поставки від 03.01.2013р. за №
03-01/13П (ТОВ «Агро-Легія»);
- договору підряду від 26.04.2013р. за № 26-04/13
- договору про виконання робіт по
ремонту електрообладнання від 28.11.2012р.
за № 28-11/12 (ПП «Полтава-Проект-Монтаж»);
- договору підряду від 10.09.2012р. за №
201209-10 (ТОВ «Дикси строй»);
- договору поставки від 01.11.2012р. за №
01/11/12-01П (ПП «Сворог»);
- договору по ремонту
електрообладнання від 02.07.2012р. за № 1
(ТОВ «Поліметал-Торг»);
- договором поставки від 01.12.2012р. за № 112
(ТОВ «Інтерколірметгруп»).
Згідно із п.п 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податкове зобов'язання для цілей
розділу V цього Кодексу - загальна сума
податку на додану вартість, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 143 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
(податком на додану вартість) є
операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
Згідно із положеннями п. 188.1 ст. 188 ПК
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До складу договірної
(контрактної) вартості не включаються
суми неустойки (штрафів та/або пені),
три проценти річних та інфляційні, що
отримані платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань.
До бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.
У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
а) порядковий номер податкової
б) дата виписування податкової
в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;
и) вид цивільно-правового договору;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);
ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум
коштів до складу валових витрат та сум
ПДВ до складу податкового кредиту
необхідні документи, оформлені
відповідно до вимог, встановлених ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», зокрема: документи, що
підтверджують факт отримання послуг
від іншої особи та документи, що
підтверджують зв'язок понесених витрат
з господарською діяльністю платника
Про відсутність реального характеру
відповідних операцій можуть свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.
Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Розділом ІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податку на прибуток.
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності.
Отже, до складу валових витрат можуть
бути віднесені витрати, які
безпосередньо пов'язані з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
реалізацією продукції (робіт, послуг).
Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
(податком на додану вартість) є
операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.
Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку:
- з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
- з придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
Згідно п.135.1 ст.135 ПК України, доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.
Пункт 135.2 ст.135 Податкового кодексу
України вказує, що доходи визначаються
на підставі первинних документів, що
підтверджують отримання платником
податку доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п.п.135.5.4, 135.5.5 п.135.5 ст.135
Податкового кодексу України, до інших
доходів включають: вартість товарів,
робіт, послуг, безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи; суми
поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, що залишаються
неповерненими на кінець такого
звітного періоду, від осіб, які не є
платниками цього податку (в тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із
цим Кодексом мають пільги з цього
податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
Вимогами п.138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:
- витрат операційної діяльності які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті;
- інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
- крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Згідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
На підставі п.138.4 та п.138.5 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
того, що датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.
Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Всі податкові та видаткові накладні
були складені сторонами у
відповідності вимогам ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», тобто
містять такі обов'язкові реквізити, як:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис.
Відповідно до ст.133 ПК України,
платниками податку на прибуток
підприємств є у тому числі суб'єкти
господарювання-юридичні особи, які
провадять господарську діяльність як
на території України, так і за її
межами. Згідно із пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК
України, об'єктом оподаткування
податку на прибуток підприємств є
прибуток із джерелом походження в
Україні та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі ст.ст.135-137 цього Кодексу, на
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138-143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Згідно із п.п.14.1.26 п.14.1 ст.14 ПК України,
під витратами розуміють суму будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником). До валових витрат не
включається сума ПДВ, сплаченого у
зв'язку із придбанням таких товарів, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (ст.139 ПК України).
Аналізуючи положення даних статей
Розділу ІІІ ПК України, суд дійшов
висновку, що для визначення суми
видатків підприємства як валових
витрат, необхідно встановити:
наявність належної податкової
правосуб'єктності сторін; факт
документального підтвердження
видатків платника податку (договори,
відповідно до яких придбавається
товар, послуга, видаткові накладні, та
інші первинні документи); встановити
реальність здійснення господарських
операцій, суми за якими віднесені до
Чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування валових витрат від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету. Питання формування валових
витрат поширюється тільки на окремо
взятого платника податків і не ставить
цей факт у залежність від розрахунку з
бюджетом третіх осіб.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.
21 ПК України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з
Податковим кодексом України та іншими
законами і нормативними актами.
У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України «Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби» від 20.07.2010 року за № 1112/11/13-10
процесуальна діяльність суду із
встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:
1. Встановлення факту здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції - договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.
2. Встановлення спеціальної
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, яка
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрована як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
5. Встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
Аналогічна позиція викладена також у
листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у цьому листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
Оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
Вищевикладена позиція також
сформульована у постанові Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012 року по справі № 2а-9864/11/2670
У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо
підтвердження даних податкового
обліку» документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.
Реальність господарських операцій
повинна досліджуватися для з'ясування
підстав виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
Факт укладення договорів і його
виконання обома сторонами
підтверджується фактичними
обставинами по справі, зокрема,
первинними документами, які фіксують
здійснення господарських операцій на
виконання умов договорів, зокрема:
1) по господарським взаємовідносинам з
контрагентом ТОВ «Агро-Легія»:
рахунком за № 43 від 14.01.2013р., видатковою
накладною від 14.01.2013р. за № 43,
податковою накладною від 14.01.2013р. за №
37, оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 201 за 1 квартал 2013 року, звітами
виробництва за зміни УРМ00000001, УРМ00000002,
УРМ00000003 від 16.01.2013р.;
2) по господарським взаємовідносинам з
контрагентом ТОВ «Голдлайн»: рахунком
накладною від 17.06.2013р. за № 369;
3) по господарським взаємовідносинам з
«Полтава-Проект-Монтаж»: актами про
надання послуг від 07.12.2012р. за № 214/1, від
07.12.2012р. за № 214/2, від 07.12.2012р. за № 214/3,
від 07.12.2012р. за № 214/4, від 07.12.2012р. за №
214/5, від 07.12.2012р. за № 214/6, від 19.12.2012р. за
№ 214/7, від 19.12.2012р. за № 214/8, від 19.12.2012р.
за № 214/9, від 21.12.2012р. за № 214/10, від
21.12.2012р. за № 214/11, від 21.12.2012р. за № 214/12,
від 21.12.2012р. за № 214/14, від 21.12.2012р. за №
214/13, оборотно-сальдові відомості по
рахунку 631 за грудень 2012 року, за період
з 01.12.2012р. по 06.06.2013р., податковими
накладними від 07.12.2012р. за № 65, за № 66, за
№ 67, за № 68, за № 69, за № 70, від 19.12.2012р. за
№ 71, за № 72, за № 73, від 21.12.2012р. за № 74, за
№ 75, за № 76, за № 77, за № 78;
4) по господарським взаємовідносинам з
контрагентом ТОВ «Дикси строй»:
довідками про вартість викоаних
будівельних робіт за жовтень 2012р., за
листопад 2012р., податковими накладними
від 17.10.2012р. за № 71, від 19.10.2012р. за № 72,
від 23.10.2012р. за № 73, оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 631 за 17.10.2012р. -
5) по господарським взаємовідносинам з
контрагентом ПП «Сворог»: рахунком за
№ 32 від 01.11.2012р., видатковою накладною
від 01.11.2012р. за № 32, рахунком за № 34 від
12.11.2012р., видатковою накладною від
12.11.2012р. за № 34, податковими накладними
від 01.11.2012р. за № 31, від 12.11.2012р. за № 33;
6) по господарським взаємовідносинам з
контрагентом ТОВ «Поліметал-Торг»:
актом приймання виконаних робіт за
грудень 2012р. за № 2719, податковою
накладною від 26.12.2012р. за № 336,
оборотно-сальдовими відомістями по
рахунку 631 за 01.12.2012р. - 01.11.2013р., за
27.12.2012р. - 27.02.2013р.;
7) по господарським взаємовідносинам з
контрагентом ТОВ «Інтерколірметгруп»:
рахунком від 27.12.2012р. за № 164, видатковою
накладною від 27.12.2012р. за № 164,
видатковою накладною від 28.12.2012р. за №
165, податковими накладними від 28.12.2012р.
за № 52, від 27.12.2012р. за № 51,
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 631 за 01.11.2012р. - 26.07.2013 року.
Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України
визначено, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
Водночас, статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ст. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 зазначеного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарської операції є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа; дату і
місце складання; назву підприємства
від імені якого складений документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
З матеріалів справи встановлено, що всі
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку позивача, які
надані ним в підтвердження формування
валових витрат відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», виписані підприємством, яке
станом на момент спірних правовідносин
є платником ПДВ, що не заперечується
відповідачем, під час здійснення
господарських операцій перебувало на
обліку в органах ДПІ. Доказів
зворотного судовим розглядом справи не
встановлено і актом перевірки не
заперечується та не спростовано.
Оглянуті у судовому засіданні
вищезазначені первинні документи
позивача та контрагентів відповідають
вище переліченим вимогам, містять всі
необхідні реквізити (печатки
підприємств, підписи уповноважених
осіб тощо) як наслідок - вони є такими,
які підлягають обов'язковому
врахуванню як в бухгалтерському, так і
в податковому обліку.
Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що позивач виконав вимоги
чинного законодавства України і
правомірно на підставі даних
бухгалтерського обліку (первинних
бухгалтерських документів) відобразив
у даних податкового обліку за період,
що перевірявся операції із зазначеними
Крім того, суд зазначає, що головною
підставою вважати правочин нікчемним є
її недійсність, встановлена законом.
Саме законом, а не актами, які б факти в
цьому акті не були відображені. Вказані
ж в акті висновки є суто суб'єктивною
думкою державного податкового
ревізора-інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому
законодавством порядку. Ця думка
грунтується на положеннях ч. 1 ст. 204 ЦК,
відповідно до якої правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним
(презумпція правомірності).
Навіть за наявності ознак нікчемності
правочину податкові органи мають право
лише звертатися до судів з позовами про
стягнення в доход держави коштів,
отриманих по правочинах, здійснених з
метою, що свідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, посилаючись на
Жодним законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях». Згідно з ч. 2
ст. 19 Конституції органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Але
ст. 20 ПК України не надає органам ДПС
повноважень по визнанню тих чи інших
угод недійсними і/або нікчемними. А
посилання на ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ст.
216 ЦК України є безпідставними,
оскільки вказані норми можуть
застосовуватися тільки при визначенні
угод недійсними в судовому порядку. У
складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України,
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним».Тому для визнання
згідно зі ст. 228 ЦК України угоди такою,
що порушує публічний порядок,
необхідно обов'язково довести
наявність такої мети. Мета юридичної
особи може бути доведена за допомогою
мети його керівника - фізичної особи,
який на момент укладання угоди
виконував представницькі функції
згідно із статутом (положенням) або
довіреності. Причому наявність у
фізичної особи мети, зазначеної в ст. 228
ЦК України, тягне за собою кримінальну
відповідальність за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Тому такі обставини можуть
бути підтверджені тільки
обвинувальним вироком. За відсутності
доказів наявності мети, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу в
діях платника податків або його
контрагента, угоду не можна визнати
такою, що порушує публічний порядок.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» практика Європейського Суду з
прав людини є джерелом права та
свідчить про те, що якщо державні
органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкту, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(рішення Європейського Суду від 09.01.2007р.
у справі «Інтерсплав проти України»).

З огляду на це необґрунтованим є
посилання відповідача у обґрунтування
порушень на висновки актів зустрічних
звірок контрагентів.

Крім того, будь-яка неправомірна
діяльність контрагентів (наприклад, їх
«фіктивні» відносини з іншими
контрагентами) не впливають на
результати діяльності позивача і не
можуть бути підставою для притягнення
до відповідальності платника податку,
оскільки згідно ч. 2 ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

Враховуючи вищенаведені обставини та
зазначені норми законодавства, суд
вважає, що позивачем у даній справі
було правомірно сформовано податкове
зобов'язання з ПДВ та податку на
прибуток за перевіряємий період із
врахуванням господарських операцій із
контрагентами.

За таких обставин, висновок
податкового органу про порушення
позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198,
п. 198.6 ст. 198 ПК України, які зафіксовані
у акті перевірки від 06.12.2013р. за №
644/2201/38200215 не відповідає встановленим
по справі обставинам.

Проте, відповідно до ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії).

Акт перевірки та викладені в ньому
факти та висновки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, а є
засобом документування дій
контролюючого органу під час
проведення перевірки та носієм
доказової інформації про виявлені під
час перевірки порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства. Зазначений документ не
породжує правових наслідків, не
спрямований на регулювання тих чи
інших відносин та не має обов'язкового
характеру для платника податків. На
підставі акта перевірки приймається
відповідне рішення контролюючого
органу. Податковий орган має право
викладати в акті перевірки певні
висновки щодо встановлених обставин.
При цьому, оцінка дій посадових осіб
податкового органу щодо викладення
висновків в акті перевірки та щодо
змісту висновків надається при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі акту.

У зв'язку з викладеним, вимога про
визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
викладення висновків про
непідтвердження фактів здійснення
поставок з підприємствами
постачальниками з ПП «ДУЗЕР» () за жовтень 2012 року, з ТОВ
«МАЛАЛ» () за березень 2013
року, з ТОВ «Промтехгруп ЛТД» () за листопад 2012 року, з ПП
«Вісмут» () за грудень 2012
року, з ПП «Полтава-Проект-Монтаж» () за грудень 2012 року, з ПП
«Центр-Юг» () за грудень
2012 року, з ТОВ «Агро-Легія» () за січень 2013 року, з ТОВ
«Голдлайн» () за червень
2013 року та контрагентами покупцями за
період жовтень, листопад, грудень 2012
року, січень, червень 2013 року є
неналежним способом захисту
порушеного права.

Відповідно до витягу з системи ІС
«Податковий блок підсистема
аналітична система перегляд
результатів співставлення податкового
кредиту та податкового зобов'язання в
розрізі контрагентів» Державною
податковою інспекцією у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на підставі
акту перевірки 06.12.2013р. за № 644/2201/38200215
здійснено коригування показників
податкової звітності товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш".

Податковим органом змінено показники
податкового кредиту товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш" на підставі акту
перевірки 06.12.2013р. за № 644/2201/38200215.

Відповідно до проаналізованих
положень Податкового кодексу України,
у разі, коли контролюючий орган
самостійно розраховує суму грошового
зобов'язання платника податків, або
коли за результатами перевірки
податковий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодуваннясумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків такий контролюючий орган
зобов'язаний винести та надіслати
(вручити) платнику податків податкове
повідомлення-рішення. В свою чергу,
платник податків може, в разі незгоди з
визначеною контролюючим органом в
податковому повідомленні-рішенні
сумою грошового зобов'язання,
оскаржити податкове
повідомлення-рішення.

Не прийнявши на підставі акту
перевірки відповідних податкових
повідомлень-рішень, відповідач
фактично порушив передбачену законом
процедуру узгодження податкових
зобов'язань.

За таких умов в системному продукті ІС
«Податковий блок підсистема
аналітична система перегляд
результатів співставлення податкового
кредиту та податкового зобов'язання в
розрізі контрагентів» повинні
відображатися суми податкового
кредиту та податного зобов'язання з
податку на додану вартість
задекларовані товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрремелектромаш", а
зміни таких показників, обчислені на
підставі акту перевірки, можуть бути
відображені у інформаційній базі лише
після складення податкового
повідомлення-рішення та його
узгодження у передбаченому законом
порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що самостійна зміна
відповідачем в Деталізованій базі
співставлення показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань
позивача на підставі висновків акту
перевірки, без прийняття податкового
повідомлення-рішення та без зміни цих
показників самим позивачем порушує
права та інтереси позивача, оскільки
позивач, як платник податків, має право
розраховувати на те, що правомірно
задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Виходячи зі специфіки податку на
додану вартість, який сплачується у
складі ціни товарів (робіт, послуг),
одна операція з продажу товару
викликає відповідні податкові
наслідки у обох сторін цієї операції,
які є платниками ПДВ, - у продавця -
податкові зобов'язання, а у покупця -
податковий кредит на аналогічну суму.

За таких обставин суд вважає, що
невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем у деклараціях з ПДВ,
показникам з централізованої бази
даних податкової звітності, має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, оскільки така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, як то: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій,
тощо.

Суд вважає, що здійснення коригувань
податковою інспекцією в електронній
базі даних «Автоматизована система
співставлення інформаційної системи
Міністерства доходів і зборів України
«Податковий блок» показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань позивача на підставі акта
перевірки, без прийняття податкового
повідомлення-рішення та без зміни цих
показників цим підприємством
самостійно шляхом подання декларацій
(розрахунків) порушує права та інтереси
останнього.

Таким чином, дії Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
внесення коригувань до
автоматизованої інформаційної системи
«Податковий блок», зокрема, в
автоматизованій інформаційній системі
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» на
підставі висновків, викладених у акті
від 06.12.2013р. за № 644/2201/38200215 не
відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки вчинені відповідачем
на підставі, у межах повноважень, але не
у спосіб, передбачений законодавством
та без урахування усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Показники податкової звітності
підприємства в системи ІС «Податковий
блок підсистема аналітична система
перегляд результатів співставлення
податкового кредиту та податкового
зобов'язання в розрізі контрагентів»
скориговані на підставі акту
перевірки, підлягають поновленню.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.
21 ПК України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з
Податковим кодексом України та іншими
законами і нормативними актами.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

Частиною 2 ст. 162 КАС України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Приймаючи до уваги викладене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню частково.

Згідно із ст. 94 КАС України
відшкодуванню із Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш" підлягають
документально підтверджені судові
витрати у розмірі 34,41 гривень.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш" до Державної
податкової іспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової іспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
внесення коригувань до
автоматизованої інформаційної системи
"Податковий блок", зокрема, в
автоматизованій інформаційній системі
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" на
підставі висновків, викладених у акті
від 06.12.2013р. № 644/2201/38200215.

Зобов'язати Державну податкову
іспекцію у Ленінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області поновити
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш" в інформаційній
системі "Податковий блок", зокрема, в
автоматизованій інформаційній системі
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України", що
були відкореговані на підставі
висновків, викладених у акті від
06.12.2013р. № 644/2201/38200215.

У задовленні решти позовних вимог -
відмовити.

Присудити із Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрремелектромаш" судові витрати у
сумі 34 (тридцять чотири) грн. 41 копійка.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили на 14.02.2014р.
Суддя З оригіналом згідно Помічник
суддіВ.В Ільков В.В. Ільков О.А.
Вовчанська