Справа № К/9991/73586/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/73586/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Ємельянової В.І., Олендера
І.Я.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного
товариства «Харківський завод
«Точмедприлад» на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 серпня 2011 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Харківський завод «Точмедприлад» до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова про
скасування рішення та визнання дій
протиправними,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача про
скасування та визнання недійсними
вимог про сплату боргу від 3 вересня 2009
року № Ю-336 та визнання
протиправними дій щодо перерозподілу
сум надходжень від
Відкритого акціонерного товариства
Харківський завод «Точмедприлад» за
липень 2009 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2011
року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування вказаних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
з підстав порушення судами норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, встановлених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до ч. 6 ст. 20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-ІV відповідачем направлено на адресу
позивача вимогу про сплату боргу від
3 вересня 2009 року № Ю-336 на загальну
суму 606650 грн. 74 коп. та повідомленням №
47 від 6 вересня 2009 року сповіщено про
перерозподіл сплачених страхових
внесків до Пенсійного фонду України,
здійснених у серпні 2009 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
повідомлення про перерозподіл коштів,
пов'язане зі сплатою страхових внесків
та не залежить від узгодженості суми
зобов'язання по сплаті страхових
внесків, оскільки має інформаційний
характер та за своєю суттю є
повідомленням страхувальника про
виконання пенсійним органом функцій,
визначених ч. 5 ст. 106 Закону України
№ 1058-IV, у редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин. А
посилання позивача на порушення
строків винесення повідомлення,
визначених п. 10.11 Інструкції (прийняття
повідомлення 6 вересня 2009 року у
вихідний день), не впливає на права та
обов'язки позивача по справі та не
спростовує правомірності дій
відповідача в частині перерозподілу
сум страхових внесків, які надійшли від
Відкритого акціонерного товариства
Харківський завод "Точмедприлад" за
липень 2009 року.

Згідно із частиною 2 статті 17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (Далі Закон № 1058-IV)
страхувальник зобов"язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески. Частиною 6
статті 19 цього Закону встановлено, що
страхові внески нараховуються на суми,
зазначені в частина 1 та 2 цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Стаття 20 Закону №1058-IV визначає
порядок обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
встановлено, що страхувальники
зобов"язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

При цьому, в разі здійснення
протягом базового звітного періоду
виплат (виплати доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески,
страхувальники одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
авансові платежі у вигляді сум
страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід). У разі недостатності у
страхувальника коштів для здійснення в
повному обсязі виплати заробітної
плати (доходу) та одночасної сплати
відповідних авансових платежів
виплата зазначених сум та сплата
страхових внесків здійснюється у
пропорційних розмірах.

Відповідно до частини 12 статті 20
зазначеного Закону страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Таким чином, у разі виплати
заробітної плати протягом звітного
періоду, за який вона нарахована,
одночасно із виплатою цих сум, у
пропорційних розмірах платником
сплачуються авансові платежі. Решту
несплачених сум страхових внесків,
нарахованих за звітний період, платник
зобовязаний перерахувати на рахунок
Пенсійного фонду до 20 числа
місяця, наступного за звітним.
Фінансовий стан платника страхових
внесків (наприклад, відсутність коштів
на виплату заробітної плати) не
звільняє його від сплати недоїмки,
нарахування пені та застосування
фінансових санкцій у розмірах
встановлених пунктом 2 частини 9 статті
106 Закону №1058-IV (у редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно із частиною 2 статті 106
Закону №1058-IV (у редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною 3 статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій. Відповідно до ч.3 ст.106 Закону
України №1058-IV (у редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимоги про її сплату.

Відповідно ч. 5 ст.106 Закону №1058-IV
(у редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) за
рахунок сум, що надходять від
страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі, коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Згідно п. 10.11 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 19 грудня 2003 року № 21-1, при
здійсненні органом Пенсійного фонду
самостійного перерозподілу отриманих
від страхувальника страхових внесків,
останній протягом п'яти робочих днів
після закінчення базового звітного
місяця складає повідомлення, в якому
міститься інформація про суми
розподілу сплачених коштів, за формою
згідно з додатком 22 цієї
Інструкції, яке надсилається
(вручається) такому платнику. При цьому
корінець повідомлення залишається в
органі Пенсійного фонду. Повідомлення
вважається надісланим (врученим)
платнику, якщо його передано посадовій
особі юридичної особи або фізичній
особі - суб'єкту підприємницької
діяльності, адвокату, приватному
нотаріусу під підпис або надіслано
листом з повідомленням про вручення.
Дата відправлення проставляється на
корінці повідомлення. Проте, в
матеріалах справи відсутні докази, що
засвідчують надіслання позивачеві
відповідних повідомлень про розподіл
отриманих страхових внесків.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що у разі
сплати позивачем страхових внесків,
закривається та сума боргу, яка виникла
раніше, а тому перерозподіл грошових
коштів, які надійшли до управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова від Відкритого
акціонерного товариства «Харківський
завод «Точмедприлад», був зроблений
правомірно.

Така позиція узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 21 лютого 2012
року (справа № 21-4а12).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

рного товариства «Харківський завод
«Точмедприлад» залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало В.І.
Ємельянова І.Я. Олендер