Справа № 815/1233/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1233/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Галушко О.М.,
представника відповідача Кулинича К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області (правонаступника
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби)
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Закритого акціонерного
товариства «Торговий дім
«Люксембурзький» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2013 року Закрите акціонерне
товариство «Торговий дім
«Люксембурзький» (далі - ЗАТ «Торговий
дім «Люксембурзький») звернулося до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позову зазначено, що
рішення про зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування та суми
від'ємного значення податку на додану
вартість прийняті на підставі
необґрунтованих висновків перевірки,
що не відповідають чинному
законодавству, а тому податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
№ від 12.12.2012 року в частині
зменшення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за основним
платежем у розмірі 207113,51 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 103557,26 грн. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Одеської області
Державної податкової служби №
від 12.12.2012 року у частині зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
207113,51 грн. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням відповідач
подав апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову підприємства
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
представника позивача Галушко О.М.,
представника відповідача Кулинича К.С.,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла таких
висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Закрите акціонерне товариство
«Торговий дім «Люксембурзький» 29.12.2003
року зареєстровано як юридичну особу
Виконавчим комітетом Одеської міської
ради, що підтверджується Свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії А00 №251360 (Том І, а.с. 15), та на
обліку як платник податків перебуває у
ДПІ у Приморському районі м.Одеси ДПС
(Том І, а.с. 76). Позивач є платником
податку на додану вартість згідно
Свідоцтва №100324365 (Том І, а.с. 77).

ДПІ у Приморському районі м. Одеси
Одеської області ДПС у період з 22.10.2012
року по 20.11.2012 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ЗАТ «Торговий дім
«Люксембурзький» з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за серпень 2012 року, за
результатами якої складено акт
перевірки №7299/15-05 від 27.11.2012 року (Том І,
а.с. 90-95).

Зазначеною перевіркою встановлено
порушення ЗАТ «ТД «Люксембурзький»
п.200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, п. 4.6 Розділу V «Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», затвердженого 25.11.2011 року
наказом Міністерства фінансів України
№1492, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228, в
результаті чого позивачем завищено
суму бюджетного відшкодування податку
на додану вартість у розмірі 208249 грн. в
декларації за серпень 2012 року.

Не погодившись з висновками акту
перевірки №7299/15-05 від 27.11.2012 року,
позивач подав заперечення до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС, проте вони були залишенні
без задоволення, та на підставі
висновків акту перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 12.12.2012 року, яким зменшено позивачу
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
208249 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 104125 грн.,
№ від 12.12.2012 року, яким зменшено
позивачу розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 208249 грн. (Том І, а.с. 78, 79, 88).

Позивач скористався правом на
адміністративне оскарження податкових
повідомлень-рішень № від 12.12.2012
року, № від 12.12.2012 року,
звернувшись до ДПС в Одеській області
із скаргою, проте вона була залишена
без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін (Том І,
а.с. 81-86).

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем неправомірно задекларовано
суму бюджетного відшкодування в серпні
2012 року при відсутності
задекларованого від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у липні 2012 року.

Відповідно до п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту звітного періоду.
При від'ємному значенні, така сума при
відсутності податкового боргу
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума
має від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів /послуг
або до Державного бюджету України.
Залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п. 4.6 Розділу V «Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» якщо в результаті розрахунку
різниці між сумою податкових
зобов'язань і податкового кредиту
отримано позитивне значення, то
заповнюється рядок 18 декларації, якщо в
результаті розрахунку значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань і податкового кредиту
отримано від'ємне значення, то
заповнюється рядок 19 декларації. Якщо
за результатами поточного звітного
(податкового) періоду платником
податку визначено від'ємне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту (заповнено рядок 19 декларації),
така сума враховується у зменшення
суми податкового боргу за попередні
звітні (податкові) періоди з податку на
додану вартість, у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до Кодексу (що значиться на
особовому рахунку платника на перше
число звітного (податкового) періоду
(відображається у рядку 20.1 декларації)),
а решта зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 20.2 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.1 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Якщо в наступному звітному податковому
періоді різниця між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту з урахуванням залишку такого
від'ємного значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), подається (Д2).

Платники, які заповнили рядок 22
декларації, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають
(Д3), значення рядка 3 якого переноситься
до рядка 23 декларації за поточний
звітний (податковий) період. Залежно
від обраного платником напряму
повернення суми бюджетного
відшкодування (на рахунок цього
платника у банку або у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних податкових
періодів) така сума вказується або в
рядку 23.1, або у рядку 23.2.

Позивачем до суду надано податкові
декларації з податку на додану
вартість за червень 2012 року (Том І,
аркуші справи 18-20), липень 2012 року (Том І,
а.с. 137-139) та серпень 2012 року з
розрахунком суми бюджетного
відшкодування (Том І, а.с. 158-160, 178), з яких
вбачається наступне.

В податковій декларації за липень 2012
року було заповнено рядки 21 та 21.1
(залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного періоду в сумі 588710
грн.), в які було перенесено суми
податку на додану вартість з рядку 19 та
20.2 декларації з податку на додану
вартість за червень 2012 року.

Крім того, в рядок 22 податковій
декларації за липень 2012 року було
внесено залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду за
вирахуванням суми, яка підлягає сплаті
до бюджету (рядок 18), тобто сума 588710 грн.
- 49057 грн. = 539653 грн.

В декларації за серпень 2012 року був
заповнений рядок 22 (залишок від'ємного
значення попереднього звітного
періоду за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету) на суму
539653 грн. - 300603 грн. = 239050 грн., було
складено додаток 2 із зазначенням цієї
суми (Том І, аркуш справи 161), додаток 3 із
зазначенням цієї суми в рядок 3 (сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню) та
заповнено рядок 23 декларації з податку
на додану вартість за серпень 2012 року,
тобто відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позивачем дотримано
вимоги п.200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України та п. 4.6
Розділу V «Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» при визначені суми,
яка підлягає бюджетному відшкодуванню
в сумі 239050 грн., яка визначена з
врахуванням податкового кредиту
червня 2012 року.

Підставою для зменшення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість та розміру від'ємного
значення з податку на додану вартість
по податковій декларації за серпень 2012
року в частині, яка складає 30801 грн. став
акт камеральної перевірки №6384/15-2/32833932
від 19.10.2012 року (Том ІІІ, аркуші справи
15-18). Проте судом встановлено, що
зазначена сума не увійшла до
податкових повідомлень-рішень №,
№ від 12.12.2012 року, оскільки
податковий орган зменшив суму
від'ємного значення та бюджетного
відшкодування в сумі 208249 грн., тобто без
врахування суми 30801 грн. за актом
камеральної перевірки. По цій сумі
будь-яке податкове
повідомлення-рішення податковим
органом взагалі не приймалось, тому
судом першої інстанції зазначені
обставини не досліджувались та правова
оцінка їм не надавалась, з чим
погоджується колегія суддів.

Вирішуючи питання про правомірність
посилання податкового органу на базу
автоматичного співставлення
податкового кредиту позивача та
податкових зобов'язань його
контрагентів за червень, серпень 2012
року та зменшення в зв'язку із цим суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на суму 129,16 грн. по
операціям з ТОВ «Мерфіс», на суму 177,98
грн. по операціям з ТОВ «Горяц-Т», на
суму 632,50 грн. по операціям з ТОВ
«Євго-принт», на суму 1006,33 грн. по
операціям з ОСОБА_3, то суд першої
інстанції взяв до уваги письмові
пояснення представників позивача (Том
І, а.с.194-196), з яких вбачається, що вони не
заперечували щодо помилкового
нарахування сум податкового кредиту по
операціям з ФОП ОСОБА_3 у розмірі 1006,33
грн. та ТОВ «Мерфіс» у розмірі 129,16 грн.,
тобто в цій частині позивач визнав
завищення сум податкового кредиту, та
погоджується із зменшенням розміру
від'ємного значення, суми бюджетного
відшкодування та нарахування штрафних
(фінансових) санкцій, а тому відповідно
до ч. 3 ст. 72 КАС України зазначені
обставини, які визнані сторонами,
доказуванню не підлягають. Отже, суд
першої інстанції вірно зазначив, про
відсутність підстав для задоволення
позову в цій частині.

Сума, яка позивачем визнана, складає
суму податку на додану вартість 1006,33
грн. + 129,16 грн. = 1135,49 грн. та 50% штрафних
санкцій на цю суму 567,75 грн.

Стосовно операцій з ТОВ «Горяц-Т» та
ТОВ «Євго-принт» судом першої
інстанції вірно встановлено, що під час
проведення перевірки відповідачем не
були дослідженні первинні документи,
відсутні будь-які зауваження до таких
документів, що свідчить про
необґрунтованість висновків
податкового органу, оскільки позивач
не може відповідати за дії своїх
контрагентів та бути позбавлений право
на податковий кредит тільки на
підставі баз автоматичного
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань.

За таких обставинах колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги ЗАТ «ТД
«Люксембурзький» в частині
неправомірного зменшення від'ємного
значення, суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 207113,51 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі
103557,26 є обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому вони підлягають
задоволенню.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов