Справа № 820/10434/13-а
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
вул. Мар'їнська, 18-Б-3 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" березня 2014 р.
Харківський окружний адміністративний
суд у складі
Головуючого судді Спірідонова М.О.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень ,
Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що оскаржуємі
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області були прийняті з порушенням
норм чинного законодавства, а тому
підлягають скасуванню.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, та просив
Представник відповідача в судове
засідання з'явився, щодо задоволення
позову заперечував у повному обсязі,
посилаючись на те, що при проведені
перевірки Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 перевіряючими Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області були
встановлені порушення норм
Податкового кодексу України та Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р. № 727, які
зафіксовані у акті перевірки позивача
від 13.05.2013р. № 2/17/НОМЕР_3.
Вивчивши доводи позову та заперечень
проти позову, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі з огляду
Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 пройшов передбачену чинним
законодавством процедуру державної
реєстрації, набув правового статус
фізичної особи-підприємця, включений
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців 11.10.2007р. за номер -
платник податків, зборів (обов'язкових
платежів) в Державній податковій
інспекції у Зміївському районі ГУ
Міндоходів у Харківській області.
Судом встановлено, що в період з 01.04.2010р.
по 31.03.2013р. ФО-П ОСОБА_1 знаходився на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності шляхом отримання
Свідоцтва про сплату єдиного податку.
Згідно з реєстраційними даними видами
господарської діяльності ФО-П ОСОБА_1,
які мав право здійснювати та які
здійснював ФО-П ОСОБА_1 є оптова
торгівля папером, картоном, книгами,
журналами та канцелярським приладдям.
Судом встановлено, що в період з 22.04.2013р.
по 26.04.2013р. в приміщенні ДПІ у
Зміїському районі Харківської області
фахівцями податкової інспекції на
підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1, п. 79.2 ст. 79
Податкового кодексу України, постанови
Прокуратури Харківської області «Про
проведення перевірки» від 27.03.2013р. було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку фізичної особи
суб'єкта господарської діяльності
ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_3 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України, за період з
01.01.2007р. по 31.03.2013р.
За результатами перевірки було
складено акт від 13.05.2013р. № 2/17/НОМЕР_3,
яким встановлено порушення позивачем
- п. 2 Указу Президента «Про внесення
змін до Указу Президента від 3 липня 1998
року № 727 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», а
саме ФО-П ОСОБА_1 невірно
застосовувалась ставка єдиного
податку за наступні періоди:
травень-грудень 2008 року, січень-лютий,
вересень-жовтень, 2009 року не збільшував
на 100 грн. на кожну особу, тобто було
занижено суму єдиного податку на 1200,00
грн., а саме травень-грудень 2008 року на
суму 800,00 грн., січень-лютий,
вересень-жовтень 2009р. на суму 400,00 грн.;
- п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу
України, в результаті перевищення
обсягу виручки, які дозволяють
застосовувати спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності;
- п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України, ФО-П ОСОБА_1 у 2011 році було
занижено валові доходи на загальну
суму 73045719,17 грн., в результаті чого
підприємцем занижено податку з доході
фізичних осіб від провадження
господарської діяльності за 2011 рік на
суму 12292334,96 грн., за 2012 рік на суму 124257,60
- п.п. д) п.п. 1.3 ст. 1, п. 1.6 ст.1, п.п. 4.2.1 п. 4.2
ст. 4, п. 7.1 ст. 7, п.п. 8.1.1, п.п. 8.1.2, п. 8.1 ст. 8
ЗУ «Про податок з доходів фізичних
осіб», в результаті чого занижено
податок з доходів фізичних осіб за
за січень-лютий, вересень-жовтень 2009р.
- п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст.
164, п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, п. 171.1
ст. 177, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку з доходів фізичних осіб за 2011
- наказу ДПАУ «Про затвердження форми
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, та сум утриманого з
них податку (форма 1ДФ) та Порядку
заповнення та надання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, та сум
утриманого з них податку» від 24.10.10р. №
1020, та п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України, в результаті не подачі
податкових розрахунків сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за формою 1ДФ за наступні
періоди: ІІ-ІV кв. 2008р., І, ІІІ-ІV кв. 2009р.,
На підставі висновків вищевказаного
акта відповідачем були складені та
направлені позивачу податкові
повідомлення-рішення:
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами із доходів
платника податку у вигляді з/п на
- за основним платежем та 1,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування на загальну суму
15 520 740,70 грн., в т.ч. 12 416 592,56 грн. - за
основним платежем та 3 104 148,14 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
Судом встановлено, що не погодившись з
зазначеними вище податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
оскаржив їх в адміністративному
порядку до Державної податкової служби
у Харківській області.
Головне управління Міндоходів у
Харківській області своїм рішенням від
08.08.2013р. № 632/К/20-40-10-04-17 податкове
повідомлення-рішення відповідача від
податкове повідомлення-рішення від
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за основним
платежем на 1583,17 грн. та за штрафними
санкціями у розмірі 395,93 грн. Окрім того
зазначеним рішенням було збільшено
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
100477,50 грн., у т.ч. за основним платежем -
ФО-П ОСОБА_1 не погодившись з рішенням
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 08.08.2013р. №
632/К/20-40-10-04-17 оскаржив його та податкові
повідомлення-рішення відповідача від
адміністративному порядку до
Міністерства доходів і зборів України.
Міністерство доходів і зборів України
своїм рішенням від 21.10.2013р. №
5233/К/99-99-10-01-03-14 залишило податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському
районі Харківської області ДПС від
рішення ГУ Міндоходів у Харківській
області від 08.08.13р. № 632/К/20-40-10-04-17 та
саме рішення ГУ Міндоходів у
Харківській області від 08.08.13р. №
632/К/20-40-10-04-17 без змін, а скаргу ФО-П
ОСОБА_1 - без задоволення.

Суд відзначає, що ДПІ у Зміївському
районі ГУ Міндоходів у Харківській
області не було винесено будь-яких
податкових повідомлень-рішень на
виконання рішення Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 08.08.2013р. № 632/К/20-40-10-04-17.

Також судом встановлено, що фахівцем
ДПІ у Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, рішення ГУ Міндоходів у
Харківській області № 6551/7/20-40-10-04-17 від
23.09.2013р. про проведення позапланової
перевірки в рамках розгляду скарги,
відповідно до наказу від 25.09.2013р. № 147
виданого ДПІ у Зміївському районі ГУ
Міндоходів у Харківській області та
направлення на проведення перевірки №
78 від 25.09.2013р. було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку платника податків фізичної
особи суб'єкта господарської
діяльності ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_3 з питань дотримання вимог
податкового законодавства України, за
період з 11.10.2007р. по 31.03.2013р.

Результати перевірки було оформлено
актом від 16.10.2013р. № 683/17/НОМЕР_3 за
висновками якого позаплановою
перевіркою ФО-П ОСОБА_1 підтверджені
порушення встановлені при проведені
позапланової невиїзної документальної
перевірки (акт від 15.05.2013р. № 2/17/НОМЕР_3),
з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у
Харківській області від 08.08.2013р. №
632/К/20-40-10-04-17, а саме: п. 2 Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» ФО-П
ОСОБА_1 не вірно застосовувалась ставка
єдиного податку за наступні періоди:
травень-грудень 2008 року, січень-лютий,
вересень-жовтень, 2009 року не збільшував
на 100 грн. на кожну особу, тобто було
занижено суму єдиного податку на 1200,00
грн., а саме травень-грудень 2008 року на
суму 800,00 грн., січень-лютий,
вересень-жовтень 2009р. на суму 400,00 грн.;
ч. 1 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, п. 291.4 ст. 291 ПК
України в результаті перевищення
обсягу виручки, які дозволяють
застосовувати спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності; ч. 4
п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в
результаті застосування іншого
способу розрахунків, ніж зазначені в п.
291.6 ст. 291 ПК України; п.п. 164.2.17 е) п. 164.2 ст.
164 з урахуванням п. 164.3 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2
ст. 177 ПК України ФО-П ОСОБА_1 у 2011 році
занижено доходи на загальну суму 73045719,17
грн., в результаті чого підприємцем
занижено податку з доході фізичних
осіб від провадження господарської
діяльності за 2012 рік на суму 12 415 197,00
грн.; п.п. д) п.п. 1.3 ст. 1, п. 1.6 ст.1, п.п. 4.2.1 п.
4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7, п.п. 8.1.1, п.п. 8.1.2, п. 8.1 ст.
8 ЗУ «Про податок з доходів фізичних
осіб», в результаті чого занижено
податок з доходів фізичних осіб за
2008-2009 роки на суму 80382,00 грн., в т.ч. за
травень-грудень 2008р. на суму 43332,00 грн.,
за січень-лютий, вересень-жовтень 2009р.
на суму 37050,00 грн.; п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163,
п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14,
п. 18.1 ст. 18, п. 171.1 ст. 177, п. 167.1 ст. 167
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку з
доходів фізичних осіб за 2011 рік на суму
10194,90 грн., в т.ч. за квітень-травень 2011р.
на суму 10194,90 грн.; наказу ДПАУ «Про
затвердження форми податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, та сум утриманого з них
податку (форма 1ДФ) та Порядку
заповнення та надання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, та сум
утриманого з них податку» від 24.10.10р. №
1020, та п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України, в результаті не подачі
податкових розрахунків сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за формою 1ДФ за наступні
періоди: ІІ-ІV кв. 2008р., І, ІІІ-ІV кв. 2009р.,
ІІ кв. 2011р.

В ході розгляду справи на підставі
пояснень представника відповідача та
довідки наданої ДПІ у Зміївському
районі ГУ Міндоходів у Харківській
області судом встановлено, що на
підставі акта перевірки від 16.10.2013р. №
683/17/НОМЕР_3 ДПІ не виносилася податкові
повідомлення-рішення.

Таким чином, акт перевірки позивача від
16.10.2013р. № 683/17/НОМЕР_3 є лише документом,
яки підтверджує факт проведення
перевірки позивача та не є обов'язковим
до виконання.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення від 30.05.2013р. №
, суд відзначає, що відповідач
визначив позивачу суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування на підставі
вискоків акта перевірки від 13.05.13р. №
2/17/НОМЕР_3 про порушення позивачем
вимог п. 177.1 і п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України.

Підставою для вищезазначених
тверджень згідно акта перевірки від
13.05.2013р. № 2/17/НОМЕР_3 є не включення
позивачем до складу загального
оподаткованого доходу та не
відображення у податковій декларації
про майновий стан і доходи вартості
товарів отриманих від ПП «Дверная
служба» у розмірі 72299643,90 грн., які на
думку відповідача є безоплатно
отриманими.

В обґрунтування вищенаведеного
фахівець ДПІ у спірному акті відзначає,
що ФО-П ОСОБА_1 30.09.2011р. отримав від ПП
«Дверная служба» видавничу продукцію
(дитячі книжки) на загальну суму 72299643,90
грн. За зазначений товар позивач
розрахувався шляхом видачі простого
векселя на загальну суму 72299643,90 грн.,
проте на думку відповідача позивач
по-перше, в порушення вимог п. 291.4 і п. 291.6
ст. 291 Податкового кодексу України
здійснив розрахунки у вексельній
формі, по-друге, вексель був виписаний
позивачем з порушенням норм
вексельного законодавства, а саме не
містив підпис ФО-П ОСОБА_1 Оскільки
позивач, не здійснив розрахунків за
товар, то такі товари є безоплатно
отриманими та набувають статус
безповоротної фінансової допомоги.

Суд не погоджується з такими
твердження виходячи з наступного.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що 30 вересня 2011 року між ПП
«Дверная служба» як «Постачальником»
та ФО-П ОСОБА_1 як «Покупцем було
укладено договір поставки б/н від
30.09.2011р., за умовами якого Постачальник
зобов'язався поставити, а Покупець
прийняти та оплатити поліграфічну
продукцію, кількість, вартість,
асортимент якої визначається у
накладних.

В ст. 2 Договору сторони визначили, що
товар поставляється Постачальником
Покупцю на склад розташований за
адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд.
13-Б. Доставка товару здійснюється
транспортом Постачальника та за його
рахунок.

На підставі видаткових накладних від
30.09.2011 року, договору зберігання від
30.09.2011р. укладеного між позивачем та ПП
«Юнісофт», акта приймання-передачі
товару на зберігання від 30.09.2011р., судом
встановлено, що на виконання умов
договору поставки від 30.09.2011р. ПП
«Дверная служба» поставило позивачу -
ФО-П ОСОБА_1 поліграфічну продукцію на
загальну суму 72299643,90 грн. (операція
звільнена від оподаткування ПДВ).

Суд відзначає, що в п. 3.2 ст. 3 Договору
поставки від 30.09.2011р. сторони визначили,
що позивач - ФО-П ОСОБА_1 має право
розрахуватися з Постачальником - ПП
«Дверная служба» за поставлений товар
або у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок або шляхом видачі
простих векселів.

За наявними в матеріалах документами
судом встановлено, що позивач
відповідно до умов договору поставки
від 30.09.11р. на суму отриманого від ПП
«Дверная служба» товару виписав
простий вексель серія АА № 0551554,
номінальною вартістю 72299643,90 грн., дата
видачі 30.09.2011р., дата платежу за
векселем 30.09.2015р.

Внаслідок того, що простий вексель АА №
0551554 був заповнений ФО-П ОСОБА_1 з
порушенням вимог вексельного
законодавства України сторони дійшли
згоди визнати такий вексель
анульованим. Зазначені обставини
підтверджуються актом анулювання
векселя від 30.09.2011р.

Позивачем, ФО-П ОСОБА_1 в рахунок оплати
за товар отриманий від ПП «Дверная
служба» був виписаний новий простий
вексель серія АА № 0551559, номінальною
вартістю 72299643,90 грн., дата видачі
30.09.2011р., дата платежу за векселем
30.09.2015р.

На підставі договору зберігання б/н від
30.09.2011р., акта приймання-передачі товару
на зберігання від 30.09.2011р. судом
встановлено, що товар, придбаний у ПП
«Дверная служба» був переданий
позивачем на зберігання ПП «Юнісофт».
Товар, придбаний у ПП «Дверная служба»
не був реалізований іншим особам та
знаходиться на даний час на зберіганні.

На підставі зазначених вище обставин
судом встановлено, що операції між
позивач та ПП «Дверная служба» мали
реальний характер, були повністю
виконані сторонами, розрахунки були
здійснені у формі, передбаченій
законодавством, чинним на час
існування спірних правовідносин.

Що стосується посилань відповідача на
порушення позивачем вимог п. 291.4 і п. 291.6
ст. 291 Податкового кодексу України,
внаслідок видачі 30.09.2011р. простого
векселя в рахунок оплати за товар
придбаний у ПП «Дверная служба», то
зазначені норми не могли бути порушені
позивачем, оскільки відповідно до
пункту 1 розділу ІІ ЗУ «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності»
від 04.11.11р. № 4014-VI, зазначені вище норми
(ст. 291 ПК України) набирають чинності з
01 січня 2012 року.

Також суд відзначає, що положення Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998р. № 727/98, які на час існування
спірних правовідносин регулювали
питання застосування спрощеної
системи оподаткування, не містили
будь-яких обмежень щодо форми
здійснення розрахунків суб'єктами
малого підприємництва. Окрім того,
таких обмежень не містили й інші
нормативні акти законодавства України.

Таким чином, суб'єкти малого
підприємництва - фізичні
особи-підприємці мали право
здійснювати розрахунки у будь-якій
формі незабороненій законодавцем,
зокрема, й у вексельній формі.

Щодо посилань відповідача на
недійсність простого векселя серія АА
№ 0551554, внаслідок оформлення з
порушенням вексельного законодавства,
то суд відзначає, що як було
встановлено судом вище зазначений
вексель був визнаний позивачем та ПП
«Дверная служба» анульованим.

Позивач, ФО-П ОСОБА_1 розрахувався з ПП
«Дверная служба» за поставлений товар
шляхом видачі простого векселя серія
АА № 0551559, номінальною вартістю 72299643,90
грн., дата видачі 30.09.11р., дата платежу за
векселем 30.09.2015р.

Проаналізувавши простий вексель серія
АА № 0551559 суд встановив, що зазначений
вексель оформлений з додержанням вимог
вексельного законодавства, ст. 5 Закону
України «Про обіг векселів в Україні»,
розділу ІІ додатку І Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі.

Таким чином, позивач - ФО-П ОСОБА_1 у
відповідності до вимог законодавства
України, чинного на час існування
спірних правовідносин, розрахувався з
ПП «Дверная служба» за отриманий товар
шляхом видачі векселя, тобто товар
отриманий від ПП «Дверная служба» не є
безоплатно отриманим товаром.

Окрім того, суд вважає за необхідне ще
раз відзначити, що позивач у період з
01.01.2011р. по 31.12.2011р. знаходиться на
спрощеній системі оподаткування, а
саме був платником єдиного податку.
Фактично у зазначений період позивач
здійснював такий вид діяльності як
оптова торгівля папером, картоном,
книгами, журналами та канцелярським
приладдям.

В ст. 11 Закону України «Про державну
підтримку малого підприємництва», який
був чинний на час існування спірних
правовідносин, визначено, що
застосування суб'єктами малого
підприємництва спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності
здійснюється в порядку, встановленому
законодавством України.

Такий порядок у 2011 році визначав Указ
Президента України від 03.07.98 N 727 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Відповідно до ст. 2 Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку.

З аналізу зазначених норм права
вбачається, що доходи отримані
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою, платником єдиного
податку від власної господарської
діяльності оподатковуються єдиним
податком.

Згідно положень Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», лише
у разі порушення суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою, платником єдиного податку,
вимог п. 1 цього Указу, зокрема
перевищення обсягу виручки понад 500 000,00
грн., такий суб'єкт повинен перейти на
загальну систему оподаткування, обліку
та звітності починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу), зокрема
зареєструватися платником податку на
додану вартість.

Згідно п. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Як було встановлено вище за товар
отриманий від ПП «Дверная служба»
позивач розрахувався шляхом видачі
простого векселя. Товар придбаний у ПП
«Дверная служба» на загальну суму
72299643,90 грн. на даний час не реалізований
та знаходиться на зберіганні у ПП
«Юнісофт».

Щодо посилань відповідача як на
підставу для визнання товару
отриманого від ПП «Дверная служба» як
безоплатно отриманого та набуття їм
статусу безповоротної фінансової
допомоги, на визнання ПП «Дверная
служба» банкрутом, то суд критично
ставить до таких тверджень.

По-перше, сам факт визнання ПП «Дверная
служба» банкрутом не є підставою для
визнання товару безоплатно отриманим
та набуття ним статусу безповоротної
фінансової допомоги.

По-друге, судом встановлено, що на даний
час Приватне підприємство «Дверная
служба» внесено до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та знаходиться в
стані припинення за судовим рішенням
про банкрутство, тобто на даний час
здійснюється ліквідаційна процедура
ПП «Дверная служба».

Заборгованість ФО-П ОСОБА_1 перед ПП
«Дверная служба» є дебіторською
заборгованістю та відповідно до
положень ЗУ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» підлягає
стягненню протягом усього періоду
здійснення ліквідаційної процедури.

По-третє, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 14 ЗУ
«Про цінні папери та фондовий ринок»
вексель - цінний папір, який посвідчує
безумовне грошове зобов'язання
векселедавця або його наказ третій
особі сплатити після настання строку
платежу визначену суму власнику
векселя (векселедержателю). Векселі
можуть бути прості або переказні та
існують виключно у документарній
формі, крім фінансових векселів, що
випускаються у бездокументарній формі
у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого
Закону «Про прості векселі та
переказні векселі» (далі по тексту -
Уніфікований Закон) до простих
векселів застосовуються такі ж
положення, що стосуються переказних
векселів, тією мірою, якою вони є
сумісними з природою цих документів, а
саме положення щодо: індосаменту
(статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 -
37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у
разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54);
платежу у порядку посередництва
(статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін
(стаття 69); позовної давності (статті 70 і
71); неробочих днів, обчислення строків і
заборони пільгових строків (статті 72, 73
і 74).

Згідно ст. 78 Уніфікованого Закону
векселедавець простого векселя
зобов'язаний так само, як акцептант за
переказним векселем.

Згідно ст. 33 Уніфікованого Закону
переказний вексель може бути виданий
із таким строком платежу: за
пред'явленням; у визначений строк від
пред'явлення; у визначений строк від
дати складання; на визначену дату.

Згідно ст. 38 Уніфікованого Закону
держатель переказного векселя зі
строком платежу на визначений день або
у визначений строк від дати складання
чи від пред'явлення повинен пред'явити
вексель для платежу або в день, в який
він підлягає оплаті, або в один із двох
наступних робочих днів.

В ст. 11 Уніфікованого Закону зазначено,
що будь-який переказний вексель, навіть
виданий без прямого застереження про
наказ, може бути переданий шляхом
індосаменту.

Статтею 16 Уніфікованого Закону
передбачено, що власник переказного
векселя вважається його законним
держателем, якщо його право на вексель
базується на безперервному ряді
індосаментів, навіть якщо останній
індосамент є бланковим.

Згідно п. 6 ст. 1 ЗУ «Про цінні папери та
фондовий ринок» індосамент -
передавальний напис на ордерному
цінному папері, що посвідчує перехід
прав на цінний папір та прав за цінним
папером до іншої особи в установленому
законодавством порядку.

Зі змісту зазначених вище положень
вбачається, що ліквідація суб'єкта
господарювання - держателя векселя, у
нашому випадку ПП «Дверная Служба», не
означає, що спірний вексель не буде
пред'явлено ФО-П ОСОБА_1 до оплати,
оскільки, векселедержатель - ПП
«Дверная служба» до припинення своєї
діяльності (скасування державної
реєстрації суб'єкта господарювання)
міг передати його за індосаментом
іншим особам.

На підставі вищенаведених обставин суд
доходить висновку, що за господарською
операцією щодо придбання товару у ПП
«Дверная служба» позивач - ФО-П ОСОБА_1
не отримав будь-якого доходу, який
повинен був включити до складу
загального оподаткованого доходу та
сплатити з нього податок з доходів
фізичних осіб.

Позивачем, ФО-П ОСОБА_1 не було порушено
умови форми розрахунків, не було
перевищено дозволений законодавцем
обсяг доходу платника єдиного податку
та у позивача не було підстав для
переходу з 01.10.2011р. на загальну систему
оподаткування та обліку.

Таким чином, проаналізувавши наведені
норми діючого законодавства,
дослідивши надані до справи
матеріали, суд приходить до висновку
про неправомірне винесення
відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 30.05.2013р. №
.

Що стосується визначення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді з/п, у
розмірі 11779,60 грн. за податковим
повідомленням-рішенням від 30.05.2013р. №
, то судом встановлено наступне.

Згідно податкового
повідомлення-рішення відповідача від
30.05.2013р. № його було прийнято ДПІ
на підставі висновків акта перевірки
від 13.05.2013р. № 2/17/НОМЕР_3 про порушення
позивачем вимог п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п.
164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1
ст. 18, п. 171.1 ст. 171, п. 167.1 ст. 167
Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові, виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затверджено
наказом ДПА України від 22.12.2010р. № 984
(далі по тексту - Порядок).

В п. 3 розділу 1 Порядку зазначено, що
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

В п. 4-6 розділу 1 Порядку, передбачено, що
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Пунктом 5.2 розділу 2 Порядку
передбачено, що у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно,
зокрема:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

Таким чином, податковий орган факт
порушення податкового, валютного та
іншого законодавства, повинен
встановити на підставі первинних або
інших документів, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку.
Податковий орган зобов'язаний в акті
перевірки чітко визначити зміст
порушення та зазначити первинний
документ, на підставі якого було
встановлено порушення.

Однак перевіряючі ДПІ у Зміївському
районі ГУ Міндоходів у Харківській
області, в порушення зазначених вище
положень, у спірному акті перевірки
лише зазначають про порушення ФО-П
ОСОБА_1 вимог п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п.
164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п.
171.1 ст. 171, п. 167.1 ст. 167 Податкового
кодексу України. В акті перевірки не
зазначено, на підставі яких первинних
документів ДПІ було встановлено
зазначені вище порушення.

Суд також відзначає, що згідно з ч. 2 ст.
71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності нарахування позивачу
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді з/п за
податковим повідомленням-рішенням від
30.05.2013р. № .

В судовому засіданні представники
відповідача також не змогли пояснити
підстави для нарахування позивачу
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді з/п у
розмірі 11779,60 грн.

За таких обставин суд доходить
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 30.05.2013р. №
винесно ДПІ у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області з порушенням норм
чинного законодавства України, у
зв'язку з чим є протиправним та
підлягає скасуванню.

Окрім того, суд відзначає, що будь-яке
рішення чи дії суб'єкта владних
повноважень має бути законними та
обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, перевіривши оскаржувані в даній
справі рішення відповідача з
урахуванням наведеної норми, суд
дійшов висновку, що відповідачем при їх
прийнятті, невірно застосовано норми
чинного законодавства при неповному та
неправильному встановленні всіх
дійсних обставин справи, в зв'язку з чим
такі рішення підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України Харківський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити у
повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 30.05.2013 року №
, № .

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 27 березня 2014
року

Суддя
Спірідонов М.О.