Справа № 808/2185/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В
АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

28 березня 2014 рокуСправа № 808/2185/14 м.
Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного
адміністративного суду Лазаренко М.С.
перевіривши матеріали

адміністративного позову: Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідачів: Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, Головного управління юстиції
в Запорізькій області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області

про: визнання незаконною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(далі - позивач) до Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (далі - відповідач-1), Головного
управління юстиції в Запорізькій
області (далі - відповідач-2), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
(далі - відповідач-3), у якому позивач
просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність
відповідача-3, відповідача-2,
відповідача-1 при виконанні платіжних
доручень: №2063 від 13.08.2013, № 1649 від 17.06.2013,
№ 2371 від 06.09.2013, № 2936 від 21.10.2013, № 1164 від
07.05.2013 щодо перерахування грошових
коштів, отриманих внаслідок проведених
виконавчою службою виконавчих дій;

- зобов'язати відповідача-2 та
відповідача-3 здійснити перерахування
коштів згідно з платіжними
дорученнями: №2063 від 13.08.2013 у сумі - 8 068,80
грн., №1649 від 17.06.2013 у сумі - 3 363,11 грн., №
2371 від 06.09.2013 у сумі - 7 332,00 грн., № 2936 від
21.10.2013 у сумі - 6 128.80 грн., № 1164 від 07.05.2013 у
сумі - 3 128,00 грн., наданими
Шевченківським відділом державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, а також
496,13 грн. (3% річних від неповернутих сум).

Згідно з частиною 2 статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує,
зокрема, чи належить позовну заяву
розглядати в порядку
адміністративного судочинства та чи
немає підстав для відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

За приписом пункту 14 частини першої
статті 3 КАС України вбачається, що
адміністративний договір - це дво- або
багатостороння угода, зміст якої
складають права та обов'язки сторін, що
випливають із владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін угоди.

Відповідно до підпунктів 5.8.1 та 5.8.2
пункту 5.8 Інструкції про проведення
виконавчих дій (затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №74/4 від
15.12.1999), майно, на яке накладено арешт, за
винятком майна, зазначеного в пункті
5.6.4 цієї Інструкції, передається на
зберігання боржникові або іншим
особам, призначеним державним
виконавцем (далі - зберігач), під
розписку в акті опису і арешту майна.
Копія акта опису і арешту майна
видається боржникові та стягувачу, а у
випадках, коли обов'язок зберігання
майна покладено на іншу особу, - також
зберігачеві.

Зберігач, якщо ним призначено не
боржника або члена його сім'ї, має право
на одержання за зберігання майна
винагороду або прибуток від зберігання
майна, розмір яких установлюється за
угодою зберігача з державним
виконавцем, укладеною відповідно до
вимог глави 66 Цивільного кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний виконавець скористався
наданим йому правом та уклав ряд
договорів з приватним підприємцем
ОСОБА_1 (договір зберігання №26/12 від
24.02.2012, договір зберігання № 1/12 від
24.01.2012, договір зберігання №10/12 від
10.02.2012, договір зберігання №112/12 від
15.06.2012, договір зберігання №169/12 від
19.09.2012).

Відповідно до абзацу другого укладених
договорів, сторони були попередньо
ознайомлені з вимогами цивільного
законодавства щодо недійсності
правочинів, діяли добровільно,
розуміючи значення своїх дій та
правові наслідки укладеного договору
та керувались статтями 509 та 524 глави 66
Цивільного кодексу України.

З розділу шостого укладених договорів,
вбачається, що спори, що виникають в
ході дії цих договорів, сторони
вирішують шляхом переговорів. Якщо
згоди не досягнуто (відображається
протоколом переговорів, обміном
листами тощо) або Сторона ухиляється
від розгляду пропозицій, спір
передається на розгляд господарського
суду відповідно до законодавства
України.

Відповідно до частини першої статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі: справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі
щодо приватизації майна, та з інших
підстав, крім: спорів про приватизацію
державного житлового фонду; спорів, що
виникають при погодженні стандартів та
технічних умов; спорів про
встановлення цін на продукцію (товари),
а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно
до законодавства не можуть бути
встановлені за угодою сторін; спорів,
що виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 КАС України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі лише, якщо:
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі суддя
постановляє ухвалу (частина друга
статті 109 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у спірних
правовідносинах відповідач-1 виступає
як сторона цивільно-правових
правовідносин, а не як суб'єкт владних
повноважень, а договори є
цивільно-правовими в розумінні
Цивільного кодексу України, а не
адміністративними в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відтак, за вказаних обставин суд дійшов
висновку, що дана позовна заява не
належить розгляду в порядку
адміністративного судочинства, а отже
у відкритті провадження у справі має
бути відмовлено, а с спір має
вирішуватись в порядку Господарського
процесуального кодексу України.

За приписами пункту 3 частини першої
статті 7 Закону України «Про судовий
збір» сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
відмови у відкритті провадження у
справі.

Повернення сплаченої суми судового
збору здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної фінансової
політики (частина третя статті 7 Закону
України «Про судовий збір»).

Керуючись статтями 2, 4, 17, 107, 109, 160, 165 КАС
України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
відповідачів: Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, Головного управління юстиції
в Запорізькій області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
про визнання незаконною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що даний спір
підлягає вирішенню в порядку
Господарського процесуального кодексу
України.

Позовну заяву Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 повернути позивачу
із усіма доданими до неї матеріалами.

Повернути позивачу з Державного
бюджету України 73 грн. 08 коп. сплаченого
судового збору.

Повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня
проголошення ухвали (якщо ухвалу було
постановлено без виклику особи, яка її
оскаржує, то в 5-денний строк з дня
отримання цією особою копії ухвали)
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.С.
Лазаренко