Справа № 251/504/14-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мітьков М.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року справа №
251/504/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Калінінського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради на постанову
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 21
лютого 2014 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до
Калінінського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
перерахувати та виплатити
недоотриману щомісячну державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом, в якому просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови перерахувати та виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату за
рахунок коштів Державного бюджету
України на її користь допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
поточний рік, починаючи з липня 2013 року
по день ухвалення рішення суду по
справі, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Ухвалою Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 21
лютого 2014 року позовні вимоги за період
з 01 липня 2013 року по 22 липня 2013 року
залишено без розгляду.

Постановою Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
21 лютого 2014 року позов задоволено
частково, а саме: визнано
неправомірними дії Калінінського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради щодо призначення, нарахування та
виплати ОСОБА_2 сум допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку нижче прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до шести років з 23 липня 2013 року
по 31 січня 2014 року, зобов'язано
Калінінського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради здійснити
перерахунок та виплатити за рахунок
коштів Державного бюджету України на
користь ОСОБА_2 недоотриманої
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 23 липня 2013 року по 31
січня 2014 року в сумі 3755,32 грн.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог. На обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що визначення розміру
допомоги особам, які фактично
здійснюють догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, в тому
числі і застрахованим особам, повинен
відповідати розміру, встановленому п.22
Порядку призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженому Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2011 року
№ 1751, яка є чинною та не визнавалась
неконституційною.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце апеляційного розгляду
сторони до суду не прибули, тому
відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи здійснено у письмовому
провадженні за наявними матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду
дійшла до наступного.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачка є
матір'ю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв'язку з чим перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, знаходиться на обліку
у відповідача та отримує щомісячну
грошову допомогу як застрахована особа
з липня 2013 по жовтень 2013 року включно в
розмірі 130,00 грн., у листопаді 2013 року в
розмірі 536,67 грн., з грудня 2013 року по
січень 2014 року включно в розмірі 757,23
грн. (а.с.5).

Позивачка вважає, що відповідачем не
доплачена державна допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у встановленому
законодавством розмірі, у зв'язку з чим,
звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Так, відповідачем допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачці була
нарахована та виплачена відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми" та
внесених Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" змін до
ст.ст.13,15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12. 2007
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
(далі-Закон№107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VIне приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», ані
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» та іншими
законами не встановлювався інший
розмір допомоги, ніж в Законах №2811-ХІІ
та №2240-ІІІ.

Оскільки даний спір виник щодо виплати
допомоги у 2013 та 2014 роках особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому на
спірні правовідносини поширюються
норми спеціального Закону (Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі №21-410а12.

Відповідно до ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, відповідач, виплачуючи
позивачці допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми",
діяв неправомірно та з порушенням
вимог законодавства.

Крім того, колегія суддів, встановивши,
що рішення суду першої інстанції
прийнято з помилковим застосуванням
норм матеріального права, а саме в
частині здійснення виплати державної
допомоги позивачу в розмірах,
передбачених Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», в
той час, як на спірні правовідносини
поширюються норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», не
вбачає підстав для скасування
постанови, оскільки це не призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

В той же час, суд першої інстанції
порушив норми процесуального права при
вирішенні питання про розподіл судових
витрат.

Так, судом стягнуто з Калінінського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради на користь позивача судовий збір в
розмірі 73,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачкою судовий збір було сплачено
до місцевого бюджету Калінінського
району міста Горлівки (а.с.1), тому і
відшкодувати судові витрати необхідно
за рахунок коштів зазначеного
місцевого бюджету, тому постанова суду
в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.94,195,197,201,205,207,211,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Калінінського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради - задовольнити частково.

Постанову Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
21 лютого 2014 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до
Калінінського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
перерахувати та виплатити
недоотриману щомісячну державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини
постанови викласти в наступній
редакції: «Стягнути з місцевого
бюджету Калінінського району міста
Горлівки Донецької області на користь
ОСОБА_2 понесені судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 73
(сімдесят три) гривні 32 копійки»

В решті постанову суду - залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В.
Геращенко