Справа № 2а-463/64/13
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа
№ 5932/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання
Король Х.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова на
постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 05 березня 2013р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова про
визнання дій незаконними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В
И Л А:

26.12.2012р. позивач звернулася до суду з
позовом, в якому просить визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова та
зобов'язати провести перерахунок
розміру призначеної пенсії, відповідно
до ст.37 Закону України "Про державну
службу" з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
10.03.2011 року вона звільнена з посади
начальника відділу адміністрування
податку на додану вартість управління
оподаткування юридичних осіб
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова за
власним бажанням, у зв'язку із виходом
на пенсію. Управлінням Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
м.Львова їй було призначено пенсію по
інвалідності державного службовця у
відповідності до положень ст.37 Закону
України «Про державну службу». Однак
вважає, що під час нарахування їй
розміру пенсії відповідачем було
допущено порушення в частині
визначення розміру середньомісячного
заробітку, зокрема не враховано
матеріальну допомогу на оздоровлення
та допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, внаслідок
чого вона отримує пенсію у заниженому
розмірі.

Постановою Личаківського районного
суду м.Львова від 05 березня 2013р. позов
задоволено.

Пенсійний орган оскаржив дану
постанову, з підстав неповного
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога та
грошові винагороди, передбачені
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.02.2003 № 212 не належать до інших
надбавок, а тому не можуть бути
враховані при обчисленні пенсії.

Оскільки винагорода за вислугу років,
яка виплачується посадовим особам
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до
постанови КМУ від 12.09.1997 №1013, не
належить до надбавок, які враховуються
при обчисленні пенсії державного
службовця, тому при нарахуванні пенсії
зазначеній категорії осіб в заробітну
плату включається надбавка за вислугу
років, визначена згідно із статтею 33
Закону України „Про державну службу"
та постанови КМУ від 03.05.1994 № 283.

Заробіток для призначення пенсії за
нормами Закону України „Про державну
службу" визначається у порядку,
встановленому постановою КМУ від 31.05.2000
№ 865 (із змінами), а саме: посадовий
оклад, доплата за ранг та надбавка за
вислугу років враховуються в розмірах,
встановлених на момент звільнення з
посад державного службовця
(призначення пенсії-якщо термін
перебування на посаді державного
службовця подовжено). Інші виплати, що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії - надбавки, премії, доплата за
науковий ступінь), визначаються за
вибором того, хто звернувся за пенсією
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії, або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи поспіль перед зверненням за
пенсією, незалежно від наявності
перерв протягом цього періоду на даній
роботі. Середньомісячна сума
зазначених виплат за 24 або 60
календарних місяців визначається
шляхом ділення загальної суми цих
виплат за 24 календарні місяці роботи
поспіль перед зверненням за пенсією чи
за 60 календарних місяців роботи
поспіль відповідно на 24 або 60.

Таку позицію управління підтверджує
лист Міністерства праці та соціальної
політики України від 05.05.2003 № 03-3/2533-02-6.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивачки, який просить
залишити без змін рішення суду першої
інстанції, представника відповідача,
яка просить задоволити апеляційну
скаргу, розглянувши та обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працювала на посаді начальника
відділу адміністрування податку на
додану вартість управління
оподаткування юридичних осіб
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова та
звільнена із займаної посади 10.03.2011
року за власним бажанням у зв'язку із
виходом на пенсію по інвалідності.

Згідно довідки про складові заробітної
плати (а.с.28-31) вбачається, що протягом
2005-2011 років ОСОБА_1 в складі заробітної
плати, з якої відраховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, отримувала інші
виплати, які складалися із
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

У зв'язку із виходом на пенсію,
управлінням Пенсійного Фонду України в
Личаківському районі м.Львова було
нараховано та призначено позивачу
пенсію державного службовця по
інвалідності без врахування виплат
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці позивача, як
державного службовця.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 2 ст.33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України ,,Про пенсійне
забезпечення" до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Оскільки позивачем отримувалися в
складі заробітної плати зазначені види
виплат, з яких нараховувалися та
сплачувалися страхові внески або збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування позивача, як застрахованої
особи, а тому управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
м.Львова зобов'язане було враховувати
їх в заробіток (дохід) позивача для
обчислення її пенсії незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів вважає
помилковим стягнення судових витрат з
пенсійного органу.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Личаківського районного суду м.Львова
від 05 березня 2013р. по справі №2а/463/64/13-
без змін.

Виключивши з резолютивної частини
постанови Личаківського районного
суду м.Львова від 05 березня 2013р.
стягнути з управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі
м.Львова на користь ОСОБА_1 судового
збору в розмірі 34 грн. 41 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 28.03.2014р.