Справа № 805/15563/13-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Маслоід О.С.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
справа №805/15563/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Ястребової
Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю.,

секретар Полторацька С.С.,

за участі представника позивача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
р. у справі № 805/15563/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Департаменту розвитку базових галузей
промисловості Донецької області
державної адміністрації про
скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А
Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Департаменту розвитку базових галузей
промисловості Донецької області
державної адміністрації про
скасування наказу № 33-од від 03.07.2013 року
«Про невведення в дію рішення
конкурсного комітету», яке оформлене
протоколом засідання конкурсного
комітету № 195/55 від 07.02.2013 року щодо
об'єктів конкурсу 12+ та зобов'язання
відповідача ввести в дію рішення
конкурсного комітету, яке оформлене
протоколом засідання конкурсного
комітету № 195/55 від 07.02.2013 року за
об'єктом конкурсу 12+ .

Постановою суду першої інстанції від 16
грудня 2013 року у задоволені позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що постанова суду першої
інстанції є необґрунтованою, винесеною
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню та просив ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду
представник позивача підтримала
доводи апеляційної скарги позивача,
представник відповідача до суду не
прибув.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначені
Законом України «Про автомобільний
транспорт».

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
відповідно до розпорядження голови
облдержадміністрації від 15.10.2012 року №
750 «Про організацію проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
приміському і міжміському
внутрішньообласному автобусному
маршруті загального користування
Донецької області» відповідно до
Закону України «Про автомобільний
транспорт» в редакції, що діяла з 05.09.2012
року, відповідача було визначено
організатором по проведенню конкурсу.

Відповідачем в газеті «Жизнь» від
05.12.2012 року № 181(4311) було надано
оголошення про проведення відкритого
конкурсу з перевезення пасажирів на
приміському і міжміському
внутрішньообласному автобусному
маршруті загального користування
Донецької області № 55. Конкурс було
призначено на 07.02.2013 року.

Відповідно до ст. 7 зазначеного Закону,
організація пасажирських перевезень
покладається:

на міжнародних та міжміських і
приміських автобусних маршрутах
загального користування, які виходять
за межі території області (міжобласні
маршрути), - на центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту, крім
автобусного маршруту загального
користування прямого сполучення місто
Київ - міжнародний аеропорт "Бориспіль",
організатором пасажирських перевезень
на якому є Київська міська державна
адміністрація;

на міжміських та приміських автобусних
маршрутах загального користування, які
не виходять за межі території області
(внутрішньо-обласні маршрути), - на Раду
міністрів Автономної Республіки Крим
чи обласні держадміністрації;

на міських автобусних маршрутах
загального користування - на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту.

05.01.2013 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
державного регулювання та управління у
сфері транспорту та дорожнього
господарства» № 5502 від 20 листопада 2012
року (надалі Закон № 5502), яким, зокрема,
були внесені зміни до Закону, а саме ст.
7 Закону була викладена у новій
редакції, наступним чином:
Забезпечення організації пасажирських
перевезень покладається:

на міжнародних автобусних маршрутах
загального користування - на
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту;

на міжміських і приміських автобусних
маршрутах загального користування, що
виходять за межі території області
(міжобласні маршрути), - на центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту;

на приміських і міжміських автобусних
маршрутах загального користування, що
не виходять за межі території
Автономної Республіки Крим чи області
(внутрішньообласні маршрути), - на Раду
міністрів Автономної Республіки Крим
або обласні державні адміністрації;

на приміських автобусних маршрутах
загального користування, що не
виходять за межі району, - на районні
державні адміністрації;

на автобусному маршруті загального
користування прямого сполучення місто
Київ - міжнародний аеропорт "Бориспіль"
- на Київську міську державну
адміністрацію;

на міських автобусних маршрутах
загального користування - на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту.

Тобто, повноваження щодо проведення
конкурсу по пасажирським перевезенням
на приміських автобусних маршрутах, що
не виходять за межі району, були
передані райдержадміністраціям.

Відповідачем, всупереч Закону, 07.02.2013
року було проведено зазначений
конкурс, результати конкурсу оформлені
протоколом № 195/55 від 07.02.2013 року. За
результатами конкурсу перевізником,
який зайняв перше місце на об'єкті 12+,
був визначений позивач.

05.03.2013 року відповідач звернувся до
Департаменту автомобільного
транспорту Міністерства
інфраструктури України за роз'ясненням
стосовно правомірності проведення
вказаного конкурсу.

06.03.2013 року Головним управлінням
розвитку базових галузей
промисловості енергетики та
енергоефективності був прийнятий
наказ № 7-од «Про укладання договорів з
автоперевізниками», пунктом 2 якого
було зазначено, що вирішення питання
стосовно введення в дію рішення
конкурсного комітету, оформленого
протоколом від 07.02.2013 року № 195/55, в
частині об'єктів конкурсу №№ 1+, 3+, 4+, 6+,
11+, 12+, 13+, 14+ відстрочити до отримання
роз'яснень з Міністерства
інфраструктури України, враховуючи
зміни до ст.. 7 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та
відсутність механізму проведення
конкурсу райдержадміністраціями на
приміських внутрішньорайонних
автобусних маршрутах загального
користування.

Надалі відповідачем була отримана
відповідь з Департаменту
автомобільного транспорту
Міністерства інфраструктури України,
якою зазначено про необхідність
внесення відповідних змін до
інформаційного повідомлення про
оголошення відкритого конкурсу № 55 та
залишення без розгляду тих об'єктів
конкурсу, повноваження проведення
конкурсу на яких Законом № 5502 було
віднесено до райдержадміністрацій.

03.07.2013 року відповідачем прийнятий
спірний наказ № 33-од «Про не введення в
дію рішення конкурсного комітету», п. 1
якого наказано не вводити в дію рішення
конкурсного комітету щодо проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
приміському і міжміському
внутрішньообласному автобусному
маршруті загального користування
Донецької області, яке оформлене
протоколом засідання конкурсного
комітету № 195/55 від 07.02.2013 року в частині
об'єктів №№ 1+, 3+, 4+, 6+, 11+, 12+, 13+, 14+
відкритого конкурсу № 55 по визначенню
автомобільних перевізників.

Зазначений наказ був направлений на
адресу позивача та отриманий ним 10.07.2013
року.

У відповідності до вимог ст.. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Ст. 58 Конституції України передбачено,
що закони та інші нормативно-правові
акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Виходячи з позиції Конституційного
Суду України, наведеної у п. 2
мотивувальної частини Рішення
Конституційного суду України у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99,
справа N 1-7/99 дію нормативно-правового
акту в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Крім цього, цим рішенням
Конституційний Суд України вирішив, що
положення частини першої статті 58
Конституції України про те, що закони
та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи,
треба розуміти так, що воно стосується
людини і громадянина (фізичної особи).

В регулюванні суспільних відносин
застосовуються різні способи дії в
часі нормативно-правових актів. У
зв'язку із певним видом суспільних
правовідносин, що регулюються, перехід
від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультра активна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

У даному випадку, Законом «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо державного регулювання та
управління у сфері транспорту та
дорожнього господарства» внесені
зміни в ст.. 7 Закону України «Про
автомобільний транспорт», які
стосуються визначення компетенції
суб'єкта владних повноважень, та як
вірно зазначив суд першої інстанції, ця
норма не визначає засади юридичної
відповідальності, саму
відповідальність за правопорушення, а
також не передбачає пом'якшення чи
скасування відповідальності фізичної
особи.

Вказана норма Закону визначає
повноваження щодо організації та
проведення конкурсу, відповідно у
даному випадку, застосовується саме
безпосередня дія нормативно-правового
акту в часі, тобто дія нормативного
акту починається з моменту набрання
цим актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції, що на момент проведення
конкурсу у відповідача були відсутні
повноваження щодо проведення конкурсу
по об'єктах конкурсу на приміських
автобусних маршрутах загального
користування, що не виходять за межі
району.

З огляду на викладене, відповідач
правомірно застосував норму
матеріального закону, що була чинною на
момент проведення конкурсу, що
доводить правомірність спірного
наказу.

Доводи позивача, що процедура
проведення конкурсу фактично є
тривалими правовідносинами та першим
етапом проведення конкурсу є подання
перевізником документів для участі у
конкурсі, а тому до спірних
правовідносин мають застосовуватися
положення Закону України «Про
автомобільний транспорт» у редакції,
що діяла до набрання чинності Законом
№ 5502-VI є помилковими, оскільки на
момент проведення конкурсу у
відповідача фактично була відсутня
компетенція щодо його проведення.

Щодо доводів позивача, що рішення
конкурсного комітету є чинним на даний
момент та відсутні підстави для
прийняття Організатором
обґрунтованого Рішення про відмову у
введенні в дію рішення (чи його окремої
частини) конкурсного комітету є також
помилковими, оскільки при прийнятті
рішення конкурсного комітету вже
набрав чинності Закон № 5502, а тому
відповідач фактично вийшов за межі
своєї компетенції.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а потому підстав для його скасування
немає.

Повний текст ухвали складений 27
березня 2014 року.

Керуючись статтями 195, 198, 200, 205, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (м.
Амвросіївка) на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 р. у справі № 805/15563/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
р. у справі № 805/15563/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після
складення в повному обсязі.

Колегія суддів:
Л.В.Ястребова

Д.В.Ляшенко

С.Ю.Чумак