Справа № 826/3616/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
25 березня 2014 року
м. Київ № 826/3616/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Скочок Т.О.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
ОСОБА_1 доДержавної фінансової
інспекції України провизнання
протиправними дій та акту від 16.08.2012
року №07-23/40 в частині, -В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 з
позовом до Державної фінансової
інспекції України, в якому просить:
- визнати неправомірними дії
відповідача щодо встановлення та
закріплення на сторінці 25 та сторінці 26
акту ревізії від 16.08.2012 року №07-23/40
факту допущення колишнім головним
бухгалтером ДП «Укрекоресурси» ОСОБА_1
порушення у вигляді зайвого
нарахування та виплати премій окремим
працівникам ДП «Укрекоресурси»
протягом вересня, листопада, грудня 2011
року, а також дії щодо визначення
розміру матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 77 496,64 грн.;
- визнати незаконними положення
акту Державної фінансової інспекції
України від 16.08.2012 року №07-23/40,
складеного за результатами ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною (ДП «Укрекоресурси») за 2011
рік та завершальний звітний період 2012
року (сторінка 25 та сторінка 26) в
частині внесення до нього
недостовірних та незаконних
відомостей щодо допущення колишнім
головним бухгалтером ДП
«Укрекоресурси» ОСОБА_1 порушення у
вигляді зайвого нарахування та виплати
премій окремим працівникам ДП
«Укрекоресурси» протягом вересня,
листопада, грудня 2011 року, а також
висновку щодо нанесення ОСОБА_1
матеріальної шкоди (збитків) ДП
«Укрекоресурси» та визначення розміру
фінансових порушень на загальну суму 77
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.
Суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави,
зокрема, для відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі
(ч. 2 ст. 107 КАС України).
Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суддя виходить з
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
Загальне поняття акта перевірки
наведено у п. 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 12 січня
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.
У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні ч.
За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року №2939-XII (надалі - Закон
№2939-ХІІ), дії або бездіяльність
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби можуть
бути оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.
Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки (ревізії),
наприклад із порушенням трудового
розпорядку такою особою під час
проведення ревізії; дій, які полягають
у перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу,
(ревізії); дій щодо проведення ревізії
без установлених законом підстав
та/або з порушенням чинного
Дії службової особи щодо включення до
акта певних висновків не можуть бути
предметом розгляду у суді, оскільки
відповідно до п. 3 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року №550,
заперечення, зауваження до акта
ревізії (за їх наявності) та висновки на
них є невід'ємною частиною акта. Це
свідчить про те, що дії, пов'язані з
включенням до акта висновків, є
обов'язковими, тоді як самі висновки
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас, окремі судження
контролюючого органу є висновками
тільки контролюючого органу,
зазначення яких в акті перевірки не
суперечить чинному законодавству. Такі
твердження акта можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору про законність рішень, дій, в
основу яких покладені згадувані
Отже, предметом оскарження, відповідно
до ст. 13 Закону №2939-XII, є дії чи
бездіяльність службових осіб, якщо
вони обмежують чи порушують права,
свободи чи законні інтереси особи.
Враховуючи викладене, суддя дійшов
висновку, що акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні ст. 17 КАС, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялися, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Слід зазначити, що аналогічна позиція
викладена у постанові Верховного суду
України від 10.09.2013 року (номер ЄДРСР
33770792), прийнятої за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Також, суддя звертає увагу, що п. 24
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 року №8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
яким передбачалося оскарження акту
ревізії у порядку адміністративного
судочинства, виключено згідно з
постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
14.02.2014 року №2.

В контексті з вищевикладеним суддя
дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1
позовні вимоги не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 до Державної
фінансової інспекції України про
визнання протиправними дій та акту від
16.08.2012 року №07-23/40 в частині належить
відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. ст. 160, 165 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
невідкладно надіслати особі, яка її
подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження не допускається.

4. Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть йому надіслані після
спливу терміну для оскарження даної
ухвали. У випадку оскарження ухвали
позовні матеріали будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили в строк і
порядку, передбачені ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена за
правилами, встановленими ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Т.О. Скочок