Справа № 809/660/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.
Справа № 809/660/14

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Дубінської І.В.,

представника позивача Борсука Д.Я.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за позовом Івано-Франківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
ОСОБА_2 про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 7237,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося з адміністративним позовом
до ОСОБА_2 про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 7237,06 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що що за
наслідками перевірки фізичної
особи-підприємця ( далі-ФОП) ОСОБА_2,
зафіксованими в акті Територіальної
державної інспекції з питань праці
встановлено, що відповідачем не
виконано нормативу робочих місць щодо
працевлаштування інвалідів у 2012 році.
Внаслідок допущення даного порушення
згідно з вимогами чинного
законодавства відповідач був
зобов'язаний самостійно сплатити 6818,18
грн. адміністративно-господарських
санкцій. Крім того в зв'язку із
несплатою вказаної суми санкцій у
встановлений строк, відповідачу було
нараховано пеню в розмірі 418,88 грн.

Таким чином, оскільки сума
заборгованості в загальному розмірі
7237,06 грн. ФОП ОСОБА_2 не сплачена,
остання підлягає до стягнення в
судовому порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві. Позов просив
задовольнити.

Відповідач в судове засідання
повторно не з'явився, кореспонденція,
направлена відповідачу за адресою
місця проживання зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, повернулася
на адресу суду з відміткою працівника
поштового зв'язку про те, що адресат за
вказаною адресою не проживає..

Відповідно до частини 4 статті 33
Кодексу адміністративного
судочинства(далі-КАС) України у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою місцезнахоження (
місця проживання), що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно частини 11 статті 35 КАС України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

На підставі наведеного суд приходить
висновку, що відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи суду не
подав.

За таких обставин на підставі приписів
ст.128 КАС України суд ухвалив здійснити
розгляд даної адміністративної справи
за відсутності відповідача.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши в їх сукупності
подані докази, суд дійшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
тому останні підлягають до задоволення
з огляду на нижчевикладене.

Статтею 43 Конституції України
задекларовано право кожного, в тому
числі і інваліда, на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Виконання та
реалізація зазначеної конституційної
норми забезпечується законами України,
підзаконними актами та актами
ненормативного характеру, які
встановлюють механізм реалізації
права на працю.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Фонд соціального захисту інвалідів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України за № 1434 від 26.09.2002,
Фонд є урядовим органом державного
управління, який діє у складі
Міністерства праці та соціальної
політики і підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 зазначеного
Положення для реалізації покладених на
Фонд завдань за погодженням з Мінпраці
утворюються територіальні відділення
Фонду в межах граничної чисельності
його працівників.

Таким чином, Фонд та його відділення є
органами державної влади, які у
правовідносинах з роботодавцям,
зокрема у зв'язку із здійсненням
контролю за перерахуванням штрафних
санкцій, передбачених статтею 20 Закону,
реалізують владні управлінські
функції.

Враховуючи наведене правовідносини
між позивачем та відповідачем є
публічно-правовими, як такі, що виникли
між відділенням Фонду та ФОП ОСОБА_2, як
роботодавцем, з приводу невиконання
нормативу робочих місць для інвалідів.

Спірні правовідносини між сторонами
регулюються Законом України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII
(далі - Закон), як спеціальним законом,
що визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
здібностями і інтересами.

Одним із аспектів соціальної
захищеності інвалідів, відповідно до
частини першої статті 17 цього Закону, є
право працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, а також
займатися підприємницькою та іншою
трудовою діяльністю, яка не заборонена
законом.

Відповідно до частини восьмої статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

У відповідності до ст.19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно ст.20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
ним.

В судовому засіданні встановлено, що за
результатами перевірки, проведеної
Територіальною державною інспекцією з
питань праці в Івано-Франківській
області ФОП ОСОБА_2 щодо виконання
статей 19,20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» складено акт за № 09-09-111/49 року
від 29.01.2014 року, примірник якого
отримано відповідачем. ( а.с.8-10).

Як вбачається із вищевказаного акту,
при проведенні перевірки встановлено,
що, нараховуючи середньооблікову
кількість штатних працівників 11 осіб,
відповідач в порушення вищезгаданих
приписів статтей 19,20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» не виконав
нормативу робочих місць щодо
працевлаштування інвалідів в
кількості однієї особи.

З системного аналізу вимог вказаного
Закону вбачається, що зазначені в
Законі адміністративно-господарські
санкції є альтернативним зобов'язанням
роботодавця, який повинен був або
дотримати норматив робочих місць для
інвалідів, або сплатити дані санкції.

Таким чином, оскільки у відповідності
до встановлених судом обставин
визначений законом обов'язок щодо
працевлаштування одного інваліда
відповідачем в 2012 році невиконаний, у
ФОП ОСОБА_2 в силу положень ч.1 ст. 20
Закону виникло зобов'язання щодо
сплати на користь бюджету Фонду
соціального захисту інвалідів
відповідної суми
адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідно до дослідженого в судовому
засіданні як письмового доказу
розрахунку

розмір адміністративно- господарських
санкцій становить 6818,18 грн. ( а.с.15)

В судовому засіданні встановлено, що
застосовані
адміністративно-господарські санкції
залишились несплачені, чим порушено
право Фонду на одержання відповідних
сум адміністративно-господарських
санкцій.

Право відділень Фонду на звернення за
захистом свого порушеного права до
суду у відповідних відносинах
визначено в законодавчому порядку
(частини 9, 10 статті 20 Закону).

Тому на підставі наведеного оскільки у
встановлений строк адміністративно-
господарські санкції Товариством не
сплачені, позивач підставно звернувся
до суду з указаним позовом.

Згідно ч.2 ст.20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. При
цьому пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

За таких обставин відповідачу
правомірно було нараховано пеню в сумі
418,88 грн.

Таким чином загальна сума
заборгованості ФОП ОСОБА_2 становить
7237,06 грн.( 6818,18 грн.- адміністративно-
господарських санкцій + 418,88 грн.- пені=
7237,06 грн.) Наявність вказаної суми
заборгованості підтверджується
розрахунком суми позову, складеним
посадовими особами
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, та іншими дослідженими у
встановленому порядку письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості, в тому числі і
внаслідок вжиття всіх залежних від
відповідача заходів для недопущення
господарського правопорушення, судом
не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені підставними, а позов таким, що
підлягає до задоволення повністю.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись ст.ст.158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів 7237 ( сім тисяч двісті
тридцять сім) грн.06 коп.
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Кафарський В.В.

Постанова складена в повному
обсязі 31.03.2014 року.