Справа № 805/1268/14
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.
Справа №805/1268/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Бойка М.І.,

секретаря судового засідання Яценка
І.А.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Янковської І.А.,

представника відповідача: Чернишової
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімер Трейдінг»
до Східної митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про корегування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Полімер Трейдінг»
(далі - Позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Східної
митниці Міндоходів (далі - Відповідач)
про визнання протиправними та
скасування рішення щодо корегування
митної вартості товару та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що між Позивачем (Покупець) та
компанією «Mannel Trade LLP» (Продавець)
укладено контракт від 04.01.2013 року №
20/2013. В подальшому сторони уклали
додаткову угоду № 1 від 01.10.2013 року до
контракту від 04.01.2013 року № 20/2013,
відповідно до умов якої Продавець
продає, а Покупець приймає та оплачує
на умовах Контракту наступний товар:
поліетилен, поліпропілен, каучук
синтетичний, а також інші матеріали,
номенклатури якого визначаються в
додатковій угоді до контракту, що є
його невід'ємною частиною.

Так, додатком № 9 від 02 жовтня 2013 року до
Контракту сторони погодили наступні
умови Контракту: Каучук синтетичний
СКДН в кількості 19 800,00 кг загальною
вартістю 33 660,00 доларів США, що
сплачуються за 100% передплатою, умови
поставки FСА Нижньокамськ. Виробником
визначено ВАТ «Нижньокамськнафтохім»
(Республіка Татарстан, Росія).
Продавцем оформлено інвойс на поставку
каучуку синтетичного від 08 жовтня 2013
року.

Згідно інвойсу: ціна за 1 тону (1000,00 кг)
каучуку синтетичного СКДН, 1 група (далі
- Товар) - 1700,00 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої Позивачем у декларації форми
ДМВ-1 митної вартості товарів, 16 жовтня
2013 року через уповноважену особу
(декларанта) - агента з митного
оформлення вантажів та товарів, органу
доходів і зборів подано наступні
документи: зовнішньоекономічний
контракт купівлі - продажу товарів від
04 січня 2013 року № 20/2013; додаток до
Контракту від 02 жовтня 2013 року № 9;
довідку по транспортним витратам від 14
жовтня 2013 року № 158Т-02; міжнародну
товарно-транспортну накладну № 036261;
платіжне доручення в іноземній валюті
або банківських металах від 03 жовтня 2013
року № 73 (банківський платіжний
документ, що стосується товару);
рахунок-фактуру (інвойс) від 09 жовтня 2013
року № 70123751; рахунок-фактуру від 08
жовтня 2013 року № 20-036/2013; декларацію про
походження товару від 09 жовтня 2013 року
№ 104704070/091013/0018031; сертифікат якості від
09 жовтня 2013 року № 476810; декларацію, за
якою було відмовлено у випуску товарів
від 16 жовтня 2013 року №700130000/2013/019156;
інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару
(наявність на товаросупровідних
документах відповідних відбитків
штампу); відомість про облік та
розрахунок тари і пакувальних
матеріалів, у яких надходять товари, що
підлягають митному оформленню в режимі
імпорту від 14 жовтня 2013 року; копію
митної декларації країни відправника
від 09 жовтня 2013 року № 10404070/091013/0018031;
картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 03 грудня 2012
року № 100/2012/0007373; технічну специфікацію
товару.

Східною митницею за результатами
перевірки ДМВ-1, а також інших
документів, наданих відповідно до
Митного кодексу України (далі - МК
України), декларанту видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 700000002/2013/00238
та прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 17 жовтня 2013
року № 700000002/2013/000110/2. (далі - Рішення).

Відповідно до прийнятого Рішення митну
вартість Відповідачем визначено за
резервним методом на рівні 51084,00
доларів США. Вартість за одиницю - 2,5800
доларів США за 1 кг.

В оскаржуваному Рішенні зазначено, що
митна вартість імпортованого товару не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), так
як документи подані митному органу не в
повному обсязі, а у поданих відомостях
наявні розбіжності.

Позивачем 17 жовтня 2013 р. подано нову
митну декларацію за № 700130000/2013/019262, в
якій митна вартість визначена
Позивачем згідно оскаржуваного
Рішення. На підставі цієї митної
декларації товар випущено у вільний
обіг.

Просили суд визнати протиправними та
скасувати рішення про корегування
митної вартості товару та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надав пояснення, аналогічні
обставинам, викладеним в позовній
заяві. Просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що посадові особи Східної
митниці Міндоходів діяли на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законодавством України, у
зв`язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку про визнання
позову не обґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між Позивачем
(Покупець) та компанією «Mannel Trade LLP»
(Продавець) укладено контракт від 04.01.2013
року № 20/2013. В подальшому сторони
уклали додаткову угоду № 1 від 01.10.2013
року до контракту від 04.01.2013 року № 20/2013,
відповідно до умов якої Продавець
продає, а Покупець приймає та оплачує
на умовах Контракту наступний товар:
поліетилен, поліпропілен, каучук
синтетичний, а також інші матеріали,
номенклатури якого визначаються в
додатковій угоді до контракту, що є
його невід'ємною частиною.

Додатком № 9 від 02 жовтня 2013 року до
Контракту сторони погодили наступні
умови Контракту: Каучук синтетичний
СКДН в кількості 19 800,00 кг загальною
вартістю 33 660,00 доларів США, що
сплачуються за 100% передплатою, умови
поставки FСА Нижньокамськ. Виробником
визначено ВАТ «Нижньокамськнафтохім»
(Республіка Татарстан, Росія).
Продавцем оформлено інвойс на поставку
каучуку синтетичного від 08 жовтня 2013
року.

Згідно інвойсу ціна за 1 тону (1000,00 кг)
каучуку синтетичного СКДН, 1 група - 1700,00
доларів США.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої Позивачем у декларації форми
ДМВ-1 митної вартості товарів, 16 жовтня
2013 року через уповноважену особу
(декларанта) - агента з митного
оформлення вантажів та товарів, органу
доходів і зборів подано наступні
документи: зовнішньоекономічний
контракт купівлі - продажу товарів від
04 січня 2013 року № 20/2013; додаток до
Контракту від 02 жовтня 2013 року № 9;
довідку по транспортним витратам від 14
жовтня 2013 року № 158Т-02; міжнародну
товарно-транспортну накладну № 036261;
платіжне доручення в іноземній валюті
або банківських металах від 03 жовтня 2013
року № 73 (банківський платіжний
документ, що стосується товару);
рахунок-фактуру (інвойс) від 09 жовтня 2013
року № 70123751; рахунок-фактуру від 08
жовтня 2013 року № 20-036/2013; декларацію про
походження товару від 09 жовтня 2013 року
№ 104704070/091013/0018031; сертифікат якості від
09 жовтня 2013 року № 476810; декларацію, за
якою було відмовлено у випуску товарів
від 16 жовтня 2013 року №700130000/2013/019156;
інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару
(наявність на товаросупровідних
документах відповідних відбитків
штампу); відомість про облік та
розрахунок тари і пакувальних
матеріалів, у яких надходять товари, що
підлягають митному оформленню в режимі
імпорту від 14 жовтня 2013 року; копію
митної декларації країни відправника
від 09 жовтня 2013 року № 10404070/091013/0018031;
картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 03 грудня 2012
року № 100/2012/0007373; технічну специфікацію
товару.

Східною митницею за результатами
перевірки ДМВ-1, а також інших
документів, наданих відповідно до
Митного кодексу України (далі - МК
України), декларанту видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 700000002/2013/00238
та прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 17 жовтня 2013
року № 700000002/2013/000110/2 ( а.с. 36-39).

Відповідно до прийнятого Рішення митну
вартість Відповідачем визначено за
резервним методом на рівні 51084,00
доларів США. Вартість за одиницю - 2,5800
доларів США за 1 кг.

В оскаржуваному Рішенні зазначено, що
митна вартість імпортованого товару не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), так
як документи подані митному органу не в
повному обсязі, а у поданих відомостях
наявні розбіжності. Так, станом на 17
жовтня 2013 року митному органу не
надані:

- договір між «СНЕМІСАL САТАLIS S.A»
Швейцарія та продавцем ОАО
-Нижнекамскнефтехим» (наявне посилання
на зазначених суб'єктів господарювання
у рахунку - фактурі від 09 жовтня 2013 №
70123751 наданому органу доходів і зборів
до митного оформлення);

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів (за наявності);

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прас-листи) фірми
виробника товару;

- висновки про вартісні та якісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Крім того, Рішенням повідомлено, що за
умови надання, згідно ч. 3 ст. 53 МК
України додаткових документів, про які
письмово повідомлено декларанта в
декларації митної вартості та згідно
ст. 52 МК України будуть базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню, митну вартість товару № 1
митної декларації № 700130000/2013/019156 може
бути визнано(а.с. 172-173).

В оскаржуваному Рішенні зазначено, що
митна вартість визначена за резервним
методом на підставі митної декларації
від 07 жовтня 2013 року № 110080000/2013/126504.
Попередні методи не застосовані у
зв'язку з відсутністю інформації (а.с.
170).

17 жовтня 2013 року позивачем подано нову
митну декларацію за № 700130000/2013/019262, де
митна вартість визначена згідно
оскаржуваного Рішення. На підставі
цієї МД товар випущено у вільний обіг.

Враховуючи рекомендації, що викладені
у спірному рішенні про надання
додаткових документів та з метою
перегляду оскаржуваного Рішення,
Позивачем 17 жовтня 2013 року надано до
митниці додаткові документи, зокрема:
додаткову угоду до Контракту від 01
жовтня 2013 року №1; оборотно-сальдову
відомість; договір від 01 березня 2013
року № 90 на транспортно-експедиційне
обслуговування та організацію
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні;
рахунок-фактуру від 17 жовтня 2013 року №
СФ-0000678; рахунок-фактуру від 11 жовтня 2013
року № 159; контракт від 01 березня 2013
року № 1313 між компанією «СНЕМІСАL
САТАLIS S.A.» та компанією «Mannel Trade LLP»,
складений тільки англійською мовою,
проте за п.5.15 контракту зазначено, що
останній складений англійською та
російською мовами.

Також, Позивачем подано митниці лист
Продавця стосовно
ліцензійних/авторських договорів,
прас-листа фірми-виробника товару та
звіт про оцінку синтетичного каучуку
СКДН у відповідності до інвойсу №
20-036/2013 до Контракту № 20/2013 від 04.01.2013р.,
при ввезенні на митну територію
України станом на 17.10.2013р.

Розглянувши подані позивачем
документи, Східна митниця листом від 13
грудня 2013 року № 03-1/01-2-26/8992 повідомила
про те, що додаткові документи не
надані в повному обсязі, а саме
відсутні: договір між «СНЕМІСАL САТАLIS
S.A» (Швейцарія) та продавцем ОАО
«Нижнекамскнефтехим», на який наявне
посилання у рахунку - фактурі від 09
жовтня 2013 № 70123751, наданому до митного
оформлення; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прас-листи) фірми
виробника товару; інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини. Також, на думку Східної
митниці, не з'ясоване питання, чому
зовнішньоекономічний інвойс датований
раніше (08.10.2013 року) ніж дата придбання
товару у виробника (09.10.2013 року).

У зв'язку з цим орган доходів і зборів
вказує на відсутність законних підстав
для прийняття рішення щодо можливості
застосування митної вартості
заявленої декларантом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
цього Кодексу.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного
кодексу України встановлено, що митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2
частини другої статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Частиною четвертою статті 52 Митного
кодексу України передбачено, що у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57
цього Кодексу, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 58 Митного
кодексу України, метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України передбачено обов`язок
декларанта подавати додаткові
документи (за наявності) до визначеного
частиною другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов`язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракти); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідності до ч. 5 ст. 54 Митного
кодексу України орган доходів і зборів
з метою здійснення контрою
правильності визначення митної
вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Порядок виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.12 № 631
(зареєстровано в Мін'юсті 10.08.2012 за №
1360/21672) (далі - Порядок 631). Відповідно до
Порядку 631 митна декларація (далі - МД) -
митна декларація на бланку ЄАД, що
подається митному органу на паперовому
носії або у вигляді електронного
документа (у тому числі митна
декларація, заповнена у звичайному
порядку, попередня митна декларація,
тимчасова митна декларація, періодична
митна декларація, додаткова
декларація). Розділом IV Порядку 631
визначено послідовність митних
формальностей за митною декларацією.

Одним з етапів оформлення митної
декларації є здійснення контролю із
застосуванням автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками (далі -
АСАУР).

У відповідності до ч. 1 ст. 361 МК України
управління ризиками - це робота органів
доходів і зборів з аналізу ризиків,
виявлення та оцінки ризиків,
розроблення та практичної реалізації
заходів, спрямованих на мінімізацію
ризиків, оцінки ефективності та
контролю застосування цих заходів. Під
ризиком розуміється ймовірність
недотримання вимог законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до п.1.3 Порядку застосування
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками під час митного
контролю та митного оформлення товарів
із застосуванням вантажної митної
декларації, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
13.12.2010 № 1467 (зареєстровано в Мін'юсті
України 11.02.2011 р. за № 180/18918) (далі -
Порядок 1467) оцінка ризику за вантажною
митною декларацією (далі - ВМД) за
допомогою АСАУР здійснюється шляхом
перевірки електронної копії ВМД. Така
перевірка здійснюється в
автоматизованому режимі після
прийняття ВМД до митного оформлення і
внесення електронної копії ВМД до бази
даних митного органу.

Наказом Держмитслужби від 16.07.2012 р. № 362,
з метою забезпечення єдиного підходу
митних органів до роботи з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів під
час здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, затверджено
Методичні рекомендації щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Методичні рекомендації).

Пунктом 4. розділу І Методичних
рекомендацій встановлено, що при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості посадові
особи, що здійснюють такий контроль,
застосовують положення Методичних
рекомендацій з метою аналізу,
виявлення та оцінки ризиків щодо
заявлення декларантом або
уповноваженою ним особою неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість товарів, у тому числі
невірному визначенні митної вартості
товарів.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу 2
Методичних рекомендацій, робота з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється посадовою особою митного
органу, що здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, в тому числі шляхом:
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;
перевірки наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів; перевірки наявності
прийнятих іншими митними органами
рішень про коригування митної вартості
товарів, що ввозились на виконання того
ж зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Позивачем з метою проведення митного
оформлення товару - каучук синтетичний
СКДН (бутадієновий)», який імпортовано
згідно контракту від 04.01.2013 р. №20/2013,
укладеного з компанією «Mannel Trade LLP»
(Великобританія) та специфікації від
02.10.2013 р. № 9, 16.10.2013 р. подано до Східної
митниці Міндоходів МД № 700130000/2013/019156.
Відповідно до наведеної МД митна
вартість товару заявлена на рівні 1, 74
доларів США/кг.

При внесені електронної копії МД №
700130000/2013/019156 до бази даних митниці
спрацював профіль ризику за кодом 105-2
«Контроль правильності визначення
митної вартості товарів». Дана митна
формальність є обов'язковою для
виконання посадовою особою митниці. У
відповідності до повідомлення про
митну процедуру визначено - «Необхідно
перевірити достовірність складових
митної вартості товарів, а саме
додаткові нарахування до ціни угоди.
Можливе страхування оцінюваних
товарів. Товар (и) № 1 можливе заниження
митної вартості товару. Здійснити
перевірку правильності визначення
митної вартості, звернувши увагу на
вартість ідентичних або подібних
товарів. Необхідно посилити контроль
правильності визначення митної
вартості».( а.с. 131).

Поставка спірного товару відбувалась
на підставі, зокрема, сертифікату
якості від 09.10.2013 р. № 476810,
рахунку-фактури від 08.10.2013 р. № 20-036/2013,
виставленого контрагентом «Mannel Trade LLP»
Позивачу та рахунку-фактури від 09.10.2013р.
№70123751, виставленого товаровиробником
ВАТ «Нижньокамськнафтохім» (Росія)
компанії «СНЕМІСАL САТАLIS S.A»
(Швейцарія). Згідно рахунку-фактури від
09.10.2013 р. № 70123751 товар - «каучук СКДН»
імпортується із Росії до України
(вантажоотримувач - ТОВ «Полімер
Трейдінг») за контрактом від 25.07.2011 р.
№50017457,укладеним ВАТ
«Нижньокамськнафтохім» з компанією
«СНЕМІСАL САТАLIS S.A» (Швейцарія) та
специфікацією від 26.09.2013 р. № 1/56 до
нього. Отже, як вбачається з матеріалів
справи ані ТОВ «Полімер Трейдінг», ані
його контрагент - фірма «Mannel Trade LLP» не
купує товар у безпосереднього
товаровиробника.

Таким чином, на думку Відповідача,
постає питання щодо погодження
посередником («Mannel Trade LLP») остаточних
умов постачання спірного товару (які
визначені у рахунку-фактурі № 20-036/2013)
за контрактом від 04.01.2013 р. № 20/2013 до
моменту погодження умов поставки цього
ж товару, визначених товаровиробником
і компанією «СНЕМІСАL САТАLIS S.A». З цього
приводу Позивачем зазначено, що
придбання товару фірмою «СНЕМІСАL
САТАLIS S.A» мало місце 01.10.2013 р., що
підтверджується рахунком - фактурою
від 09.10.2013 р. № 70123751, а придбання товару
у контрагента «Mannel Trade LLP» - 03.10.2013 р., що
підтверджується платіжним дорученням
від 03.10.2013 р. Згідно вказаного
платіжного доручення призначення
платежу - контракт від 04.01.2013 р. № 20/2013 та
додаток до нього від 02.10.2013 № 9.

Тобто, в обох випадках оплата за товар
згідно доводів Позивача мала місце до
виставлення рахунків-фактур по спірній
поставці.

У наданій Позивачем специфікації від
02.10.2013 р. № 9 до контракту не зазначено
таких суттєвих умов імпортування
товару, як країна походження,
товаровиробник, вид транспортування.
Зазначені умови вказані лише в інвойсі
від 08.10.2013 р. № 20-036/2013. Вказане
підтверджує, що саме інвойс може бути
підтвердженням визначеної сторонами
зовнішньоекономічних відносин ціни та
умови поставки товару.

Згідно п.2.1 контракту від 04.01.2013 р. № 20/2013
датою відвантаження вважається дата
товарно-транспортної накладної. При
декларуванні товару Позивачем було
надано товарно-транспортну накладну
від 09.10.2013 р.

Інших документів, які б підтвердили
факт здійснення господарської
операції - оплати за імпортований
товар, зокрема, виписки банку,
Позивачем митниці не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 266 МК України
декларант зобов'язаний надати органу
доходів і зборів передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
формальностей.

Частиною 1 статті 53 МК України також
встановлено обов'язок декларанта
одночасно з митною декларацією
подавати органу доходів і зборів
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Таким чином, вищенаведеними нормами
Митного кодексу України визначено
обов'язок декларанта надавати митниці
документи, які підтверджують всі
заявлені ним відомості.

Відповідно до п.п. 1, 2 Розділу 2
Методичних рекомендацій робота з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється посадовою особою митного
органу, що здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, в тому числі шляхом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

Відповідачем було здійснено
співставлення рівня заявленої митної
вартості товару та вартості
аналогічних товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

За результатами такого співставлення
було встановлено, що Позивачем
заявлено митну вартість на рівні 1,74
доларів США/кг., що є нижчою, ніж
вартість аналогічного товару, який
було імпортовано на митну територію
України за митною декларацією від
07.10.2013 р. № 110080000/2013/126504 - 2, 58 доларів
США/кг.

Про вищевказані недоліки та
суперечності у поданих документах
Відповідачем було зазначено письмово
на зворотному боці ДМВ.

Оскільки до спірної поставки мають
відношення, крім Позивача та його
контрагента, треті особи, посилання на
яких міститься у товаросупровідних
документах Відповідачем на зворотній
стороні ДМВ було зазначено про
необхідність надання додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару.

У відповідності до ч. 6 ст. 53 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.
Про таке право Позивача було зазначено
на зворотному боці ДМВ № 700130000/2013/019156.

Із зазначеною вимогою Відповідача
декларант Позивача був ознайомлений,
про що свідчить відповідний запис,
засвідчений особистим підписом.

Позивачем 17 жовтня 2013 року надано до
митниці зазначені вище додаткові
документи. Проте, розглянувши подані
позивачем документи, Відповідач листом
від 13 грудня 2013 року № 03-1/01-2-26/8992
повідомив про те, що додаткові
документи не надані в повному обсязі, а
саме відсутні: договір між «СНЕМІСАL
САТАLIS S.A» Швейцарія та продавцем - ОАО
«Нижнекамскнефтехим», на який наявне
посилання у рахунку - фактурі від 09
жовтня 2013 року № 70123751, наданому до
митного оформлення; каталоги,
специфікації, прейскуранти (прас-листи)
фірми виробника товару; інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ч 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Отже, за системним аналізом вказаних
норм Митного кодексу України слідує
неможливість застосування основного
методу визначення митної вартості
товару у разі не підтвердження
відомостей, що заявляються
декларантом.

Про вказані причини неможливості
застосування заявленого методу
визначення митної вартості товару було
письмово повідомлено декларанта
Позивача, про що свідчать відповідні
записи на зворотньому боці ДМВ.

Положеннями ч.ч. 5,6 ст. 55 МК України
встановлено, що декларант може
провести консультації з органом
доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

На вимогу позивача консультації
проводяться у письмовому вигляді. Під
час проведення таких консультацій
здійснюється обмін ціновою
інформацією між позивачем та
відповідачем, що забезпечує послідовне
застосування методів визначення
митної вартості. На виконання вказаних
норм Відповідачем з Позивачем було
проведено письмову консультацію, про
що є відповідні відмітки на
зворотньому боці ДМВ.

Під час такої консультації Позивачу
запропоновано надати цінову
інформацію, яка дає змогу застосувати
послідовно методи визначення митної
вартості згідно ст.ст. 59-64 МК України та
повідомлено про відсутність у митниці
цінової інформації для застосування
методів, визначених ст.ст. 59-63 МК
України та про наявність інформації
для застосування резервного методу.

За інформацією, наданою Позивачем, у
нього відсутня цінова інформація для
застосування методів визначення
митної вартості за ст.ст. 59-64 МК України.

На цій підставі Позивачу було
відмовлено у проведенні митного
оформлення спірного товару за
заявленою митною вартістю та видано
Картку відмови від 17.10.2013 № 700000002/2013/00238.

З урахуванням наявної цінової
інформації щодо митного оформлення
аналогічного товару, який імпортовано
часом раніше, а саме, 07.10.2013 р. за митною
декларацією № 110080000/2013/126504,
Відповідачем скориговано заявлену
митну вартість товару до рівня митної
вартості вказаної МД - 2, 58 доларів
США/кг.

Чинним законодавством України з питань
державної митної справи не визначено
обов'язку Відповідача у запиті щодо
надання додаткових документів
зазначати обставини, що викликали
сумніви під час декларування товару,
так само як і обставини, які мають
підтверджувати запитувані додатково
документи.

Пунктами 2.1, 2.3 Розділу II Правил
заповнення декларації митної вартості,
затверджених Наказом Мінфіну України
від 24.05.2012 № 599 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18.06.2012 р.
за № 984/21296, далі - Правила 599) визначено
вичерпні відомості, що мають бути
зазначені посадовою особою митниці у
декларації митної вартості (далі - ДМВ)
під час витребування додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару.

Запис щодо рішення, яке прийняте
посадовою особою митного органу за
результатами контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
учиняється таким чином: якщо за
результатами аналізу, виявлення та
оцінки ризиків посадовою особою
митного органу встановлено ризик
заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Отже, чинним законодавством України з
питань державної митної справи, чітко
визначено порядок запиту додаткових
документів та вказано, яку саме
інформацію повинен містити такий
запит.

Позиція Вищого адміністративного суду
України (далі - ВАСУ) з приводу
доведення митницею обґрунтованості
сумнівів поданих під час декларування
документах викладена в ухвалі від
09.10.2012 по справі № К/9991/64636/11 за позовом
ПрАТ «Донецьксталь-металургійний
завод» до Східної митниці в якій,
зокрема, зазначено: «Витребування з
декларанта додаткових документів, що є
необхідним для вирішення питання щодо
правильності визначення митної
вартості є засобом реалізації митним
органом владних, управлінських
функцій, делегованих державою.
Встановлення судом обов'язку митного
органу доведення обґрунтованості
сумнівів щодо правильності визначення
митної вартості, стане наслідком
обмеження суб'єкта владних повноважень
в реалізації наданих йому функцій, що є
неможливим».

Більш того, однією з обґрунтованих
підстав для витребування додаткових
документів в ряді випадків ВАСУ
зазначає наявність у митниці цінової
інформації з Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України (далі - ЄАІС ДМСУ).

В рішеннях ВАСУ, зокрема, від 09.10.2012р. №
К/9991/64636/11, від 17.10.2013р. № К/9991/15087/11, від
07.02.2013р. № К/9991/90737/11, від 06.12.2012р. №
К/9991/16255/11, від 05.02.2013р. № К/9991/36984/11, від
12.05.2011р. № К/9991/12120/11 вказано на
обґрунтованість сумнівів у
достовірності заявленої митної
вартості з огляду на наявність у ЄАІС
інформації щодо митних оформлень за
ціною, вищою, ніж заявлено декларантом.

В спірному випадку митного оформлення
у митниці також була наявна /цінова
інформація щодо митного оформлення за
митною декларацією від 07.10.2013р. №
110080000/2013/126504 аналогічного товару того
самого товаровиробника ВАТ
«Нижньокамськнафтохім» (а.с.170-171).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 64 МК України, у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

Дані норми кореспондують з положеннями
ст. 7 та примітки до неї Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи і торгівлю 1994 року.

Так, п. 1 Примітки до ст. 7 визначено, що
митні вартості, визначені згідно з
положеннями статті 7, повинні
настільки, наскільки можливо,
ґрунтуватися на раніше визначених
митних вартостях.

У відповідності до п. 3.3. Розділу І
Порядку заповнення митних декларацій
на бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 № 651 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 14.08.2012 р.
за № 1372/21684, (далі - Порядок 651) графи А, С,
0/1, Е/1, Р, О, І МД паперового примірника
МД та її електронної копії або
електронної МД заповнюються
посадовими особами митних органів.
Інші графи МД заповнюються
Декларантом.

Так, графа 45 МД, в якій визначається
митна вартість товару та графа 43, де
зазначається метод її визначення,
самостійно заповнюється декларантом
під час подання МД до митного
оформлення. Митниця, в свою чергу,
здійснивши всі процедури митного
контролю та оформлення у разі
погодження інформації, що заявлена
декларантом приймає рішення про
можливість завершення митного
оформлення та відповідно випуск
товарів у вільний обіг. У такому
випадку у графі Б/Т проставляється
особиста номерна печатка, яка свідчить
про завершення митних формальностей та
випуск товарів у вільний обіг.

Таким чином, МД, що випущені у вільний
обіг містять інформацію про визнану
митну вартість товару та можуть бути
основою для коригування митної
вартості для інших митних оформлень у
відповідності до ч. 2 ст. 64 МК України.

Виходячи з наведеного, під час
застосування резервного методу,
митниця вправі брати за основу
коригування МД, за якою ідентичні чи
аналогічні товари були оформлені за
будь-яким методом визначення митної
вартості товару із дотриманням
послідовності застосування попередніх
методів. Тобто, під час обрання основи
для коригування митної вартості
пріоритетними є МД, оформлені за
основним методом, однак лише за
наявності таких декларацій. В спірному
випадку будь-яких декларацій, за якими
ідентичні чи аналогічні товари було
оформлено за основним та другорядними
методами (2а-2г) у час максимально
наближений до спірного митного
оформлення, Відповідачем виявлено не
було, та останнім застосовано як основу
коригування наявну інформацію про
визнану митну вартість каучуку
синтетичного.

Аналіз ст.ст. 59, 60 МК України встановлює
порядок застосування методів за ціною
договору щодо ідентичних, аналогічних
товарів відповідно з зазначенням вимог
щодо застосування даних методів. Тобто,
в разі наявності цінової інформації
про митні оформлення
ідентичних/аналогічних товарів за
основним методом визначення митної
вартості товару митниця застосовує
ст.ст. 59,60 МК України відповідно.

Отже, митниця не має права
застосовувати вказані методи в разі
здійснення коригування до рівня
митного оформлення
ідентичних/аналогічних товарів, що
оформлені за резервним методом.

Враховуючи наведене, беручи за основу
коригування митну вартість
аналогічного товару, випущеного у
вільний обіг за МД від 07.10.2013 р №
110080000/2013/126504 за резервним методом,
Східна митниця Міндоходів у
відповідності до ст. 64 МК України також
застосувала резервний метод.

Наполягаючи на порушенні митницею
процедури застосування резервного
методу визначення митної вартості
товару, Позивач також посилається на
положення п. 2.1 розділу II Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Мінфіна України від 24.05.2012 № 598
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 01.06.2012 р. за № 883/21195, (далі -
Правила 598).

У відповідності до наведеної норми,
посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

Стосовно ідентичності всіх зазначених
умов імпортування спірного товару та
товару, взятого за основу коригування
то: в обох випадках здійснено
імпортування товарів в однаковій
кількості (вага нетто - 19800 кг, (гр. 38);
однакові умови поставки - FСА
Нижньокамськ; імпортування здійснено
одним видом транспортного засобу -
автомобільне перевезення (гр. 25,26).

Таким чином, умови імпортування
вказаних товарів повністю співпадають,
виходячи з положення п. 2.1 розділу II
Правил 598, коригування на ряд
відмінностей Відповідачем не
проводилось.

Стосовно показників, за якими спірний
товар є аналогічним товару,
імпортованого за МД від 07.10.2013 р. №
110080000/2013/126504 (основа коригування) то:
виробник товарів в обох випадках - ВАТ
«Нижньокамсьнафтохім» (гр. 31);
характеристики товару співпадають (гр.
31) - каучук синтетичний СКДН,
неодимовий, група 1; країна виробництва
- Росія; однаковий код згідно УКТ ЗЕД
(гр. 33) - 0.

Отже, за МД від 07.10.2013 р. № 110080000/2013/126504
було випущено у вільний обіг
аналогічний товар за резервним
методом, що дає можливість взяти дану
МД за основу коригування та у
відповідності до вимог ст. 64 МК України
застосувати резервний метод.

З приводу наданого висновку експерта
від 17.10.2013р. щодо вартості товару,
ввезеного згідно інвойсу від 08.10.2013 р. №
20-036/2013 суд зазначає наступне.

По-перше, мета проведення експертизи
спірного товару - визначення ринкової
вартості товару на момент його
ввезення на митну територію України.
Проте, ринкова вартість значно
відрізняється від митної вартості,
адже до митної вартості окрім
фактичної вартості товару додаються і
інші складові (такі як витрати на
транспортування, розвантаження,
навантаження, комісійні та інші).

По-друге, при проведенні оцінки товару
оцінювачем було використано концепцію
визначення ринкової вартості товарів,
засновану на використанні
порівняльного методу.

Відповідно до п. 48 Національного
стандарту № 1, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.09.03 № 1440 (далі - Національний
стандарт № 1) для визначення ринкової
вартості об'єкта оцінки у матеріальній
формі із застосуванням порівняльного
підходу інформація про подібне майно
повинна відповідати таким критеріям:
умови угод купівлі-продажу або умови
пропонування щодо укладення таких угод
не відрізняються від умов, які
відповідають вимогам, що висуваються
для визначення ринкової вартості;
продаж подібного майна відбувся з
дотриманням типових умов оплати; умови
на ринку подібного майна, що визначали
формування цін продажу або
пропонування, на дату оцінки істотно не
змінилися або зміни, які відбулися,
можуть бути враховані.

При застосуванні порівняльного методу
оцінки експертом було взято для
порівняння вартість начебто
аналогічних товарів, інформація щодо
яких наведена у зведеній таблиці.
Вказану цінову інформацію було взято з
ресурсу «Інтернет», як зазначено самим
експертом.

З наведеної у звіті зведеної таблиці
аналогів не вбачається будь-яких
характеристик, які дають змогу
ідентифікувати їх зі спірним товаром
та стверджувати про їх подібність.

Окрім того, відсутня інформація
стосовно умов контрактів
купівлі-продажу аналогічних товарів,
умов оплати та дати, на яку встановлено
ціни на аналоги у розмірі від 1500 до 1950
доларів США/тонну.

У зв'язку з зазначеним, суд вважає, що
висновок експерта наданий с врахування
низки показників, які мають значення
для визначення вартості товару, і
взагалі базується лише на ціні
спірного товару, яка зазначена у
інвойсі, оскільки в якості кінцевої
вартості товару прийнята вартість,
отримана за результатами застосування
витратного методу.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи
представником Відповідача надано
докази того, що подані Позивачем
основні та додаткові документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

Неподання Позивачем витребуваних
митним органом додаткових документів,
а саме: прайс - листів виробника товару,
договору з третіми особами, пов'язаного
з угодою про поставку товару, та
рахунків про здійснення платежів від
третіх осіб на користь продавця товару,
позбавило можливості Відповідачу
визначити митну вартість
задекларованого товару на підставі
наявних відомостей, зокрема,
документів, наданих Позивачем.

Під час судового розгляду справи
представник Відповідача,
обґрунтовуючи заниження Позивачем
ціни на задекларований товар у
порівнянні з цінами, що склалися на
такий товар на ринку імпорту, посилався
на інформацію щодо митного оформлення
аналогічного товару, який імпортовано
часом раніше, а саме, 07.10.2013 р. за МД №
110080000/2013/126504, митницею було скориговано
заявлену митну вартість товару до
рівня митної вартості вказаної МД - 2, 58
доларів США/кг.

Так відповідно до МД від 07.10.2013 р. №
110080000/2013/126504, виробником товару в обох
випадках є ВАТ «Нижнекамськнафтохім»,
характеристики товару співпадають
(каучук синтетичний СКДН, неодимовий,
група 1), країна виробництва - Росія,
однаковий код згідно УКТ ЗЕД - 0.

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Як вже зазначалось судом вище, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу
(частина п'ята статті 57 Митного кодексу
України).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі, якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом під час судового
розгляду справи, документи, подані
позивачем до митного органу з метою
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів, не містять
усю необхідну інформацію про вартість
товару, а також реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

Позивачем не надано суду доказів того,
що документи, подані для митного
оформлення товару, є достатніми чи
такими, що у своїй сукупності не
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає обґрунтованим.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Це означає, що суб`єкт
владних повноважень зобов`язаний діяти
лише на виконання закону, за умов і
обставин, визначених ним, вчиняти дії,
не виходячи за межі прав та обов`язків,
дотримуватися встановленої законом
процедури, обирати лише встановлені
законодавством України способи
правомірної поведінки при реалізації
своїх владних повноважень.

Враховуючи, що твердження митного
органу про неможливість застосування
обраного Позивачем методу визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), у
судовому засіданні не були
спростовані, суд дійшов висновку, що
визначення Східною митницею митної
вартості товару та коригування її у
сторону збільшення за резервним
методом здійснено відповідно до вимог
митного законодавства України, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до п.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімер Трейдінг»
до Східної митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про корегування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімер Трейдінг»
до Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 4384 (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 18
березня 2014 року у присутності
представників сторін.

Постанова у повному обсязі складена 24
березня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бойко М.І.