Справа № 2а/0470/1855/12
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/800/49210/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
лютого 3013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Лівобережного районного центру
зайнятості міста Дніпропетровська про
визнання нечинними рішення та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання нечинним
рішення Лівобережного районного
центру зайнятості міста
Дніпропетровська щодо позбавлення
його статусу безробітного та зняття з
обліку, як такого, що шукає роботу з 18
листопада 2011 року із застосуванням
наслідків відновлення становища яке
існувало до порушення. Крім того,
просив зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок виплати
починаючи з 25 листопада 2011 року з
урахуванням рівня інфляції та інших
передбачених законодавством у таких
випадках розрахунків, та перерахувати
встановлені суми грошових виплат на
рахунок персональної карти.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
лютого 3013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року апеляційну скаргу
позивача залишено без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
лютого 3013 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та
постановити нове про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Судами встановлено, що наказом
Лівобережного районного центру
зайнятості міста Дніпропетровська від
25 листопада 2011 року № НТ-111125 позивачу
надано статус безробітного. Відповідно
до листа Дніпропетровської обласної
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури №08 від 25 січня 2012 року
позивач має свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльнісю та з 18
листопада 2011 року набув статусу
адвоката. 25 січня 2012 року відповідачем
видано наказ про позбавлення ОСОБА_2
статусу безробітного та припинено
виплату допомоги по безробіттю, у
зв'язку з працевлаштуванням позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з рішенням
якого погодився суд апеляційної
інстанції, зробив висновок про те, що
позивач є особою, яка забезпечує себе
роботою самостійно та не може бути
визнаним безробітнім.

Так, відповідно до частини 3 статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення», в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, кооперативів,
фермери та члени їх сімей, що беруть
участь у виробництві.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на випадок безробіття»,
право на матеріальне забезпечення на
випадок безробіття та соціальні
послуги мають застраховані особи.
Згідно з частиною 2 статті 36
зазначеного Закону застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Адвокатом може бути особа, яка має вищу
юридичну освіту, підтверджену дипломом
України або відповідно до міжнародних
договорів України дипломом іншої
країни, стаж роботи у галузі права не
менше двох років, володіє державною
мовою, склала кваліфікаційні іспити,
одержала в Україні свідоцтво про право
на зайняття адвокатською діяльністю та
прийняла Присягу адвоката України.

Адвокат має право займатись
адвокатською діяльністю
індивідуально, відкрити своє
адвокатське бюро, об'єднуватися з
іншими адвокатами в колегії,
адвокатські фірми, контори та інші
адвокатські об'єднання, які діють
відповідно до цього Закону та статутів
адвокатських об'єднань. (стаття 2 та
частина 2 статті 4 Закону України «Про
адвокатуру» у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 11 зазначеного
закону адвокат та його помічник
користуються правом на відпустку, на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Страхові внески
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування сплачуються
адвокатом та його помічником
відповідно до закону. Адвокат та його
помічник мають право на надання їм усіх
видів матеріального забезпечення та
соціальних послуг за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням відповідно до
закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно це особи, які займаються
незалежною професійною діяльністю, а
саме, науковою, літературною,
артистичною, художньою, освітньою або
викладацькою, а також медичною,
юридичною практикою, в тому числі
адвокатською, нотаріальною діяльністю,
або особи, які проводять релігійну
(місіонерську) діяльність, іншу подібну
діяльність та отримують дохід
безпосередньо від цієї діяльності, за
умови, що такі особи не є найманими
працівниками чи підприємцями.

Підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 226
Податкового кодексу України визначає
поняття само занятої особи, а саме, само
занята особа - це платник податку, який
є фізичною особою - підприємцем або
провадить незалежну професійну
діяльність за умови, що така особа не є
працівником в межах такої
підприємницької діяльності.

На підставі викладеного, судами
зроблено обґрунтований висновок про
законність наказу відповідача щодо
позбавлення ОСОБА_2 статусу
безробітного, оскільки він віднесений
до категорії осіб які забезпечують
себе роботою самостійно.

Враховуючи те, що посилання позивача в
касаційній скарзі на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді даної справи, та ними
повно і всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішеннях, які належним чином
мотивовані і за своїм змістом та формою
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 3013
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Лівобережного районного
центру зайнятості міста
Дніпропетровська про визнання
нечинними рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак