Справа № 1805/2а-227/11
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р. Справа №
1805/2а-227/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 01.09.2012р. по
справі № 1805/2а-227/11

за позовом ОСОБА_3

до Одеської міської ради треті
особи ОСОБА_2

про визнання протиправним та часткове
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, (далі по тексту
позивач) звернувся до Зарічного
районного суду м. Суми з позовом до
Одеської міської ради (далі по тексту
відповідач), третя особа - ОСОБА_2, в
якому просить визнати протиправним
рішення Одеської міської ради від
26.01.2001 року у частині передачі у
приватну власність 0,0442 га земельної
ділянки ОСОБА_2 та скасувати його.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 01.09.2011 року зазначений позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Одеської міської ради від
26.01.2001 року №2070-ХХІІІ у частині
передачі в приватну власність 0,0442 га
земельної ділянки ОСОБА_2.

ОСОБА_2, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови норм
процесуального права, ОСОБА_2 просить
постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 01.09.2011 року скасувати та
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права:
ст.ст. 19, 69, 71, 99, 100, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представника третьої
особи, перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 є власником частини
домоволодіння по АДРЕСА_1, що
підтверджується договором міни від
19.12.1995 року (а.с.5).

При переході права власності на
частину домоволодіння по АДРЕСА_1 до
нього у користування перейшла частина
земельної ділянки, яка знаходиться під
частиною будинку та яка необхідна для
його обслуговування.

03.09.1998 року ОСОБА_4 у Сьомій державній
нотаріальній конторі було зроблено
розпорядження, реєстраційний номер
2-5031, яким він заповів все своє майно
ОСОБА_5, що підтверджується заповітом
від 03.09.1998 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 22.09.1998 року (а.с.7 ).

18.03.1999 року ОСОБА_5 подав заяву до
нотаріальної контори на прийняття
спадщини, що підтверджується заявою,
яка посвідчена нотаріусом Третьої
Сумської державної нотаріальної
контори Сумської області від 18.03.1999
року зареєстровано у реєстрі 2-386 (а.с.8 ).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
підтверджується листами Третьої
Одеської державної нотаріальної
контори № 2032 від 18.03.2008 року та від
16.08.2008 року № 5659.

28.05.2008 року ОСОБА_5 заповів все своє
майно, яке належало йому на момент
смерті позивачу, що посвідчений
приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстрованого у реєстрі № 1537.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_1 від 20.04.2009 року.

Вважаючи, що право на користування
спадковим майном порушене
оскаржуваним рішенням відповідача,
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржене рішення від 26.01.2001р.
№ 2070-ХХІІІ в частині передачі в
приватну власність 0,0442 га земельної
ділянки ОСОБА_2 прийнято відповідачем
не на підставі, не в межах повноважень
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4
мотивувальної частини Рішення від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) вказав, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Частиною першою статті 125 ЗК
передбачено, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Одеської міської ради від
26.01.2001 року передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0, 213
га. гр. ОСОБА_7 та земельну ділянку
площею 0, 0442 га. гр. ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель. (а.с.11).

Третьою особою, ОСОБА_2, реалізовано
вказане рішення Одеської міської ради
від 26.01.2001 року шляхом отримання
державного акту на право власності на
земельну ділянку, що було підтверджено
в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції.

При цьому, представником позивача
зазначено, що на даний час в порядку ЦПК
України розглядається цивільна справа
за позовом ОСОБА_5 щодо визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на 0,442 га по
АДРЕСА_1 за номером І-ОД №087395 виданий 12
квітня 2001 року Одеською міською радою
ОСОБА_2.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що оскаржуване рішення, яке є актом
індивідуальної дії, вичерпало свою
юридичну силу після реалізації, а саме
після одержання власниками земельної
ділянки документів, що посвідчують
право власності та його державної
реєстрації.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що після
оформлення відповідно до чинного
законодавства права власності на
земельну ділянку виник спір про право
цивільне, а відтак і захищати свої
права та інтереси особи повинні у
способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16
Цивільного кодексу України.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення
Одеської міської ради від 26.01.2001 року в
частині передачі у приватну власність
0,0442 га земельної ділянки ОСОБА_2.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції ,
через порушення ним норм матеріального
та процесуального права, які призвели
до ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 01.09.2012р. по справі №
1805/2а-227/11 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст постанови
виготовлений 11.03.2014 р.