Справа № 806/145/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/800/2352/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Розваляєвої Т.С.; Чумаченко Т.А.,
секретар судового засідання - Наумець
О.В.;

за участю третьої особи - ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора Лугинського району
Житомирської області в інтересах
держави в особі Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області до Лугинської
районної державної адміністрації
Житомирської області, Житомирської
обласної державної адміністрації,
третя особа - ОСОБА_4, що переглядається
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2013 року прокурор Лугинського
району Житомирської області звернувся
до суду в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Житомирській області з
позовом до Лугинської районної
державної адміністрації Житомирської
області (Лугинська РДА), Житомирської
обласної державної адміністрації
(Житомирська ОДА) про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

Зазначав, що оскаржуваними
розпорядженнями змінено цільове
призначення земельної ділянки,
затверджено проект землеустрою та
вирішено передати в оренду ОСОБА_4
земельну ділянку площею 2 гектара для
виробничих потреб.

Посилаючись на те, що земельна ділянка
відноситься до категорії земель
сільськогосподарського призначення
особливої цінності (рілля), а тому
рішення про її передачу в оренду має
прийматися Кабінетом Міністрів
України, просив визнати протиправним
та скасувати розпорядження голови
Житомирської ОДА від 8 листопада 2011
року № 393 в частині затвердження
ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки. Також
просив визнати протиправним
розпорядження голови Лугинської РДА
від 5 жовтня 2012 року № 304 в частині
надання земельної ділянки в оренду.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 4 листопада
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, а позов задоволено частково.
Розпорядження голови Житомирської ОДА
від 8 листопада 2011 року № 393 в частині
затвердження ОСОБА_4 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 1.5 гектара визнано
нечинним та скасовано, а розпорядження
голови Лугинської РДА від 5 жовтня 2012
року № 304 в частині надання земельної
ділянки площею 1.5 гектара - скасовано. У
задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заслухавши доповідача, третю особу,
перевіривши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що розпорядженням
голови Житомирської ОДА від 8 листопада
2011 року № 393 затверджено проект
землеустрою щодо відведення ОСОБА_4
земельної ділянки площею 2 гектара з
земель запасу Лугинської селищної
ради, що знаходяться поза межами
населеного пункту. Також змінено
цільове призначення земельної ділянки
з земель сільськогосподарського
призначення на землі промисловості для
розміщення виробничих приміщень.

Розпорядженням голови Лугинської РДА
від 5 жовтня 2012 року № 304, вказану
земельну ділянку передано в оренду
ОСОБА_4 строком на п'ять років, та
рекомендовано укласти договір оренди.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
право Кабінету Міністрів України
розпоряджатися спірною земельною
ділянкою виникає лише в разі її
вилучення з користування у третьої
особи. Оскільки ділянка перебувала у
запасі, посилання прокурора на
перевищення Житомирською ОДА своєї
компетенції не є обґрунтованими.

Скасувавши це рішення та задовольнивши
позов частково, апеляційний суд
виходив з того, що особливий статус
ріллі як цінного виду категорії земель
сільськогосподарського призначення
накладає обмеження щодо розпорядження
нею. Водночас, апеляційний суд вказав,
що немає підстав вважати протиправною
передачу в оренду ділянки, зайнятої
господарськими спорудами, які належать
ОСОБА_4

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
висновки апеляційного суду
передчасними.

Так, обґрунтовуючи протиправність
передачі сільськогосподарських угідь
без прийняття рішення Кабінетом
Міністрів України, апеляційний суд не
звернув увагу на те, що цільове
призначення ділянки змінено на
категорію земель промисловості. При
цьому, пункт 2 розпорядження
Житомирської ОДА щодо такої зміни
позивачем не оскаржується.

Колегія суддів вважає сумнівною
можливість вирішення цього спору лише
в частині законності затвердження
проекту землеустрою та передачі
ділянки, за обставин, коли питання про
зміну її цільового призначення не є
предметом спору.

Крім того, апеляційний суд
безпідставно не звернув уваги на
пропуск прокурором строку звернення до
суду.

Відповідно до частин першої та другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами частини першої статті 100
цього ж Кодексу адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що з
моменту винесення оскаржуваних
розпоряджень до моменту звернення
прокурором до суду минуло більше шести
місяців, проте позивачем не наведено
підстав вважати поважними причини
такого зволікання.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав, викладених вище, рішення
апеляційного суду не може вважатись
таким, що відповідає вимогам
законності та обґрунтованості, що є
підставою для направлення справи на
новий апеляційний розгляд.

Згідно з частиною другою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді
М.І.Цуркан

Т.С.Розваляєва

Т.А.Чумаченко