Справа № 817/2990/13-а
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2990/13-а

18 березня 2014 року 18год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Нор У.М. за участю
секретаря судового засідання Демчук
І.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: ОСОБА_2, представник позивача:
ОСОБА_3,

третя особа на стороні позивача:
представник не з'явився,

відповідача: представники Грімова Г.М.,
Брагіна О.Л.,

третя особа на стороні відповідача:
представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_2; третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Рівненська обласна
профспілкова організація атестованих
працівників органів внутрішніх справ
УкраїнидоУправління УМВС України в
Рівненській області; третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
начальник УМВС України в Рівненській
області генерал - майор міліції
Лазутко Василь Іванович про поновлення
на роботі та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління УМВС України в Рівненській
області. З урахуванням уточнення
позовних вимог просив визнати нечинним
наказ №191 о/с від 26.06.2013 року про
скорочення ОСОБА_2 з займаної посади.
Поновити його на роботі на посаді
інспектора патрульної служби
відділення з обслуговування
нафтопродуктопроводів ДП "Прикарпат
Західтранс" розташованих на території
Житомирської області відділу
спеціальної міліції при УМВС України в
Рівненській області, стягнути з УМВС
України в Рівненській області
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, надали пояснення
аналогічні позовній заяві, зокрема
зазначили, що наказ Управління МВС
України в Рівненській області від
26.06.2013 року №191 о/с про звільнення
ОСОБА_2, є незаконним, винесений з
грубим порушенням чинного
законодавства, оскільки звільнення
відбулося без згоди профспілкового
органу, без дотримання вимог частини 1
та 2 статті 42 Кодексу законів про працю
України. Просили позов задовольнити
повністю.

Представники відповідача заперечили
проти задоволення позову з підстав,
наведених в письмових запереченнях.
Зокрема пояснили, що відповідно до
наказу УМВС від 24.12.2012 року №1642 дск "Про
організаційно штатні зміни по УМВС",
відділення з обслуговування
магістральних нафтопродуктів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс" розташованих на
території Житомирської області,
скорочене. 12.01.2013 року позивача під
підпис повідомлено про майбутнє
скорочення. З метою вирішення питання
подальшого працевлаштування ОСОБА_2
пропонувалися наступні посади:
помічник чергового ІТТ Дубровицького
РВ УМВС, міліціонер - водій ресурсного
забезпечення Дубровицького РВ УМВС,
інспектор ППС Сарненського РВ УМВС,
міліціонер - водій ресурсного
забезпечення Зарічненського РВ УМВС,
проте від запропонованих посад позивач
відмовився, про що складений акт від
08.04.2013 року. Наказом УМВС від 26.06.2013 року
№191 о/с позивача звільнено з ОВС, через
скорочення штатів. Звільнення ОСОБА_2
вважають таким, що в повній мірі
відповідає вимогам законодавства, яке
регламентує проходження служби в ОВС, а
позовні вимоги безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.
Просили в задоволенні позову відмовити
повністю

Представник третьої особи на стороні
позивача в судове засідання не
з'явився, про дату, час, місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи на стороні
відповідача в судове засідання не
з'явився, заперечень на
адміністративний позов не подав, на
підставі ч.11 ст.35 КАС України
вважається повідомленим належним
чином.

Відповідно до ч.2 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Розглянувши позовну заяву по суті,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін,
дослідивши наявні у справі матеріали,
оцінивши їх в сукупності, перевіривши
їх дослідженими доказами, у
відповідності до норм чинного
законодавства, суд дійшов до висновку,
що позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З квітня 1995 року ОСОБА_2 проходив службу
в органах внутрішніх справ України, з
березня 2009 року працював інспектором
патрульної служби відділення з
обслуговування нафтопродуктопроводів
ДП "ПрикарпатЗахідтранс" розташованих
на території Житомирської області
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу УМВС від 24.12.2012 року №1642 дск "Про
організаційно штатні зміни по УМВС",
відділення з обслуговування
магістральних нафтопродуктів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс" розташованих на
території Житомирської області, де на
посаді інспектора патрульної служби
відділення з обслуговування
магістральних нафтопродуктів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс" працював ОСОБА_2,
підлягало до змін у штаті (а.с.29).

Наказом від 26.06.2013 року №191 о/с ОСОБА_2
звільнено з займаної посади в запас
збройних сил за пунктом 63 "з" (через
скорочення штатів) згідно положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (а.с.34).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд вважає за необхідне
врахувати наступні вимоги чинного
законодавства.

В силу вимог частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, в пункті 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року №9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів"
зазначено, що, "розглядаючи трудові
спори, пов'язані зі звільненням за п. 1
ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати,
чи дійсно у відповідача мали місце
зміни в організації виробництва і
праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення".

Відповідно до підпункту "з" пункту 63
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі
- Положення про проходження служби),
визначено, що особи рядового і
молодшого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) через
скорочення штатів - при відсутності
можливості подальшого використання на
службі.

Положенням про проходження служби не
визначено порядку звільнення зі служби
через скорочення штатів, а тому в
частині вирішення питань, не
врегульованих цим Положенням суд
вважає за можливе застосувати загальні
норми Кодексу законів про працю
України.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно до статті 492 Кодексу законів
про працю України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 було
попереджено про звільнення у зв'язку з
скороченням чисельності відділу
спеціальної міліції Управління МВС
України в Рівненській області у зв'язку
з ліквідацією вищевказаної
структурної одиниці за пунктом 64 "г"
(через скорочення штатів) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ та за пунктом 1 статті
40 Кодексу законів про працю України (у
зв'язку із скороченням)(а.с.33).

Проте, як вбачається з витягу з наказу
№191 о/с від 26.06.2013 року (а.с.34) прапорщика
міліції ОСОБА_2, інспектора патрульної
служби відділення з обслуговування
магістральних нафтопродуктів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс" розташованих на
території Житомирської області
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області
звільнено в запас збройних сил України
за пунктом 63 "з" Положення про
проходження служби.

За наведених обставин, суд дійшов до
висновку що відповідачем, в порушення
вимог статті 492 Кодексу законів про
працю України, належним чином не
попереджено ОСОБА_2 про наступне
вивільнення відповідно до пункту 63 "з"
Положення про проходження служби не
пізніше ніж за два місяці.

Крім того, згідно зі статтею 43 Кодексу
законів про працю України розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених пунктами 1 (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і
3 статті 41 цього Кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника) первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.

Професійні спілки мають право вносити
пропозиції відповідним органам про
перенесення строків або тимчасове
припинення чи відміну заходів,
пов'язаних з вивільненням працівників.

Як вбачається з витягу з протоколу
засідання Президії комітету
Рівненської обласної профспілкової
організації атестованих працівників
органів внутрішніх справ України від
29.04.2013 року №6, профспілкою надано згоду
на звільнення ОСОБА_2 за умов
достатності і законності підстав та з
врахуванням вимог п.п.62 та п.п.66
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
(а.с.44).

Відповідно до п.п.62 Положення про
проходження служби звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою
на військовий облік), якщо звільнені
особи не досягли граничного віку,
встановленого Законом України "Про
військовий обов'язок і військову
службу" для перебування в запасі осіб,
які мають військові звання і за станом
здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом України "Про військовий
обов'язок і військову службу" для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Відповідачем не надано суду доказів
проведення перевірки стану здоров'я
ОСОБА_2, тобто, Управлінням МВС України
в Рівненській області не перевірено
придатність позивача для проходження
служби в запасі.

Згідно п.п.66 вищезазначеного положення
особи рядового і начальницького
складу, які скоїли вчинки, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, звільняються з
органів внутрішніх справ. При цьому
звільнення проводиться з урахуванням
вимог пункту 62 цього Положення.

Таким чином профспілковою
організацією, згідно до витягу з
протоколу засідання Президії комітету
Рівненської обласної профспілкової
організації атестованих працівників
органів внутрішніх справ України від
29.04.2013 року №6, надавалася згода на
звільнення позивача за умови скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу.

В матеріалах справи відсутні докази
скоєння ОСОБА_2 вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу, а тому суд прийшов до висновку
про звільнення позивача з займаної
посади без належної згоди
профспілкової організації.

Крім того, статтею 43 КЗпП України
визначено, що роботодавець має право
розірвати трудовий договір не пізніше
як через місяць з дня одержання згоди
профспілкового органу.

Як вбачається з матеріалів справи
профспілковий орган надав згоду на
звільнення ОСОБА_2 29.04.2013 року, проте
позивача звільнено 26.06.2013 року, тобто
після спливу місячного терміну
визначеного статтею 43 КЗпП України.

Також, в судовому засідання
представники відповідача звертали
увагу суду на ту обставину, що позивачу,
з метою вирішення питання подальшого
працевлаштування, 08.04.2013 року
пропонувались наступні посади:

- помічник чергового ІТТ Дубровицького
РВ УМВС;

- міліціонер - водій ресурсного
забезпечення Дубровицького РВ УМВС;

- інспектор ППС Сарненського РВ УМВС;

- помічник чергового ІТТ Сарненського
РВ УМВС;

- міліціонер - водій ресурсного
забезпечення Зарічненського РВ УМВС.

Проте, зі слів відповідача, від
запропонованих посад позивач
відмовився, про що складений акт від
08.04.2013 року.

Суд не бере до уваги твердження
представників відповідача, оскільки,
як вбачається з витягу з наказу
Управління УМВС України в Рівненській
області №90 о/с від 08.04.2013 року,
прапорщику міліції ОСОБА_2 надано
невикористану чергову відпустку за 2012
рік у період з 08.04.2013 року по 26.05.2013 року.
А тому, на день складання акту про
відмову позивача від запропонованих
посад, ОСОБА_2 офіційно перебував у
відпустці.

За наведених обставин, суд дійшов до
висновку, що звільнення ОСОБА_2
відбулося без дотримання трудових прав
та за відсутності правових підстав, а
тому наказ Управління УМВС України в
Рівненській області №191 о/с від 26.06.2013
року про звільнення шляхом скорочення
штату ОСОБА_2 з займаної посади
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
про поновлення позивача на посаду
інспектора патрульної служби
відділення з обслуговування
нафтопродуктопроводів ДП "Прикарпат
Західтранс" розташованих на території
Житомирської області відділу
спеціальної міліції при УМВС України в
Рівненській області до задоволення.

Відповідно до пункту 24 Положення про
проходження служби у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

У разі поновлення на роботі (посаді)
орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання про виплату
особі рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Згідно з підпунктом 3.5.2 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007 року №499, особам
рядового і начальницького складу,
звільненим з органів внутрішніх справ,
а потім поновленим на службі у зв'язку з
визнанням звільнення незаконним,
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу з дня звільнення виплачується
за посадою, з якої вони були звільнені,
але не більше як за один рік.

За наведених обставин, з огляду на
незаконність звільнення позивача,
задоволенню підлягають також позовні
вимоги про стягнення з УМВС України в
Рівненській області заробітної плати
за час вимушеного прогулу, а саме з
26.06.2013 року по день поновлення на
службі.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку
Рівненського окружного
адміністративного суду, УМВС України в
Рівненській області не доведено
правомірність та обгрунтованість
звільнення позивача, з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби виконуються негайно.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним та скасувати наказ
№191 о/с від 26.06.2013 року про звільнення
ОСОБА_2 з займаної посади шляхом
скорочення.

Поновити ОСОБА_2 на посаду інспектора
патрульної служби відділення з
обслуговування нафтопродуктопроводів
ДП "Прикарпат Західтранс" розташованих
на території Житомирської області
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області.

Стягнути з УМВС України в Рівненській
області на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Постанова, в частині поновлення на
посаді та присудження виплати
грошового забезпечення - у межах суми
стягнення за один місяць, виконується
негайно

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Нор
У.М.