Справа № 2-а-2510/1015/2012 (2-а/2510/97/2012/)
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-2510/1015/2012 (2-а/2510/97/2012/)
інстанції: Чурупченко М.І.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Ключковича В.Ю, Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції у Чернігівській області на
постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 20
червня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
відділу державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції у Чернігівській області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до
Корюківського районного суду
Чернігівської області із
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції у Чернігівській області, в
якому просив визнати дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Корюківського
районного управління юстиції у
Чернігівській області Баглай Г.А. щодо
неналежного виконання в примусовому
порядку виконавчого листа
Корюківського районного суду
Чернігівської області № 2-а-7706/11 від
18.01.12 року протиправними; скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції у Чернігівській області Баглай
Г.А. ВП №30840960 від 31.05.2012 року про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-а-7706/11, виданого Корюківським
районним судом Чернігівської області
18.01.2012 року; зобов'язати відповідача
відновити виконавче провадження ВП
№30840960 від 18.01.2012 року за виконавчим
листом згідно постанови Корюківського
районного суду Чернігівської області
№2-а-7706 від 07.11.2011 року.

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 20
червня 2012 року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
18.01.2012 року Корюківським районним судом
Чернігівської області був виданий
виконавчий лист №2-а-7706/2011, який
знаходився на примусовому виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції у Чернігівській області.

18 лютого 2012 року державним виконавцем
відділу ДВС Корюківського РУЮ у
Чернігівській області Баглай Г.А. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №30840960, а 30
травня 2012 року винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№30840960 з підстав застосування положень
ч.3 ст. 75 Закону України «Про виконавче
провадження».

Про наявність вищевказаної постанови,
якою було закінчено виконавче
провадження ВП №30840960 від 30.05.2012
року по виконанню виконавчого листа
№2-а-7706/2011, позивач дізнався 11.06.2012 року
з Єдиного реєстру виконавчих
проваджень, оскільки за його
твердженням не отримував копію
зазначеної постанови засобами
поштового зв'язку.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Законом, який визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про
виконавче провадження»передбачено, що
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Згідно частини 2 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

При дослідженні матеріалів справи
колегією суддів було встановлено, що
постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 07.11.2011
року №2-а-7706/2011 було зобовязано
управління Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 доплату до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 20 січня 2011 року по 22 липня 2011
року включно, з урахуванням здійснених
позивачем виплат за вказаний період.

Як було зазначено вище, 18 лютого 2012 року
державний виконавець відділу ДВС
Корюківського РУЮ у Чернігівській
області Баглай Г.А. виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№30840960, а вже 30 травня 2012 року виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП №30840960 у зв'язку з
неможливістю виконання рішення без
участі боржника (ч.3 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Таким чином, постанова Корюківського
районного суду Чернігівської області
№2-а-7706 від 07.11.2011 року в частині
зобов'язання боржника здійснити ОСОБА_3
виплату доплати до пенсії в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 20 січня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно, з урахуванням здійснених
позивачем виплат за вказаний період,
залишилась невиконаною.

Відповідно до п. 11 ч. 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу ( посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому ч. 3
статті 75 цього Закону.

Згідно частин 1-3 статті 75 Закону
України «Про виконавче провадження»,
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого ч. 2 статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закон і не
пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення, повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Зазначена норма Закону чітко, визначає
необхідність вчинення певних дій, які
повинні бути здійснені державним
виконавцем до винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем не було вчинено
передбачених ч. 3 статті 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
дій до моменту винесення державним
виконавцем спірної постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Отже, враховуючи відсутність обставин,
які б давали підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження та
для його закінчення за ч.3 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»,
колегія суддів приходить до висновку
про обґрунтованість заявлених
позивачем вимог, які підтверджуються
наявними в справі доказами та не
спростовуються доводами апелянта.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Корюківського
районного управління юстиції у
Чернігівській області - залишити без
задоволення.

Постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 20
червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків В.Ю.
Ключкович І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.