Справа № К/9991/1006/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/1006/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 31 березня 2010 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Ялтинської міської ради про скасування
рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 31
березня 2010 року залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2010 року відмовлено в
позові ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Ялтинської міської ради про скасування
п.2 рішення відповідача №681 від 23 квітня
2009 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_4 є громадянкою
Російської Федерації, що
підтверджується її паспортом, має в
Росії постійне місце проживання. На
підставі договору купівлі-продажу від
20 березня 2007 року позивачу належить на
праві власності квартира АДРЕСА_1.

У 2007 році з метою поліпшення житлових
умов позивачем було збудовано
прибудову до зазначеної квартири літ.
а-3 площею 18, 6 кв. м.

У 2008 році ОСОБА_4 звернулась до
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради із заявою про реєстрацію
зазначеної прибудови та отримавши
відповідь щодо надання пакету
документів, почала збирати необхідні
узгодження.

23 квітня 2009 року виконавчим комітетом
Ялтинської міської ради №681 було
прийнято рішення, першим пунктом якого
позивача було зобов'язано призупинити
будівельні роботи та другим пунктом
юридичному відділу ради сумісно з
управлінням міського господарства
Ялтинської міської ради доручено
підготувати та надіслати до суду
позовну заяву про знесення самовільно
збудованої прибудови. Тому, будівельні
роботи були призупинені.

Поряд з цим, 24 лютого 2010 року Ялтинським
міським судом був розглянутий позов
виконавчого комітету Ялтинської
міської Ради до ОСОБА_4 та прийнято
рішення про знесення самовільно
збудованої прибудови до
вищезазначеної квартири.

Відмовляючи в позові, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
відповідач приймаючи спірне рішення 23
квітня 2009 року діяв на підстав, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено,
що житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самовільним будівництвом, якщо вони
побудовані або будуються на земельній
ділянці, не відведеній для цієї мети,
або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, що
здійснила самовільне будівництво
нерухомого майна, не набуває на нього
права власності.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо
власник земельної ділянки заперечує
проти визнання права власності на
нерухоме майно за особою, яка здійснила
самовільне будівництво на його
земельній ділянці, майно підлягає
зносу особою, яка здійснила самовільне
будівництво або за її рахунок.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про планування і
забудову територій» право на забудову
земельної ділянки реалізується її
власником або користувачем за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням та відповідно до
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, встановлених згідно
з вимогами цього Закону.

Замовник, що має намір забудови
належної йому на праві власності або
користуванні земельної ділянки, або
уповноважена ним особа звертається до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування із
заявою (клопотанням) щодо намірів
забудови земельної ділянки, в якій
зазначаються призначення будівлі,
споруди та орієнтовні характеристики
забудови. До заяви (клопотання) можуть
бути додані передпроектні роботи.

Оскільки земельна ділянка під
самовільною прибудовою належить
Ялтинській міській раді та під
будівництво прибудови ОСОБА_4 не
відводилась, з відповідною заявою про
відведення земельної ділянки вона до
Ялтинської міської ради не зверталась,
колегія суддів погоджує висновки судів
попередніх інстанцій про відмову в
позові.

Згідно з частиною другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 31 березня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: