Справа № 826/1380/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2014 року № 826/1380/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки
України про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
службі, виплату середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,
зобов'язання вчинити дії.
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту
також - позивач) з позовом до Служби
безпеки України (далі по тексту також -
відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та
скасувати наказ Голови Служби безпеки
України №1443-ОС від 30.11.2013 р. в частині
звільнення у запас Служби безпеки
України з військової служби ОСОБА_1;
- поновити на службі ОСОБА_1 з
- зобов'язати Службу безпеки
України виплатити ОСОБА_1 середній
місячний заробіток за час вимушеного
прогулу з 30.11.2013 р. до дня фактичного
поновлення на військовій службі;
- зобов'язати Службу безпеки України
зарахувати період вимушеного прогулу
до вислуги років ОСОБА_1 на військовій
службі (в календарному та пільговому
обчисленні) та до терміну,
встановленого для присвоєння
чергового військового звання.
Позивач в обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що наказ про
звільнення з військової служби видано
на підставі рапорту ОСОБА_1, який
останнім був відкликаний, що свідчить
про відсутність правових підстав для
його звільнення за власним бажанням.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.
Зазначав, що рапорт позивача від
12.08.2013р. про відкликання його рапорту на
звільнення від 24.07.2013р. Головою СБУ не
задоволено, а відтак звільнення з
військової служби відбулося в порядку,
на підставі та у межах чинного
законодавства. У задоволенні позову
просив відмовити повністю.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню підлягає з огляду
Матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_1 проходив військову службу в
органах Служби безпеки України з 15
24.07.2013р., перебуваючи на посаді
тимчасово виконуючого обов'язки
заступника начальника Управління
контррозвідувального забезпечення
військово-технічного співробітництва
Департаменту контррозвідки СБ України
(далі -УКЗВТС ДКР СБУ), позивачем подано
рапорт Голові СБ України про
звільнення за власним бажанням після
проходження військово-медичної
комісії та за станом здоров'я.
12.08.2013р., після лікування в
неврологічному відділенні Центральної
поліклініки ВМУ СБ України та
покращення стану здоров'я, позивач
подав Голові СБ України рапорт з
проханням вважати попередній рапорт
від 24.07.2013р. недійсним та написаним
помилково при нападі різкої болі в
поясничній частині хребта.
Для підтвердження покращення
стану здоров'я, позивач надав до
рапорту від 12.08.2013р. додаток - копію
довідки Центральної поліклініки ВМУ
СБУ № 6658 від 24.07.2013р.., зі змісту якої
вбачається, що позивач є працездатним.
27.08.2013р. позивачу видано
направлення на проходження медичного
огляду в ЦВЛК ВМУ СБ України для
визначення ступеня придатності щодо
подальшого проходження військової
За результатами медичного огляду
позивача визнано придатним до
військової та оперативної служби, що
підтверджується довідкою-висновком
ЦВЛК ВМУ СБ України від 04.09.2013р.
Згідно наказу Голови СБУ № 1169/ос
від 30.09.2013р., позивача виведено в
розпорядження начальника ДКР СБУ по
посаді начальника відділу з 30.09.2013 по
30.12.2013рр., на підставі підпункту «б»
пункту 48 Положення про проходження
військовослужбовцями Служби безпеки
України (у зв'язку з проведенням
організаційних заходів згідно з
розпорядженням Центрального
управління Служби безпеки України від
28 грудня 2012 року № 330/ДСК).
Наказом Голови СБУ від 30.11.2013р.
№1443-ос позивач звільнений з військової
служби за підпунктом "а" пункту 61 (в
запас СБУ) та підпунктом "а" пункту 63 (за
власним бажанням) Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007р. №1262.
Позивач категорично не
погоджується з правомірністю
звільнення з військової служби та
відповідно звернувся до суду за
захистом порушених прав.
Відповідач в ході судового
розгляду справи зазначав, що оскільки
рапорт про відкликання рапорту
позивача про звільнення за власним
бажанням не був задоволений, підстав
для продовження військової служби не
Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС
України публічна служба - це діяльність
на державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування. Будь-яка
публічна служба є державною службою.
Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України «Про державну службу» від 16
грудня 1993 року №3723-XII. Згідно зі ст.ст. 9,
30 цього Закону, правовий статус окремих
категорій державних службовців
регулюється Конституцією України,
спеціальними законами та Кодексом
законів про працю України.
Разом з тим, відповідно до ст. 4
Закону України «Про Службу безпеки
України» правову основу діяльності
Служби безпеки України становлять
Конституція України, цей Закон та
інші акти законодавства України,
відповідні міжнародні правові акти,
Такими актами законодавства є:
Закон України «Про військовий
обов'язок і військову службу», Закон
України «Про Статут внутрішньої служби
Збройних Сил України», Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України затверджене Указом Президента
України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007,
Інструкція про організацію виконання
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
Водночас, правовий механізм
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України регламентованим приписами
Інструкції про організацію виконання
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
Відповідно до ст. 27 «Про Службу
безпеки України» військовослужбовці
Служби безпеки України користуються
політичними, соціально-економічними
та особистими правами і свободами, а
також пільгами відповідно до Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» цього Закону, інших актів
Закон України від 20.12.1991р. № 2011-XII
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (далі - Закон № 2011 -XII) визначає
основні засади державної політики у
сфері соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
Стаття 12 Закону №2011-XII закріплює, що
військовослужбовці користуються усіма
правами і свободами людини та
громадянина, гарантіями цих прав і
свобод, закріпленими в Конституції
України та законах України, з
урахуванням особливостей,
встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до положень пункту 7.8
Інструкції про організацію виконання
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України, затвердженої наказом
СБУ від 14.10.2008р. №772 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 31.12.2008р.
служби за підпунктом "а" пункту 63
Положення здійснюється на підставі
поданих військовослужбовцями
рапортів. Військовослужбовці, які
бажають звільнитися з військової
служби за власним бажанням, можуть
відкликати ці рапорти до моменту
підписання наказу про звільнення з
військової служби на підставі поданого
у порядку підпорядкування
мотивованого нового рапорту. У разі
задоволення цього рапорту такі
військовослужбовці продовжують
військову службу в тому самому органі,
підрозділі, закладі, установі.
Судом встановлено, що позивач
12.08.2013р. подав рапорт Голові СБУ, в якому
ОСОБА_1 просив вважати рапорт від
недійсним, та заявив бажання до
продовження несення військової служби,
проте відповідачем було відмовлено у
задоволенні вказаного запиту та в
подальшому 30.11.2013р. №1443-ос позивача
звільнено з військової служби за
підпунктом "а" пункту 61 (в запас СБУ) та
підпунктом "а" пункту 63 (за власним
бажанням) Положення про проходження
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007р. №1262.
Оскільки позивачем виконанні
приписи 7.8 Інструкції про організацію
виконання Положення про проходження
військовослужбовцями Служби безпеки
України щодо процедури відкликання
рапорту про звільнення з військової
служби, рапорт про відкликання рапорту
від 24.07.2013р. подано до моменту
підписання наказу про звільнення з
військової служби, а відтак на
переконання суду наказ про звільнення
є таким, що не відповідає нормам
чинного законодавства України та
підлягає скасуванню.
За приписами абзаців 2, 3 частини 2
статті 8 Закону № 2011-XII у разі
незаконного звільнення з військової
служби або переміщення по службі
військовослужбовець, який проходить
військову службу за контрактом або
перебуває на кадровій військовій
службі, підлягає поновленню на
військовій службі на попередній або за
його згодою на іншій, не нижчій, ніж
попередня, посаді. Посада вважається
нижчою, якщо за цією посадою штатним
розписом передбачено нижче військове
звання, а за умови рівних звань - менший
посадовий оклад. У разі якщо штатним
розписом передбачено два військових
звання або диференційовані посадові
оклади, до уваги береться вище
військове звання або вищий посадовий
оклад. У разі заподіяння йому таким
звільненням (переміщенням) моральної
шкоди вона може бути відшкодована за
рішенням суду.

У разі поновлення на військовій
службі (посаді) орган, який прийняв
рішення про таке поновлення, одночасно
вирішує питання про виплату
військовослужбовцю матеріального і
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці за час
виконання військового обов'язку на
нижчеоплачуваній посаді, які він
недоотримав внаслідок незаконного
звільнення (переміщення). Цей період
зараховується військовослужбовцю до
вислуги років (як у календарному, так і
у пільговому обчисленні) та до терміну,
встановленого для присвоєння
чергового військового звання.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби. Відтак, постанова
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
службі ОСОБА_1 підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» (далі -
Порядок), цей Порядок застосовується у
випадках вимушеного прогулу
працівника (підпункт "з"пункту 1). У
відповідності до частини 3 пункту 2
Порядку, збереження заробітної плати "у
всіх інших випадках", до яких
відноситься випадок й вимушеного
прогулу, середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні два календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати наказ Голови Служби безпеки
України №1443-ОС від 30.11.2013 р. в частині
звільнення у запас Служби безпеки
України з військової служби ОСОБА_1.

Поновити на службі ОСОБА_1 з 30.11.2013
р.

Зобов'язати Службу безпеки
України виплатити ОСОБА_1 середній
місячний заробіток за час вимушеного
прогулу з 30.11.2013 р. до дня фактичного
поновлення на військовій службі.

Постанову в частині поновлення
ОСОБА_1 на службі та стягнення
середньомісячного заробітку за місяць
звернути до негайного виконання.

Зобов'язати Службу безпеки України
зарахувати період вимушеного прогулу
до вислуги років ОСОБА_1 на військовій
службі (в календарному та пільговому
обчисленні) та до терміну,
встановленого для присвоєння
чергового військового звання.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур