Справа № 825/722/14
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2014 року Чернігів
Справа № 825/722/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Тихоненко О.М.,

за участі секретаря
Тищенко М.В.,

представника позивача
Аніщенка О.Г.,

представників відповідача
Паншиної І.В., Леги Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Виробничо-комерційна
фірма «Техно-Т» до Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2014 Приватне підприємство
"Виробничо-комерційна фірма "Техно-Т"
(далі - ПП "ВКФ "Техно-Т") звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - Ніжинська ОДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
12.02.2014 № , № , № та №
, що прийняті за наслідками
проведеної документальної
позапланової виїзної перевірки ПП
"ВКФ "Техно-Т" з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні взаємовідносин з
контрагентом ТОВ "Стілфорт" () протягом 2011-2012 років і
січня-листопада 2013 року, якою
встановлені порушення Закону України
від 22.05.1997 № 283/97-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон від
22.05.1997 № 283/97-ВР) та Податкового кодексу
України, про що складено Акт від 28.01.2014
№ 1060/22-30941828.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо
безпідставності спірних податкових
повідомлень-рішень позивач зазначив,
що дійсність господарських операцій
між ПП "ВКФ "Техно-Т" та контрагентом
ТОВ "Стілфорт" за період, що підлягав
перевірці, підтверджується
податковими накладними, видатковим
накладними, рахунками фактури,
платіжними дорученнями, що надавались
відповідачу на перевірку, однак не були
взяті останнім до уваги на підставі
отриманого Акту ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва від 05.12.2013 №
1221/26-58-22-01-17/31861707 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Стілфорт", щодо
документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 по 31.10.2013.

Так, позивач наголосив на тому, що
єдиною підставою для збільшення ПП
"ВКФ "Техно-Т" податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 155 103,00
грн. та в сумі 765 440,50 грн., податку на
додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 48
889,50 грн., зменшення розміру від'ємного
значення суми ПДВ у розмірі 660 607,00 грн.
та зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 705 921,00
грн. є лише висновки податкової
перевірки контрагента позивача. Такі
висновки позивач вважає протиправними,
оскільки платник податків не може
нести відповідальності за порушення
його контрагентом податкового
законодавства.

Враховуючи зазначене, позивач вказав,
що висновки зазначені в Акті перевірки
від 28.01.2014 № 1060/22-30941828 є
неправомірними та такими, що не
відповідають дійсності, а податкові
повідомлення-рішення від 12.02.2014 №
, № , № та № -
необґрунтованими та прийнятими з
порушенням вимог чинного
законодавства, а тому підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, зазначені у
позові з наданням додаткових пояснень.

Представники відповідача проти позову
заперечили та просили у його
задоволенні відмовити, пояснивши, що
спірні податкові повідомлення-рішення
відповідають вимогам чинного
законодавства. Надавши заперечення
проти позову, представники відповідача
наголосили на тому, що згідно Акту ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва від
05.12.2013 № 1221/26-58-22-01-17/31861707 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Стілфорт» щодо
документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 по 31.10.2013, в якому
зазначено, що зустрічну звірку
неможливо провести у зв'язку з тим, що
станом на 05.12.2013 ТОВ «Стілфорт» має стан
9- направлено запит на встановлення
місцезнаходження.

Крім того, представники відповідача
звернули увагу на те, що наявність у ПП
"ВКФ "Техно-Т" виданої йому продавцем
товару ТОВ "Стілфорт" податкової
накладної, оформленої з дотриманням
вимог чинного законодавства, і сплата
продавцю вартості товару з ПДВ, не є
вичерпними підставами для визначення
податкового кредиту. Таким чином, на
думку відповідача, враховуючи
встановлене перевіркою, позивачу
встановлено порушення пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону від 22.05.1997 № 283/97-ВР, в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 155 103,00 грн., в тому числі
155 103,00 грн., п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим ПП "ВКФ
"Техно-Т" занижено податок на прибуток
на суму 155 103,00 грн. та на суму 487 641,00
грн.; завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду на загальну суму
660 607,00 грн.; завищено суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на суму 705 921,00
грн.; занижено ПДВ, що підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет - 32 593,00
грн.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірки ПП "ВКФ
"Техно-Т" (ід. код 30941828) як юридичну
особу зареєстровано 28.07.2000 виконавчим
комітетом Ніжинської міської ради,
включено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, взято на облік до
органу державної податкової служби як
платника податків з 02.08.2000 за № 241
(станом на 09.10.2013 перебуває на обліку в
Ніжинській ОДПІ), зареєстрований
платником ПДВ з 01.10.2012 по 31.12.2012
(Свідоцтво про реєстрацію платника від
07.09.2011 № 100349210).

Згідно довідки АБ № 793149 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
позивача за КВЕД-2010 є: 28.93 виробництво
машин і устатковання для виготовлення
харчових продуктів і напоїв,
перероблення тютюну; 28.13 виробництво
інших помп і компресорів; 28.30
виробництво машин і устатковання для
сільського та лісового господарства;
29.32 виробництво інших візлів, деталей і
приладдя для автотранспортних засобів;
25.62 механічне оброблення металевих
виробів; 33.12 ремонт і технічне
обслуговування машин і устатковання
промислового призначення (том № 3 а.с.69).

Відповідно до листа № 206/07-06 від 11.09.2013
Управління статистики у Ніжинському
районі, який є доповненням до
вищезазначеної довідки, станом на
29.08.2013 видами діяльності позивача
(КВЕД-2010) є: 28.29 виробництво інших машин
і устаткування загального призначення,
н.в.і.у; 46.69 оптова торгівля іншими
машинами й устаткуванням; 32.50
виробництво медичних і
стоматологічних інструментів і
матеріалів (том № 3 а.с.70).

Відповідно, перевіряючи підстави
проведення перевірки позивача, судом
встановлено, що на підставі
направлення від 14.01.2014 № 9, згідно
вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п.
78.1 ст. 78 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 № 2755 та відповідно до
наказу від 14.01.2014 № 9, Ніжинською ОДПІ
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ПП "ВКФ "Техно-Т" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ "Стілфорт" () протягом 2011-2012 років і
січня - листопада 2013 року.

З направленням від 14.01.2014 № 9
ознайомлено та копію наказу від 14.01.2014
№ 9 вручено під розписку головному
бухгалтеру ПП "ВКФ "Техно-Т" Юхимчук
Н.Я.

Перевірку проведено з відома директора
ПП "ВКФ "Техно-Т" Тарасенка В.В. та в
присутності головного бухгалтера
Юхимчук Н.Я.

Перевірка проводилась з 14.01.2014 по
22.01.2014, про що складено Акт від 28.01.2014 №
1060/22-30941828 (отримано 28.01.2014 для
ознайомлення та підписання директором
ПП "ВКФ "Техно-Т" Тарасенком В.В., Акт
підписано з запереченнями (том № 1
а.с.20-71).

В розділі 4 "Висновок" Акту перевірки
встановлено порушення:

- пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону від 22.05.1997 №
283/97-ВР, в результаті чого занижено
податок на прибуток на загальну суму 155
103, 00 грн., в тому числі 155 103,00 грн.;

- п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755 (зі змінами та доповненнями), в
результаті чого ПП "ВКФ "Техно-Т"
занижено податок на прибуток на
загальну суму 487 641,00 грн., в тому числі:
ІІ квартал 2011 року - 73 649,00 грн., ІІ-ІІІ
квартал 2011 року - 183 068,00 грн., ІІ-ІУ
квартал 2011 року - 242 250,00 грн., І квартал
2012 року - 81 611,00 грн., півріччя 2012 року - 223
705,00 грн., три квартали 2012 року - 229 997,00
грн., 2012 рік - 245 391,00 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755 (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду на загальну суму
660 607,00 грн., в тому числі лютий 2011 року -
51 715,00 грн., березень 2011 року - 71 059,00 грн.,
березень 2011 року - 79 479,00 грн., червень 2011
року - 47 409,00 грн., липень 2011 року - 8 691,00
грн., серпень 2011 року - 10 295,00 грн.,
вересень 2011 року - 3 312,00 грн., жовтень 2011
року - 27 847,00 грн., грудень 2011 року - 47 419,00
грн., січень 2012 року - 28 882,00 грн.,
березень 2012 року - 44 517,00 грн., квітень 2012
року - 37 795,00 грн., червень 2012 року - 24 530,00
грн., липень 2012 року - 3 838,00 грн., серпень
2012 року - 9 660,00 грн., січень 2013 року - 55
363,00 грн., березень 2013 року - 5 048,00 грн.,
квітень 2013 року - 2 268,00 грн., травень 2013
року - 6 496,00 грн., червень 2013 року - 29 044,00
грн., липень 2013 року - 10 103,00 грн., серпень
2013 року - 3 763,00 грн., вересень 2013 року - 35
071,00 грн., жовтень 2013 року - 17 003,00 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755 (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено завищення суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню - 705
921,00 грн., в тому числі січень 2011 року - 1
308,00 грн., березень 2011 року - 51 715,00 грн.,
квітень 2011 року - 7 570,00 грн., травень 2011
року - 109 961,00 грн., червень 2011 року - 33
007,00 грн., липень 2011 року - 47 409,00 грн.,
вересень 2011 року - 18 986,00 грн., жовтень 2011
року - 3 312,00 грн., листопад 2011 року - 40
831,00 грн., січень 2012 року - 46 449,00 грн.,
лютий 2012 року - 11 918,00 грн., квітень 2012
року - 3 152,00 грн., травень 2012 року - 60 737,00
грн., червень 2012 року - 8 640,00 грн., липень
2012 року - 44 132,00 грн., серпень 2012 року - 13
498,00 грн., березень 2013 року - 5 580,00 грн.,
квітень 2013 року - 6 219,00 грн., травень 2013
року - 32 080,00 грн., червень 2013 року - 9 829,00
грн., липень 2013 року - 44 511,00 грн., серпень
2013 року - 10 103,00 грн., вересень 2013 року - 42
900,00 грн., жовтень 2013 року - 32 353,00 грн.,
листопад 2013 року - 19 721,00 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755 (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено заниження суми ПДВ, що
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет - 32 593,00 грн., в тому числі
грудень 2011 року - 970,00 грн., лютий 2012 року
- 19 957,00 грн., червень 2012 року - 1 058,00 грн.,
вересень 2012 року - 5 401,00 грн., грудень 2012
року - 260,00 грн., вересень 2013 року - 4 947,00
грн.

На підставі вказаного Акту перевірки
Ніжинською ОДПІ прийняті наступні
податкові повідомлення-рішення, що є
предметом даного спору:

від 12.02.2014 № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток (доходи) приватних
підприємств у розмірі 765 440,50 грн. (за
основним платежем - 642 744,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 122 696,50 грн. (том № 1 а.с.16);

від 12.02.2014 № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем ПДВ
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у розмірі 48 889,50 грн. (за
основним платежем - 32 593,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 16 296,50 грн. (том № 1а.с.17);

від 12.02.2014 № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ у
розмірі 660 607,00 грн. (том № 1 а.с.18);

від 12.02.2014 № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ у
розмірі 705 921,00 грн. та нараховано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у
розмірі 251 181,00 грн. (том № 1 а.с.19).

Так, в Акті перевірки зазначено, що до
Ніжинської ОДПІ надійшла службова
записка від 27.01.2014 № 501/7/25-26-07-014/16 ДПІ у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області згідно якої за
результатами співставлення даних з
декларацій встановлено відхилення у
податковому кредиті та податкових
зобовязань між ПП ВКФ «Техно-Т» та ТОВ
«Стілфорт» та отримано копію Акту ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва від
05.12.2013 № 1221/26-58-22-01-17/31861707 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Стілфорт",
щодо документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 по 31.10.2013, в якому
зазначено, що зустрічну звірку
неможливо провести у зв'язку з тим, що
станом на 05.12.2013 ТОВ «Стілфорт» має стан
9- направлено запит на встановлення
місцезнаходження. Враховуючи
викладене, у ТОВ «Стілфорт» відсутні
обєкти оподаткування по операціях з
придбання та продажу товарів (послуг) у
підприємств-постачальників/ покупців
за перевіряємий період відповідно до
пп.48.5.1 п.48.5, п.48.7 ст.48, п.185.1 ст.185, п.188.1
ст.188 Податкового кодексу України.

Ніжинська ОДПІ в Акті перевірки
позивача зауважила на тому, що
наявність у ПП "ВКФ "Техно-Т" виданої
йому продавцем товару ТОВ "Стілфорт"
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог чинного
законодавства, і сплата продавцю
вартості товару з ПДВ, не є вичерпними
підставами для визначення податкового
кредиту.

Також, вказано, що згідно наданих ПП
"ВКФ "Техно-Т" на перевірку видаткових
та податкових накладних від ТОВ
"Стілфорт" до ПП "ВКФ "Техно-Т",
останньому були поставлені круги н/ж,
труба н/ж, лист н/ж. В зазначених
первинних документах визначено, що
поставка здійснена на підставі
договору купівлі-продажу від 03.01.2011 №
01/01.

Місцем поставки відповідно до
первинних бухгалтерських документів
визначається головний склад ТОВ
"Стілфорт" м. Київ, доставка
здійснювалася на умовах самовивозу,
проте документів, що підтверджували б
доставку товару до ПП "ВКФ "Техно-Т" на
перевірку надано не було.

Таким чином, враховуючи встановлене
перевіркою, Ніжинська ОДПІ прийшла до
висновку про порушення ПП "ВКФ
"Техно-Т" пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону від 22.05.1997
№ 283/97-ВР та п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено податок на прибуток на суму 155
103,00 грн. та на суму 487 641,00 грн.; завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду на
загальну суму 660 607,00 грн.; завищено
суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на суму 705 921,00 грн.;
занижено ПДВ, що підлягає нарахуванню
та сплаті в бюджет - 32 593,00 грн.

Перевіряючи правильність проведення
відповідачем перевірки ПП "ВКФ
"Техно-Т" слід зазначити, що вона
проведена відповідно до вимог п. 75.1 ст.
75 Податкового кодексу України, згідно
якого органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Поняття та порядок
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки,
визначені пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та ст. 78
Кодексу, дотримано. Підставою для
проведення перевірки стала вимога пп.
78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Кодексу. Строки
проведення виїзних перевірок,
встановлені ст. 82 Кодексу, не порушено.

Досліджуючи фактичні обставини
нарахування податкового зобов'язання,
судом враховано, що згідно пп. 16.1.4 п.
16.1 ст. 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи із
врахуванням визначення терміну
"податкове зобов'язання", вказаного в
пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу. При
цьому, оскільки в силу пп. 9.1.3 п. 9.1 ст.
9 Кодексу податок на додану вартість
відноситься до загальнодержавних
податків та зборів, та враховуючи, що
податок на додану вартість - непрямий
податок, який нараховується та
сплачується відповідно до норм розділу
V цього Кодексу (пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14
Кодексу), саме пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Кодексу визначено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Крім того, із врахуванням пп. 14.1.36 п.
14.1 ст. 14 та ст. 139 Податкового кодексу
України, якими визначені поняття
"господарська діяльність" та перелік
витрат, що не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку,
в т. ч. витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, слід зазначити п.
44.1 ст. 44 Кодексу, яким встановлено, що
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Відповідно, враховуючи визначення
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
встановленого абзацом "а" п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України, необхідно
врахувати п. 198.2 ст. 198 Кодексу, якою
встановлено дату виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту.

При цьому, слід зазначити п. 198.3 ст. 198
Кодексу, яким визначається податковий
кредит звітного періоду та п. 200.1, п.
200.2, п. 200.3 ст. 200 Кодексу щодо
визначення та розрахунку суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України, і
врахувати, що за п. 198.6 ст. 198 Кодексу
не відноситься до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

Також суд враховує, що відповідно до п.
201.7 ст. 201 Кодексу податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 Кодексу).

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Податкового кодексу України свідчить
про те, що право на податковий кредит
виникає у платника податків лише після
одержання податкової накладної,
оскільки це єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ - дана обставина представниками
відповідача не оспорювалась.

Так, в ході судового розгляду
встановлено взаємовідносини ПП "ВКФ
"Техно-Т" з ТОВ "Стілфорт" () протягом 2011-2012 років і
січня-листопада 2013 року.

Також судом встановлено та
представниками відповідача не
заперечувався факт надання ПП "ВКФ
"Техно-Т" на перевірку відповідних
первинних бухгалтерських документів
(які також містяться в матеріалах
справи) по взаємовідносинам з ТОВ
"Стілфорт", а саме: податкових
накладних, видаткових накладних,
платіжних доручень, що були досліджені
відповідачем в ході проведення
перевірки.

Отже, судом встановлено, що між ПП "ВКФ
"Техно-Т" (покупець) та ТОВ "Стілфорт"
(постачальник) укладено договір
поставки товарів - металопрокатної
продукції від 03.01.2011 № 01/01 (том № 3
а.с.40), яка необхідна позивачу для
виробництва власної продукції.

Продукція відвантажується самовивозом
автомобільним транспортом покупця
(розділ Договору - "поставка продукції").

Згідно додаткових угод від 16.01.2012 № 1
та від 03.01.2013 № 2 до договору поставки
від 03.01.2011 № 01/01 продовжено строк дії
договору спочатку до 03.01.2013, потім до
03.01.2014 (том № 3 а.с.41-42).

Виконання договору поставки товарів за
перевіряємий період підтверджується:
рахунками-фактури, видатковими
накладними, рахунками на оплату та
податковими накладними (том № 1 а.с.72-250,
том № 2 а.с.1-132).

Отриманий від ТОВ "Стілфорт" товар
оплачений ПП "ВКФ "Техно-Т", що
підтверджується платіжними
дорученнями (том № 2 а.с.133-205). Придбаний
у контрагента товар був оприбуткований
і в подальшому використаний у
виробництві позивачем власної
продукції.

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АВ № 257521 (том
№ 6 а.с.55) ТОВ "Стілфорт" як юридичну
особу зареєстровано 25.02.2002, в процесі
припинення не перебуває. Основним
видом діяльності ТОВ "Стілфорт" за
КВЕД є неспеціалізована оптова
торгівля (46.90). З 12.03.2002 ТОВ «Стілфорт» є
платником ПДВ, що підтверджується
Свідоцтвом № 200119797 НБ № 565898 про
реєстрацію платника ПДВ (том № 6 а.с.56).

Так, в силу ч. 1 ст. 18 Закону України
від 15.05.2003 № 755 "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Отже, на момент вчинення спірних
господарських операцій (за якими
Ніжинська ОДПІ не визнала
обґрунтованим віднесення ПП "ВКФ
"Техно-Т" до податкового кредиту сум ПДВ
та включення вартості придбаних
товарів до валових витрат, за
перевіряємий період) ТОВ "Стілфорт"
включено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, перебуває на обліку в
органі державної податкової служби і
має свідоцтво про реєстрацію платника
ПДВ, що представниками відповідача в
ході судового розгляду не
заперечувалось. За таких обставин
покупець не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцем, ні за можливу
невірогідність відомостей про нього,
наведених зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо них.

Наявність будь-яких дефектів у
правовому статусі
контрагента-юридичної особи, в тому
числі і взаємовідносини такого
контрагента із іншими суб'єктами
господарювання, сама по собі не
призводить до недійсності всіх угод,
укладених з моменту державної
реєстрації такої особи до моменту
виключення її з державного реєстру, та
не позбавляє правового значення
складені за цими господарськими
операціями податкові накладні та
видаткові накладні, інші первинні
документи. Взаємовідносини
контрагента з іншими суб'єктами
господарювання жодним чином не
впливають на договірні відносини між
позивачем та таким контрагентом.

Із аналізу положень ст. 15, ст. 16
Податкового кодексу України
вбачається, що безпосередньо платник
податків особисто відповідає за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення ним сум
податків, а також за повноту і
своєчасність їх внесення до бюджетів, у
зв'язку з чим сама по собі несплата
податків продавцем (у тому числі
внаслідок ухилення від сплати) не
впливає на формування податкового
кредиту та валових витрат покупцем в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Таким чином, у відповідності до
укладеного договору поставки між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі було досягнуто згоди
щодо усіх його істотних умов, підписано
та скріплено печатками підприємств. Як
встановлено, на момент укладання
договору поставки контрагент позивача
у відповідності до вимог чинного
законодавства був зареєстрований в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та як
платник ПДВ, що підтверджено
представниками відповідача в судовому
засіданні, установчі документи
контрагента не були визнані в судовому
порядку недійсними та був відсутній
вирок суду щодо можливих зловживань з
боку його посадових осіб.

Отже, ПП "ВКФ "Техно-Т" придбало у
контрагента ТОВ "Стілфорт"
металопрокатну продукцію, зазначені
операції були належним чином
відображені позивачем у даних
бухгалтерського та податкового обліку
підприємства.

При цьому, ТОВ "Стілфорт" на адресу ПП
"ВКФ "Техно-Т" були виписані податкові
накладні.

Отже, на виконання умов вищевказаного
договору поставки контрагентом
позивача були виписані на адресу ПП
"ВКФ "Техно-Т" податкові накладні, які
були відображені Ніжинською ОДПІ в
Акті перевірки від 28.01.2014 № 1060/22-30941828,
тобто були досліджені в ході
проведення перевірки.

Сума ПДВ за виписаними контрагентом на
адресу позивача податковими
накладними включена ПП "ВКФ "Техно-Т"
до податкового кредиту відповідного
періоду та відображена у реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних (т. 1 а.с.
240-242,243-245,246-256,257-259,260-265,266-276), які
відповідають даним податкових
декларацій з ПДВ за такі періоди (а.с.
85-90,91-92,121-128,134-139).

Тобто, виконання умов зазначеного
договору та факт отримання позивачем
товару підтверджується насамперед
податковими накладними, видатковими
накладними, рахунками на оплату та
платіжними дорученнями, перелік яких
відображений в Акті перевірки. Всі
вищевказані документи містяться в
матеріалах справи та надавались
відповідачу на перевірку, що
підтвердили представники відповідача
в судовому засіданні.

Так, розрахунки за поставлені товари
між сторонами проведені у повному
обсязі, отже за виконання умов договору
ПП "ВКФ "Техно-Т" здійснило оплату на
користь ТОВ "Стілфорт", що
підтверджується платіжними
дорученнями (том № 2 а.с.133-205), і що також
не заперечувалось представниками
відповідача в ході судового розгляду.
При цьому, сторонами в судовому
засіданні було підтверджено, що спору
щодо визначених ПП "ВКФ "Техно-Т"
податкових зобов'язань в податкових
деклараціях між ними не має.

В судовому засіданні заслухано свідка
ОСОБА_6 - директора ТОВ "Стілфорт", , який підтвердив тривалу
співпрацю з позивачем, і як наслідок,
дійсність договору поставки № 01/01 від
03.01.2011 та додаткових угод 2012-2013 років
до нього, а також повідомив про судове
оскарження податкових
повідомлень-рішень ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва.

Із зазначеного зроблено висновок, що
суму податкового кредиту позивач
сформував правомірно, оскільки, в
судовому засіданні встановлено, що
сума ПДВ входить до складу договірної
суми, сплаченої контрагенту, при
наявності належно оформлених
податкових накладних, виписаних
останнім на адресу ПП "ВКФ "Техно-Т",
зауважень щодо оформлення яких
Ніжинською ОДПІ в Акті перевірки не
висловлено. Дійсність господарських
операцій за договором та факт
отримання позивачем товару
підтверджується вищевказаними
первинними бухгалтерськими
документами, де встановлені підписи
відповідальних осіб. Таким чином,
вимоги договору виконані, сторони
претензій не мають, що представниками
відповідача також не заперечувалось.

Вказані документи також повністю
відповідають вимогам, встановленим до
первинних документів, які
пред'являються п. 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" та п. 2
Положення про документальне -
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до вимог пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону від 22.05.1997 № 283/97-ВР виплату
винагород або інших видів заохочень
пов'язаним з таким платником податку
фізичним чи юридичним особам у разі,
якщо немає документальних доказів, що
таку виплату або заохочення було
проведено як компенсацію за фактично
надану послугу (відпрацьований час). За
наявності зазначених документальних
доказів віднесенню до складу валових
витрат підлягають фактичні суми виплат
(заохочень), але не більші ніж суми,
розраховані за звичайними цінами.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідні норми закону повністю
кореспондуються з вимогами
Податкового кодексу України.

Так, враховуючи п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України, суд
зазначає, що підставою для визначення
витрат у податковому обліку є первинні
документи, оформлені належним чином.
Первинні документи повинні мати певний
перелік обов'язкових реквізитів, які
визначені ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". При цьому,
наявність у платника податку
податкових накладних, видаткових
накладних, рахунків на оплату та
доказів оплати вартості отриманого
товару (платіжні доручення), які
складені на виконання вищевказаного
договору поставки, є достатніми
підставами для формування таких витрат
та відповідно кредиту і зобов'язань з
ПДВ.

В той же час, факт відсутності
товарно-транспортних накладних, які не
є обов'язковим документом у випадку
здійснення вантажних перевезень
водієм юридичної особи або фізичної
особи-підприємця для власних потреб, в
даному випадку на виконання умов
договору поставки, при доведеності
факту проведення
фінансово-господарської діяльності, не
впливає на формування податкового
кредиту з ПДВ відповідного періоду.
Умови договору не передбачали надання
товарно-транспортних послуг, а
передбачали, що продукція
відвантажується самовивозом
автомобільним транспортом покупця
(розділ Договору - "поставка продукції"),
тобто ПП "ВКФ "Техно-Т". Накладні не
включали суму товарно-транспортних
послуг.

Тобто, відповідно до п. 2 Переліку
документів, необхідних для здійснення
перевезення вантажу автомобільним
транспортом у внутрішньому сполученні,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.02.2009 № 207, у
випадку здійснення перевезень для
власних потреб серед необхідних
документів товарно-транспортна
накладна не значиться, а
застосовується накладна чи інший
документ, що підтверджує право
власності на вантаж. Таким чином,
товарно-транспортна накладна є
документом, який може супроводжувати
вантаж, а отже, відсутність
товарно-транспортної накладної в
даному випадку не є порушенням з боку
ПП "ВКФ "Техно-Т", оскільки
товарно-транспортна накладна не є
обов'язковим документом в його
договірних відносинах. Отже, щодо
твердження представників відповідача
про відсутність у ПП "ВКФ "Техно-Т"
товарно-транспортних накладних на
отримання товару, які б, на його думку,
засвідчували факт доставки товару, в
судовому засіданні встановлено, що
доставка товару відбувалась за власний
рахунок позивача шляхом само вивозу зі
складу контрагента ТОВ "Стілфорт", що
повністю відповідає умовам договору
поставки від 03.01.2011 № 01/01.

Таким чином, судом встановлено, що
господарські операції з контрагентом
ТОВ "Стілфорт" мали реальний характер
та були вчинені між право дієздатними
особами, первинні документи складені у
відповідності до чинного
законодавства та не мають дефектів
форми, змісту або походження чи інших
недоліків, зауваження до складання
таких документів Ніжинською ОДПІ в
Акті перевірки від 28.01.2014 № 1060/22-30941828
не висловлено. Первинні бухгалтерські
документи, надані позивачем на
перевірку, були досліджені
відповідачем в ході її проведення,
однак не були взяті до уваги. При цьому,
факт недостатності наданих позивачем
до перевірки первинних бухгалтерських
документів на підтвердження
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Стілфорт" за період, що підлягав
перевірці, відповідачем взагалі не
зазначався та в ході судового розгляду
не був спростований.

З'ясувавши характер та зміст спірних
операцій, дослідивши усі первинні
документи, які належить складати у
даних видах господарських операцій та
становлять зміст договорів відповідно
до основного виду діяльності, за
встановленого факту дійсного руху
активів, дані, встановлені судом,
обставини свідчать про реальність
здійснення господарських операцій ПП
"ВКФ "Техно-Т" з контрагентом ТОВ
"Стілфорт" в періоді, що підлягав
перевірці.

Отже, судом встановлено, що дійсність
господарських операцій за
вищевказаним договором, укладеним з
ТОВ "Стілфорт", підтверджується самим
договором поставки, податковими
накладними, видатковим накладними,
рахунками на оплату, платіжними
дорученнями, що надавались позивачем в
ході проведення перевірки, перелік
яких відображений в Акті перевірки від
28.01.2014 № 1060/22-30941828 (завірені належним
чином копії містяться в матеріалах
справи), що представниками відповідача
не заперечувалось, а також подорожніми
листами, бухгалтерськими рахунками 201
(том № 2 а.с.228-250, том № 3 а.с.1-30, 89-114).

На підтвердження використання у
власній господарській діяльності
придбаної продукції у ТОВ «Стілфорт»
позивачем надано прайс продукції ПП
"ВКФ "Техно-Т" та штатний розклад
працівників підприємства ПП "ВКФ
"Техно-Т" (том № 3 а.с.43-53, 71-76).

Також, на спростування позиції
відповідача, суд визнає належним
доказом дійсності оспорених
господарських операцій факт
використання придбаного товару у ТОВ
"Стілфорт" у власній господарській
діяльності (договори, контракти та
первинні бухгалтерські документи на їх
виконання містяться в матеріалах
справи (том № 3 а.с.143-250, том № 4 а.с.1-254,
том № 5 а.с.1-154). Вказане доводить, що
товари є такими, що придбавались для їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності платника
податків, а тому підлягають включенню
до складу податкового кредиту та
валових витрат звітних податкових
періодів.

Отже, суд прийшов до висновку, що
наданими ПП "ВКФ "Техно-Т" документами
повністю підтверджується факт
проведення фінансово-господарської
діяльності, що в свою чергу повністю
спростовує заперечення відповідача,
оскільки висновки останнього
ґрунтувались лише на Акті перевірки
контрагента. Тому враховуючи
досліджені та враховані в судовому
засіданні первинні бухгалтерські
документи, платник податку також
правомірно в податкових деклараціях з
ПДВ за відповідні періоди включив до
складу податкового кредиту суму з ПДВ.

Зважаючи на вище встановлене, суд
звертає увагу, що підставою Ніжинської
ОДПІ для донарахування позивачу
податку на прибуток приватних
підприємств в сумі 155 103,00 грн. та в сумі
765 440,50 грн., ПДВ в сумі 48 889,50 грн.,
зменшення розміру від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 660 607,00 грн. та
зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 705 921,00
грн. є лише висновки податкової
перевірки контрагента позивача - ТОВ
"Стілфорт", тобто ґрунтується на Акті
ДПІ у Солом'янському районі м. Києва
від 05.12.2013 № 1221/26-58-22-01-17/31861707 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Стілфорт» щодо
документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 по 31.10.2013, що є
протиправним, оскільки платник
податків не може нести
відповідальності за порушення його
контрагентом податкового
законодавства.

Суд звертає увагу на той факт, що
належним чином завіреної копії
вищезазначеного акту представниками
відповідача в якості доказу до
матеріалів справи не надано, в звязку з
чим направлено до ДПІ у Соломянському
районі м. Києва ГУ Міндоходів запит
щодо надіслання відповідного акту до
Чернігівського окружного
адміністративного суду. Станом на
момент розгляду справи акт ДПІ у
Соломянському районі м. Києва ГУ
Міндоходів від 05.12.2013 № 1221/26-58-22-01-17/31861707
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Стілфорт» щодо
документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 по 31.10.2013 не надано.

Крім того, необхідно зазначити, що
Ніжинською ОДПІ Чернігівської області
проведено ряд перевірок ПП ВКФ
«Техно-Т», а саме: з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
банківський рахунок платника за
березень-листопад 2011 року,
січень-лютий, квітень-листопад 2012 року,
за результатами яких складені
відповідні довідки та порушень не
встановлено (том № 5 а.с.155-253, том № 6
а.с.1-49).

Так, в силу ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно позиції Європейського
Суду з прав людини, викладеної у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії (заява №
3991/03), висловленої у рішенні від 22.01.2009,
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. Оскільки, такі
вимоги є надмірним тягарем для
платника податку, що порушує
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи з загальних
засад судочинства.

З пояснень представника позивача та
представників відповідача вбачається,
що Ніжинською ОДПІ не були взяті до
уваги документи надані ПП "ВКФ
"Техно-Т" в ході проведення перевірки
лише на підставі висновків податкової
перевірки контрагента, згідно якої не
встановлено факту реального
здійснення господарських операцій.
Так, податковим органом не був взятий
до уваги той факт, що вказані
господарські операції не визнавались в
судовому порядку недійсними.

Підставою для висновку Ніжинської
ОДПІ про незаконне ПДВ можливе тільки в
тому випадку, якщо позивачем не
доведено і судом не встановлено
правомірність формування валових
витрат та податкового кредиту.
Податковий орган мав би підстави
вважати правочини нікчемними, а суд -
погодитися з обґрунтованістю висновку
податкового органу, якщо б головною
метою платника податку було одержання
доходу за рахунок відшкодування ПДВ,
чого відповідачем не встановлювалось
та не зазначалось взагалі.

З урахуванням досліджених
господарських операцій, факт
здійснення яких ніхто не спростував,
суд прийшов до висновку, що за належних
доказів, не врахування підстав
формування ПДВ, вказане не давало
Ніжинській ОДПІ підстав для висновку
про заниження ПДВ та податку на
прибуток, а також відповідного
зменшення розміру від'ємного значення
суми ПДВ та суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню, отже й
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень. Тому суд
погоджується із обґрунтуваннями
позивача про те, що висновки Ніжинської
ОДПІ, викладені в Акті перевірки - є
безпідставними, оскільки згідно
первинних документів та даних
бухгалтерського обліку підприємства,
фінансово-господарська діяльність
відбувалась на законних підставах, що
підтверджує дії платника податку в
правовому полі. І тому виключення
вищевказаної суми зі складу
податкового кредиту та відповідно
визначення суми податкового
зобов'язання по ПДВ та податку на
прибуток - є незаконним.

Відповідно за врахування пп. 14.1.265 п.
14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,
яким визначено поняття "штрафна
санкція (фінансова санкція, штраф)" та
ст. 123 Кодексу, якою встановлено
накладення на платника податків штрафу
у відповідному розмірі, а також
враховуючи встановлені судом
обставини та норми податкового
законодавства, згідно яких до платника
податків може застосовуватись
фінансова (штрафна) санкція лише за
допущені ним порушення вимог
податкового законодавства,
застосування до ПП "ВКФ "Техно-Т"
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
є також неправомірним.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд вважає, що обставини, на
які посилається відповідач як підставу
своїх правомірних дій, не знайшли свого
обґрунтування в ході судового розгляду
та не підтверджуються матеріалами
справи.

У даному випадку, констатуючи
спірність формування відповідачем
податкового зобов'язання позивачу по
ПДВ та по податку на прибуток, згідно
вимог Податкового кодексу України,
враховуючи ст. 19 Конституції України
та ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд визнав, що податкові
повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ
від 12.02.2014 № , № , № та
№ підлягають скасуванню,
відповідно позов - задоволенню
повністю.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру справляється судовий збір в
розмірі 2% розміру майнових вимог, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (1 827,00 грн.) та не
більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат (до 4 872,00 грн.).

За вказаний позов позивачу необхідно
було сплатити судовий збір в розмірі
4 872,00 грн.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10% розміру ставки судового
збору (182,70 грн. - 487,20 грн.). Решта суми
судового збору стягується з позивача
або відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено
судовий збір в розмірі 487,20 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 65 від 19.02.2014 (а.с.2).

Тому згідно ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати присуджується на
користь позивача за рахунок Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області від 12.02.2014 № , № , №
та № .

Стягнути з Державного бюджету України
(УК у м. Чернігові, код 38054398, Банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Чернігівській
області, код банку 853592) на користь
Приватного підприємства
«Виробничо-комерційна фірма «Техно-Т»
() судовий збір в розмірі
487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.М. Тихоненко