Справа № 2а-5003/10/7/0170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/20464/11

№ К/99991/20464/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко
Є.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.06.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2011

у справі № 2а-5003/10/7/0170 Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Бахчисарайський комбінат
«Будіндустрія»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції (СДПІ) по роботі з
великими платниками податків у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.06.2010, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2011, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від
02.04.2010, яким Закритому акціонерному
товариству «Бахчисарайський комбінат
«Будіндустрія» нараховане податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 3356,40 грн., в
тому числі за основним платежем 2797,00
грн. та 559,40 грн. штрафних санкцій.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Фактичною підставою для донарахування
у податковому обліку ПАТ
«Бахчисарайський комбінат
«Будіндустрія» податкових зобов`язань
з податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій згідно з податковим
повідомленням-рішенням, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 25.03.2010 за
№ 103/40-1/30800313, про порушення позивачем
норм підпункту 7.2.6 пункту 7.2 та
підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР), що призвело
до завищення податкового кредиту з ПДВ
за січень 2010 року на суму 2797,00 грн. Ці
порушення, за висновком СДПІ, мали
місце у зв`язку з включенням до
податкового кредиту ПДВ в загальній
сумі 2797,00 грн. за податковими
накладними, які виписані в інші
податкові звітні періоди (лютий,
червень-червень-вересень,
листопад-грудень 2008 року).

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 02.04.2010 №
/0 про визначення податкового
зобов`язання з податку на додану
вартість у сумі 3356,40 грн.( у т.ч. 2797,00 грн.
- основний платіж, 559,40 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що
позивач включив до складу податкового
кредиту за січень 2010 року податок на
додану вартість у сумі 2797,00 грн. за
податковими накладними, дати виписки
яких постачальниками припадають на
інші податкові звітні періоди (лютий,
червень-вересень, листопад-грудень 2008
року) та при відсутності звернення
позивача до податкового органу зі
скаргою стосовно невидачі
постачальниками податкових накладних.
Згідно з реєстром отриманих податкових
накладних, копії яких приєднані до
матеріалів справи, позивач отримав
податкові накладні вказаних
постачальників на зазначену суму ПДВ
22.01.2010. (а.с. 47). З цими обставинами СДПІ
пов'язує порушенням позивачем
підпункту 7.2.6 пункту 7.2 та підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР.
Фактичне виконання господарських
операцій з постачальниками, що
виписали податкові накладні, як і
сплата позивачем сум ПДВ у вартості
поставлених товарів (послуг) за цими
операціями, відповідачем не
оспорюється.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР у редакції
Закону України від 25.03.2005 р. № 2505-IV
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

У подальшому Законом України від 30.11.2006
р. № 398-V вказаний підпункт був
викладений у наступній редакції:
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 цього Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг);.

Якщо платник не скористався правом
подачі заяви, передбаченим підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, і
не звернувся до податкової інспекції
зі скаргою, то він не має права включати
до податкового кредиту суму ПДВ, не
підтверджену податковою накладною.

У випадку, коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких фактично відбулись господарські
операції, суми ПДВ, вказані у таких
податкових накладних, можуть бути
включені до складу податкового кредиту
в іншому податковому періоді в межах
строку давності, встановленого пунктом
15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами». Це відповідає
нормам абзаців другого та третього
пункту 5.1 ст. 5 цього Закону, якими
встановлено право платника податків на
виправлення показників податкової
звітності в разі самостійного
виявлення помилки шляхом подачі
уточнюючого розрахунку або шляхом
включення відповідних показників до
податкової декларації за будь-який з
наступних звітних періодів в межах
строку давності, встановленого статтею
15 цього Закону.

Таке правозастосування відповідає й
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від
05.12.2011 у справі за позовом ТОВ
«Акцентбуд» до ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Сімферополі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
03.06.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В.Сірош