Справа № 2-а-5531/08/1770
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" березня 2014 р.
Справа № 2-а-5531/08/1770

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представників позивача
Катеринчука Ю.В., Никонця Д.А.,

представника відповідача Наконечного
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Підприємства споживчої кооперації
"Корецький хлібокомбінат" Корецької
райспоживспілки, Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" січня 2014
р. у справі за позовом Підприємства
споживчої кооперації "Корецький
хлібокомбінат" Корецької
райспоживспілки до Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство споживчої кооперації
«Корецький хлібокомбінат» Корецької
райспоживспілки (далі ПСК «Корецький
хлібокомбінат») звернулось до
Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби
(далі по тексту - відповідач, Гощанська
МДПІ) з позовом про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень..

З урахуванням зменшення позовних вимог
ПСК «Корецький хлібокомбінат» просить
суд визнати нечинними податкові
повідомлення - рішення №/0 від
08.09.2008 року в частині визначення
податкового зобов'язання за платежем
податок на прибуток за основним
платежем у розмірі 46500,00 грн. та
штрафної (фінансової) санкції в розмірі
15525,00 грн. та №00312/17-51/0 від 08.09.2008 року в
частині визначення податкового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб у розмірі 205,92 грн.
основного зобов'язання та 411,84 грн. -
штрафної (фінансової) санкції.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Гощанської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області №00312/17-51/0 від 08.09.2008 року в
частині визначення податкового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб в розмірі 205,92 грн.
основного зобов'язання та 411,84 грн.
штрафної санкції.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Присуджено на користь позивача із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 69 (шістдесят дев'ять) грн. 07 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням в частині відмови у
задоволенні позову, позивач подав
апеляційну скаргу. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову про задоволення позову. В
апеляційній скарзі зазначив, що
постановами правління Корецької
районної спілки споживчих товариств
від 31.08.2006 року № 19 вирішено збільшити
розмір статутного фонду позивача до
одного мільйона гривень. Корецькою
районною спілкою споживчих товариств
перераховано кошти на поповнення
статутного фонду підприємства у
розмірі 186000 грн., у тому числі 145000 грн.
за 2007 рік та 41000 грн. за І півріччя 2008
року. У бухгалтерському обліку вказані
кошти позивачем відображені за дебетом
рахунку 311 «рахунки в банках» в
кореспонденції з кредитом рахунку 40
«статутний капітал». Вважає, що
отримані споживчим товариством від
учасників товариства грошові кошти
були спрямовані на поповнення його
статутного капіталу і не являються
безповоротною фінансовою допомогою, а
відтак до складу оподаткованого доходу
відповідно до вимог пп.4.2.5 п.4.2 ст.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не включається.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням в частині задоволення позову,
відповідач подав апеляційну скаргу.
Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову про відмову у
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі зазначив, що податковим органом
правомірно визначено позивачу
податкове зобов"язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 206,92 грн.
та застосовані штрафні санкції в
розмірі 411,84 грн., оскільки було
встановлено, що ОСОБА_6 одночасно
отримував доходи від підприємницької
діяльності.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційних скарг, розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню.

Встановлено, що з 11 по 22 серпня 2008 року
ревізорами-інспекторами Гощанської
МДПІ проведено планову документальну
перевірку з питань дотримання вимог
податкового законодавства позивачем
за період з 01.07.2007 року по 30.06.2008 року,
про що складено акт від 28.08.2008 року (т.1
а.с.3-18).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.5
п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств", а
саме не включення до складу валового
доходу суми отриманої безповоротної
допомоги в сумі 145 тис. грн. за 2007 рік та
41 тис. грн. за півріччя 2008 року, а також
заниження доходів від продажу товарів
в розмірі 5 962 грн. за 3-4 кв. 2007 року, в
розмірі 7 219 грн. за півріччя 2008 року,
завищення валових витрат в розмірі 3 718
грн. за півріччя 2008 року; порушення
вимог абз. «е» пп. 6.3.3 п. 6.3 ст. 6 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та 120,31 грн. в порушення
вимог пп. 6.5.1 п. 6.5 ст. 6, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8
названого Закону, а саме недоутримання
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 326,23 грн.

За наслідками перевірки відповідачем
винесено податкові
повідомлення-рішення:

№ /0 (т.1 а.с.20), яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 67065,10 грн., з
якої 50725 грн. - основний платіж та 16 340
грн. - фінансова санкція.

№000312/17-51/0 (т.1 а.с.19), яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на
загальну суму 978,69 грн., з якої 326,23 грн. -
основний платіж та 652,46 грн. - фінансова
санкція.

Не погоджуючись із рішенням
податкового органу, позивач звернувся
з позовом до суду.

Справа розглядалась неодноразово.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03.12.2013 року постанови
Рівненського окружного
адміністративного суду України та
Львівського апеляційного суду України
у цій справі скасовані, а справа
направлена до суду першої інстанції на
новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи позивач
зменшив позовні вимоги та податкові
повідомлення-рішення оскаржує лише
частково.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково, виходив з
безпідставності визначення
податкового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб у
розмірі 205,92 грн. основного зобов'язання
та 411,84 грн. - штрафної (фінансової)
санкції та правомірності визначення
податковим органом податкового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток за основним платежем у
розмірі 46500,00 грн. та штрафної
(фінансової) санкції в розмірі 15525,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ /0 від 08.09.2008 року в частині
визначення податкового зобов'язання за
платежем податок на прибуток за
основним платежем у розмірі 46500,00 грн.
та штрафної (фінансової) санкції в
розмірі 15525,00 грн.

Встановлено, що відповідно до статуту
позивача, зареєстрованого державним
реєстратором 05.11.2004 року (т.1 а.с.138-145),
позивач є підприємством Корецької
районної спілки споживчих товариств.
Вищим органом його управління є
правління Корецької райспоживспілки
споживчих товариств. Постановами
правління Корецької районної спілки
споживчих товариств від 31.08.2006 року за
№ 19 (т.1 а.с.100) вирішено збільшити розмір
статутного фонду позивача до одного
мільйона гривень.

Згідно з банківськими виписками (т.1
а.с.95-99), Корецькою райспоживспілкою
споживчих товариств перераховано
коштів на поповнення статутного фонду
в розмірі 186 тис. грн., в тому числі 145
тис. грн. за 2007рік та 41 тис. грн. за
півріччя 2008 року.

До даних висновку судово-економічної
експертизи №0183 від 30.07.2009 року (т.1
а.с.153-158) встановлено, що в
бухгалтерському обліку (головні книги
за 2007 та 2008рр.) позивачем відображені за
дебетом рахунку 311 «рахунки в банках» в
кореспонденції з кредитом рахунку 40
«статутний капітал».

Разом із тим, визначення валового
доходу, об"єкту оподаткування та
безповоротної фінансової допомоги
передбачено Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
чинного на час виникнення
правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» об'єктом оподаткування є
прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валовим доходом є загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах. Валовий дохід включає доходи з
інших джерел, у тому числі у вигляді сум
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником у звітному
періоді, вартості товарів (робіт та
послуг), безоплатно наданих платнику
податку у звітному періоді.

Підпунктом 4.2.5 п.4.2 ст.4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що суми
коштів або вартість майна, що надходять
платнику податку у вигляді прямих
інвестицій або реінвестицій у
корпоративні права, емітовані таким
платником податку, в тому числі грошові
або майнові внески, згідно з договорами
про спільну діяльність на території
України без створення юридичної особи
не включаються до складу валового
доходу платника податку.

Згідно пп.1.28.2 п.1.28 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» пряма інвестиція
господарська операція, яка передбачає
внесення коштів або майна до
статутного фонду юридичної особи в
обмін на корпоративні права, емітовані
такою юридичною особою.

Статутний капітал товариства з
обмеженою відповідальністю
утворюється за корпоративною формою її
організації, яка полягає у закріпленні
частки статутного капіталу за кожним
власником шляхом емісії корпоративних
прав.

Відомості щодо розміру статутного
капіталу, складу учасників товариства,
розмір часток кожного з них та порядок
внесення вкладів фіксуються в статуті
товариства, на підставі якого
товариство створюється і діє.

Відповідно до ч.2 ст.87 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
товариство має право змінювати
(збільшувати або зменшувати) розмір
статутного фонду в порядку,
встановленому цим Кодексом та законом,
прийнятим відповідно до нього.

Частиною 2 ст.16 Закону України «Про
господарські товариства» передбачено,
що прийняття рішення щодо збільшення
статутного капіталу можливе лише після
внесення повністю всіма учасниками
своїх вкладів.

У випадку збільшення розміру
статутного капіталу товариства з
обмеженою відповідальністю розмір,
форма і порядок внесення учасниками
додаткових вкладів встановлюється
загальними зборами товариства з
дотриманням вимог статей 13, 16, 51, 59, 60
Закону України «Про господарські
товариства», які узгоджуються з
положеннями ГК та Цивільного кодексу
України.

Статтею 7 Закону України «Про
господарські товариства» передбачено,
що товариство зобов'язане у п'ятиденний
строк повідомити орган, що провів
реєстрацію про зміни, які сталися в
установчих документах, для внесення
необхідних змін до державного реєстру.

Положення частини третьої статті 87 ГК
України, з якими кореспондуються і
положення Закону України «Про
господарські товариства»,
встановлюють, що рішення товариства
про зміни розміру статутного фонду
набирає чинності з дня їх внесення до
державного реєстру.

Отже, закон зобов'язує господарське
товариство зареєструвати саме рішення
про зміну розміру статутного фонду, яке
з цього моменту набирає юридичної сили
і є підставою для відображення в
бухгалтерському обліку відповідних
господарських операцій, пов'язаних з
цим, а не факту зміни (у цьому випадку
збільшення) статутного фонду. Про це
свідчить і порядок здійснення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи,
визначений Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», який не
містить вимоги до юридичної особи щодо
надання будь-яких даних про сплату
учасниками внесків до статутного фонду
при проведенні державної реєстрації
змін до установчих документів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави
для висновку, що кошти, отримані
позивачем від учасників як додаткові
внески, до моменту здійснення
державної реєстрації змін до
установчого документу (статуту), в
якому саме і містяться відомості щодо
розміру та порядку внесення вкладів до
статутного фонду, не можуть бути
визнані прямою інвестицією в емітовані
таким товариством корпоративні права в
розумінні абзацу другого підпункту 1.28.2
пункту 1.28 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
оскільки такі права не можуть
виникнути до набрання ними чинності.

Зазначена позиція міститься також в
постанові Верховного Суду України від
21.02.2012 року.

Встановлено, що статутний фонд
позивача згідно його установчих
документів не сформований. Зміни щодо
формування статутного фонду позивач до
установчих документів на дату
поповнення статутного фонду не
вносились.

Дані обставини свідчать, що отримані
кошти є безповоротною фінансовою
допомогою, а відтак підлягають
включенню до складу валового доходу
позивача згідно п.п.4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності віднесення відповідачем
коштів в розмірі 186 тис. грн., в тому
числі 145 тис. грн. за 2007 рік та 41 тис. грн..
за півріччя 2008 року до складу валового
доходу.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№00312/17-51/0 від 08.09.2008 року в частині
визначення податкового зобов'язання за
платежем податок на доходи фізичних
осіб у розмірі 205,92 грн. основного
зобов'язання та 411,84 грн. - штрафної
(фінансової) санкції.

Підпункт 6.3.2 ст.6 цього Закону
передбачає, що платник податку подає
працедавцю заяву про самостійне
обрання місця застосування податкової
соціальної пільги (далі - заява про
застосування пільги) за формою,
визначеною центральним податковим
органом. Порядок надання таких
документів та їх склад визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.4 «Порядку надання документів
та їх склад при застосуванні
податкової соціальної пільги»,
затвердженого Постановою КМ України
від 26 грудня 2003 р. №2035, пільга починає
застосовуватися працедавцем з
податкового місяця, в якому платник
податку подав працедавцю заяву про її
застосування з відповідними
документами, і зупиняється з
податкового місяця, в якому платник
податку подав заяву про відмову від
пільги або припинив трудові відносини
з таким працедавцем. Перелік
документів, що подаються для
застосування соціальної пільги
визначено названим порядком. Серед
вказаного переліку відсутній обов'язок
позивача щодо витребування від
працівника відомостей про відсутність
реєстрації вказаної особи як
самозайнятої - суб'єкта
підприємницької діяльності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Відповідачем не оскаржуються фактичні
обставини щодо подання працівником
позивача повного переліку документів
визначеного Порядком надання
документів та їх склад при
застосуванні податкової соціальної
пільг, затв. Постановою КМ України від 26
грудня 2003 р. №2035 для застосування
соціальної пільги.

Що ж до застосування такої пільги до
названого працівника, який є суб'єктом
підприємницької діяльності, то подання
таких відомостей позивачу не
передбачено діючим законодавством
України, а відтак позивач не міг знати,
що працівник, який подав заяву про
застосування соціальної пільги, є
суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п.6.3.5. п. 6.3 ст.6 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» працедавець, який на
підставі належним чином отриманої
заяви платника податку про
застосування пільги застосовує таку
пільгу, не несе будь-якої
відповідальності за порушення таким
платником податку вимог підпункту 6.3.1
цього пункту, за винятком, коли такий
працедавець і такий платник податку є
пов'язаними особами або коли суд
встановлює факт змови між таким
працедавцем і таким платником податку,
спрямованої на ухилення від
оподаткування податком.

Відповідач не надав суду доказів
отримання доходу зазначеною особою
протягом вказаного періоду, а також, що
працівник позивача - самозайнята особа,
до якої застосовано соціальну пільгу, є
пов'язаною особою.

Судом також не встановлено факту змови
між таким працедавцем і таким
платником податку, спрямованої на
ухилення від оподаткування цим
податком.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо неправомірності
визначення позивачу податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 205,92 грн. та
відповідно штрафну (фінансову) санкцію
на вказану суму в розмірі 411,84грн.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Підприємства
споживчої кооперації "Корецький
хлібокомбінат" Корецької
райспоживспілки, Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" січня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "28" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Підприємство
споживчої кооперації "Корецький
хлібокомбінат" Корецької
райспоживспілки вул.Київська,
20,м.Корець,Рівненська область,34700

3- відповідачу/відповідачам: Гощанська
міжрайонна державна податкова
інспекція Рівненської області
вул.Незалежності, 31,Гоща,Рівненська
область,35400

4-третій особі: - ,