Справа № 9101/84329/2012
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 рокусправа № 2а/0470/9618/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Соломки М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.12.2011 р. за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська про
визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень суб'єкта владних
повноважень

в с т а н о в и В:

02.08.2011 р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду
з адміністративним позовом до
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська про визнання
недійсними податкових повідомлень -
рішень суб'єкта владних повноважень, де
просила визнати недійсними податкові
повідомлення - рішення: № від
28.07.2011 р., визначену в ньому суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб - підприємців в
розмірі 3900 грн, № від 28.07.2011 р., де
визначену суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 694 698,00 грн за
основним платежем і 173 674 грн 50 коп за
фінансовими санкціями, та № від
28.07.2011 р., де визначено суму податкового
зобов'язання за фінансовими санкціями
з податку на додану вартість в розмірі
170,00 грн і скасувати їх.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.12.2011 р. позов задоволено повністю.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, де просили
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.12.2011 р. скасувати та прийняти нову
постанову, відмовивши в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники відповідача
просили задовольнити апеляційну
скаргу, позивач просила апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що фактичною
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень,
слугував висновок контролюючого
органу, викладений в акті
документальної планової невиїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної собори -
підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 р.
по 31.12.2010 р.

В результаті перевірки встановлено
порушення:

- абз.5 п.6 ст. 128 Господарського кодексу
України в частині неналежного обліку
доходів та витрат;

- ст. 13 розділу 1У Декрету № 13-92,
внаслідок чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 3
900,00 грн, в т.ч.:

2010 р. - 3900,00 грн.;

-п.п.7.3.1 п.7.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», в
результаті чого занижено ПДВ в сумі
283265,00, в т.ч. по періодах: травень 2010 р. -
251065,00 грн, грудень 2010 р. - 32200,00 грн.;

-п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» з
урахуванням п.п.7.2.6 п.7.2 ст. 7 даного
Закону, в результаті чого занижено ПДВ
в сумі 411433,00 грн, в т.ч. по періодах:
січень 2010 р. - 84671,00 грн, лютий 2010 р. -
132000,00 грн, березень 2010 р. - 109600,00 грн;
квітень 2010 р. - 85162,00 грн.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення - рішення:

- № від 28.07.2011 р., де визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб - підприємців в
розмірі 3900,00 грн;

- № від 28.07.2011 р., де визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 694698,00 грн
основного платежу та 173674,50 грн
фінансових санкцій;

- № від 28.07.2011 р., де визначено суму
податкового зобов'язання за
фінансовими санкціями з податку на
додану вартість в розмірі 170,00 грн.

Згідно Декрету Кабінету Міністрів
України № 13-92 від 26.12.1992р. «Про
прибутковий податок з громадян» «до
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

З акту перевірки слідує, що в порушення
ст. 13 розділу 1У Декрету № 13-92 ФОП
включено до складу валових витрат
витрати на послуги по зберіганню
товару на суму 15000,00 грн та витрати на
посередницькі послуги на суму 11000,00 грн.
Вищезазначені витрати не підтверджені
відповідними платіжними документами, а
саме, відсутня сплата за вказані
послуги відповідно договорів
відповідального зберігання ТМЦ № 04/01/10
від 04.01.2010 р., укладеного між ФОП ОСОБА_1
та ТОВ «ТП Айрон», та посередницьких
послуг № 2/08 від 02.08.2010 р., укладеного між
ФОП ОСОБА_1 та ПП «КФ Альпарі».

Перевіркою правильності визначення
оподатковуваного доходу,
відображеного в деклараціях про
доходи, з даними про суми
оподатковуваного доходу, визначеними в
ході перевірки встановлено заниження
оподатковуваного доходу на загальну
суму 26 000,00 грн. Податок з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності, що нарахований за
результатами перевірки з урахуванням
вимог п.7.1 ст. 7 Закону України №889
складає 3900,00 грн .

Однак, як вбачається з матеріалів
справи позивачка оплатила повністю
послуги за договорами: № 04/01/10 від
04.01.2010 р. (що підтверджується
відповідно актом здачі - приймання
робіт, випискою банку по особовому
рахунку позивача, податковою
накладною, рахунком - фактурою) та № 2/08
від 02.08.2010 р. (що підтверджується актом
приймання - передачі виконаних робіт,
випискою банку по особовому рахунку
позивача, квитанціями).

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо скасування
податкового повідомлення - рішення №
.

Також з матеріалів справи слідує, що
листом відповідача від 22.06.2010 р.
повідомлено позивача про те, що
декларація з ПДВ за травень 2010р. не
визнається податковою звітністю в
зв'язку з тим, що декларація заповнена
всупереч вимогам, викладеним в
«Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість», затвердженого
наказом ДПА України № 166 від 30.03.1997 р. і
повідомлено позивача надати звітність
з податку на додану вартість за
вказаний період.

Коли ж позивачем було надіслано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з ПДВ в зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок, відповідачем не визнано даний
розрахунок податковою звітністю.

П.п.4.1.2 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачено, що «податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право:

надати таку нову декларацію разом зі
сплатою відповідного штрафу;

оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції, погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відсутності
підстав вважати, що позивачем не було
надано податкову декларацію з ПДВ за
грудень 2010 р., та відповідачем
неправомірно і безпідставно дану
декларацію не визнано податковою
звітністю, в зв'язку з чим податкове
повідомлення - рішення №
підлягає скасуванню.

Крім того, на стор.29 акту перевірки
відповідачем без посилань на конкретні
норми чинного законодавства
зазначено, що «підприємцем не доведено
факт отримання податкових накладних із
запізненням…». Також вказано, що
«станом на 11.07.2011 р. ТОВ «Айрон Фо» не
обліковується зі станом « 32», оскільки
фактична адреса не встановлена, але ж
станом на перевіряє мий період в
даного товариства такого статусу не
було, що не заперечується і
відповідачем.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
неправомірності прийнятого рішення
відповідачем, а саме, винесення
податкового повідомлення - рішення №
, що підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що відповідач всупереч ч.2 ст.
71 КАС України, не довів правомірність
своїх рішень, в зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200 КАС України, суд,
-

УХВАЛИІВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.12.2011 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту ухвали.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук