Справа № 826/16994/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Коротких А.
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

При секретарі
Некрасовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників (правонаступник
Окружної державної податкової служби -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби) на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
публічного акціонерного товариства
"Креді Агріколь Банк" до Окружної
державної податкової служби -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 грудня 2013 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Міжрегіональне головне управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
(правонаступник Окружної державної
податкової служби - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби)
подало апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, за
результатами виїзної планової
документальної перевірки ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2009 року по
28.02.2013 року відповідачем складено акт
перевірки № 494/43-10/19357443 від 07.05.2013 року.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п.1.2 ст.1, п.п.4.3.32 п.4.3
ст.4, ст.8, ст.14, ст.15, ст.16, абз. «а» п.17.2
ст.17 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" із змінами та
доповненнями та абз. «б» п.п.164.2.17 п. 164.2
ст. 164 Податкового кодексу України з
урахуванням п.п. 162.1 п. 162.1 ст. 162, п.п. 168.1.1
п.168.1, п.168.4 ст.168 абз. «а» п.171.1 ст.171
Податкового кодексу України, а саме
позивачем не нараховано, не утримано та
не сплачено (не перераховано) до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб на загальну суму 23 154,47 грн.

Як вказує відповідач, у зв'язку з тим, що
банком надавались послуги з харчування
осіб, які повинні кваліфікуватися як
додаткове матеріальне благо, що
підлягає оподаткуванню так само, як і
кошти, надані працівникам позивача під
звіт.

На підставі зазначеного акту
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 23.05.2012 року №
.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" від 22
травня 2003 року № 889-IV, що діяв до
набрання чинності Податковим кодексом
України та в період, що перевірявся,
платником податку з доходів фізичних
осіб вважався резидент, який отримував
як доходи з джерелом їх походження з
території України, так і іноземні
доходи, а також нерезидент, який
отримував доходи з джерелом їх
походження з території України.

При цьому, відповідно до п.п.8.1.1 п. 8.1 ст. 8
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" від 22 травня 2003 року №
889-IV, обов'язок з нарахування, утримання
та сплати податку з доходів фізичних
осіб, що виплачувався на користь
платника податку, покладався на
податкового агента.

З наведених норм вбачається, що
обов'язок податкового агента з
нарахування, утримання та сплати
податку з доходів фізичних осіб може
бути виконаний лише за умови наявності
достатньої інформації про платника
податку-фізичну особу. За відсутності
такої інформації дохід, що одержується
невизначеною кількістю фізичних осіб у
вигляді додаткового блага, не може бути
персоніфікований, а тому обов'язок
податкового агента щодо нарахування,
утримання та сплати податку з такого
доходу не може бути об'єктивно
виконаний.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Таким чином, вартість безоплатно
отриманих невизначеними фізичними
особами послуг з харчування від
позивача не може розглядатися як об'єкт
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170
Податкового кодексу України
податковим агентом платника податку
під час оподаткування суми, виданої
платнику податку під звіт та не
повернутої ним протягом встановленого
підпунктом 170.9.2 цього пункту стооку, є
особа, що видала таку суму, зокрема, під
звіт для виконання окремих
цивільно-правових дій від імені та за
рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що
перевищує суму фактичних витрат
платника податку на виконання таких
дій.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність в даному
випадку як об'єкта оподаткування, так і
обов'язку податкового агента, а отже
податкове повідомлення-рішення від
23.05.2012 року № є неправомірним та
необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників (правонаступник
Окружної державної податкової служби -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби) залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 25.03.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.