Справа № 826/3551/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
21 березня 2014 року м.
Київ № 826/3551/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Скочок Т.О.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
Державної казначейської служби
України доВідділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України провизнання дій
протиправними та скасування постанови
від 29.12.2013 року, - В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася Державна
казначейська служба України з позовом
до Відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, в якому просить:
- визнати протиправними дії
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо винесення в рамках виконавчого
провадження №40748922 постанови від 29.12.2013
року про накладення штрафу на Державну
казначейську службу України у розмірі
- скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 29.12.2013 року про накладення штрафу на
Державну казначейську службу у розмірі
Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суд виходить з
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
При цьому, суддя відкриває провадження
в адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави,
зокрема, для залишення її без розгляду
(ч. 2 ст. 107 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
В свою чергу, особливості провадження у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби встановлені ст. 181 КАС України.
Так, учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС
України, позовну заяву може бути подано
до суду, зокрема, у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.
Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї матеріалів вбачається, що до суду
звернулася Державна казначейська
служба України з позовом про визнання
протиправними дій Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо винесення в рамках
виконавчого провадження №40748922
постанови від 29.12.2013 року про
накладення штрафу на Державну
казначейську службу України у розмірі
680,00 грн., а також скасування
вищезазначеної постанови.
Разом з тим, представником позивача
вказано, що 05.02.2014 року Державною
казначейською службою України подано
скаргу на дії головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. до
начальника відділу, а 12.03.2014 року до
Державної казначейської служби
України надійшов лист Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
яким відмолено у задоволенні
зазначеної скарги та зазначено, що
Державна казначейська служба України
має право оскаржити постанову про
накладення штрафу у судовому порядку.
Таким чином, представник позивача,
вказуючи про використання права на
оскарження рішення, дій та
бездіяльності державного виконавця в
порядку досудового вирішення спору,
вважає, що звернувся до суду з
вищезазначеними позовними вимогами у
строк, передбачений ч. 2 ст. 181 КАС
Водночас, згідно ч. 4 ст. 99 КАС України,
якщо законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
З огляду на викладене вище вбачається,
що строк звернення до суду, у разі
наявності у позивача законодавчо
передбаченого права на вирішення спору
у досудовому порядку, обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Проте, згідно з матеріалами, доданими
до позовної заяви, Державна
казначейська служба України є
боржником у виконавчому провадженні
№40748922, у межах якого винесено
оскаржувану постанову від 29.12.2013 року.

При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року №606-XIV встановлено, що рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду. Боржник має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.

Таким чином, спеціальною правовою
нормою, яка регулює порядок оскарження
рішень, дій або бездіяльності
посадових осіб державної виконавчої
служби, не передбачено права для
боржника, яким в контексті даних
правовідносин є Державна казначейська
служба України, право на оскарження
рішення, дій або бездіяльності
державного виконавця до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або до керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня, тобто в порядку досудового
вирішення спору.

Отже, відсутні підстави стверджувати,
що саме з моменту отримання листа
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
яким відмолено у задоволенні
зазначеної скарги, тобто з 12.03.2014 року,
обчислюється строк для звернення до
суду із зазначеними вище позовними
вимогами.

Водночас, як було зазначено вище,
представником позивача у позовній
заяві вказано, що 05.02.2014 року Державною
казначейською службою України подано
скаргу на дії головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. до
начальника відділу, тобто наявні
підстави стверджувати, що вже,
починаючи з 05.02.2014 року позивач знав або
повинен був знати про порушення своїх
прав, свобод та інтересів оскаржуваним
рішенням.

В свою чергу, Державна казначейська
служба України з даним позовом
звернулася до суду лише 19.03.2014 року
(відповідно до відмітки штампу вхідної
кореспонденції суду) тобто з пропуском
строку, передбаченого ч.1 ст.99, ч. 2 ст. 181
КАС України.

Крім того, обґрунтувань та доказів на
підтвердження наявності поважних
причин пропуску строку звернення до
суду позивачем не наведено та з
позовної заяви і доданих до неї
матеріалів не вбачається. При цьому суд
звертає увагу на те, що нормами Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 року №606-XIV чітко встановлено
можливість оскарження боржником
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця виключно в
судовому порядку.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (ч. 2 ст. 100 КАС
України).

Беручи до уваги все вищевикладене,
враховуючи те, що позивач звернувся до
суду лише 19.03.2014 року, тобто з
пропущенням встановленого ч. 2 ст. 181 КАС
України строку для звернення до
адміністративного суду з приводу
оскарження рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби без обґрунтувань та доказів на
підтвердження наявності поважних
причин пропуску строку, а саме:
існування обставин, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного звернення
до суду, суд дійшов висновку про
залишення позовної заяви Державної
казначейської служби України без
розгляду.

Керуючись вимогами ст.ст. 99, 100, 160, 165, 181
КАС України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву
Державної казначейської служби
України без розгляду.

2. Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть йому надіслані після
спливу терміну для оскарження даної
ухвали. У випадку оскарження ухвали
позовні матеріали будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

3. Копію ухвали надіслати особі,
яка звернулася із позовом.

Ухвала набирає законної сили в строк і
порядку, передбачені ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена за
правилами, встановленими ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок