Справа № 279/8075/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шульга
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"18" березня 2014 р.
Справа № 279/8075/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області на ухвалу Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від "10" грудня 2013 р. у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Коростенського
міськрайонного управління юстиції
звернувся до суду із поданням, в якому
просив змінити спосіб та порядок
виконання рішення Коростенського
міськрайонного суду від 29.02.2012 року за
виконавчим листом №2-а-3352//11.

Як на підставу для задоволення подання
посилався на те, що постанову суду в
частині зобов'язання виконано, однак,
виплату коштів не проведено у зв'язку з
відсутністю відповідного фінансування
з Державного бюджету на виплату доплат
по рішенню судів.

Ухвалою Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 10 грудня
2013 року подання задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
рішення Коростенського міськрайонного
суду від 29.02.2012 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недовиплачених коштів, стягнувши, з
Управління Пенсійного фонду України в
м.Коростені та Коростенському районі
Житомирської області на її користь
недовиплачені кошти, що передбачені ст.
39 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в сумі 10720,14 грн, за період з
01.06.2010 року по 01.12.2010 року.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні заяви.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.2 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи убачається, що
постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 лютого 2012 року: позов
задоволено, визнано дії посадових осіб
Управління Пенсійного фонду України в
м.Коростені Житомирської області
неправомірними щодо відмови ОСОБА_4
здійснити перерахунок її пенсії та
зобов"язано стягнути з відповідача на
користь позивача недовиплачені кошти в
сумі10720,14 грн.

Ухвалою Житомисрького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2012 року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області залишено без задоволення, а
постанову - без змін.

10.07.2013 року постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Коростенського
міськрайонного управління юстиції
відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа, виданого
на підставі зазначеного судового
рішення.

Згідно повідомлення Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області №3750/02 від 04.11.2013 року, що
нарахована сума становить за ст. ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
складає 10720,14 грн. Виплату коштів не
проведено у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування з
Державного бюджету на виплату доплат
по рішенню судів.

Саме вказані обставини стали підставою
для задоволення судом першої інстанції
подання державного виконавця про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення відповідно до вимог ст. 263 КАС
України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зазначена норма кореспондується з ч.1
ст.36 Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Отже, виходячи з приписів зазначених
правових норм, підставою для
застосування правил цих норми є
обставини, що перешкоджають належному
виконанню судового рішення в
адміністративній справі. Зокрема, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а саме,
за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Однак, звертаючись до суду з поданням
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду, державним виконавцем
всупереч ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" не було
вжито заходів щодо встановлення
відсутності коштів на рахунку у
відповідача. Самого посилання на лист
управління Пенсійного фонду без
надання доказів, зокрема,
розпорядження щодо здійснення
перерахунку пенсії на виконання
рішення, доказів щодо наявності на
розрахункових рахунках кошторисних
призначень на виплату вказаних доплат
до пенсії, є недостатньою підставою для
задоволення подання.

Також, задовольняючи заяву про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, суд першої інстанції не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Отже, зобов'язання, покладені на
відповідача постановою суду, є
позовними вимогами як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які суд задовольнив.

Як убачається з матеріалів справи,
обставини, які стали підставою для
зміни способу та порядку виконання
судового рішення за своєю правовою
природою є додатковою позовною вимогою
про стягнення коштів, яка не була
предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню з постановленням нової - про
відмову у задоволенні подання про
зміну способу виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області задовольнити. Ухвалу
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від "10" грудня 2013
р. скасувати та постановити нову.

Відмовити державному виконавцю
відділу державної виконавчої служби
Коростенського міськрайонного
управління юстиції у задоволенні
подання про зміну способу і порядку
виконання судового рішення від 29.02.2012
року за виконавчим листом №2-а-3352//11,
виданого Коростенським міськрайонним
судом Житомирської області у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Коростені
Житомирськоі області.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді:
А.Ю.Бучик

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в м.Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області вул.Грушевського,16/1,
м.Коростень, Коростенський район,
Житомирська область,11501

4 - ВДВС Коростенського МУЮ
вул.Сосновського,28 Г, м.Коростень,
Житомирської області, 11500