Справа № 9101/185098/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2014 рокусправа № 2а-1696/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області на
постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 жовтня
2011 року у справі № 2а-1696/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 жовтня
2011 року позовні вимоги задоволено:
визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо невиконання
законодавчо визначеного обов'язку
здійснити порахунок та виплату
позивачу щорічної допомоги на
здоровлення в розмірах нижчих ніж
передбачено ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язано відповідача иконати
перерахунок та виплату позивачу
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат за 2010-2011 роки, з
урахуванням раніше отриманих сум та
здійснювати вищезначені виплати до
змін в законодавстві, які регулюють
спірні правовідносини, бо зміни
соціального статусу позивача.
неправомірними та зобов'язано
відповідача донарахувати та виплатити
позивачу недоплачену щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат згідно ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2010 та 2011 роки, з врахуванням
виплаченої суми.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіряючи правильність встановлення
обставин справи судом першої інстанції
та його висновків, колегія суддів
виходить з наступного.

Позивачу у 2010 році щорічну допомогу на
оздоровлення передбачену ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»№796 виплачено у розмірі,
передбаченому Постановою КМ України
від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»- 100 грн.; щорічна допомога
на оздоровлення за 2011 рік нарахована у
розмірі 100 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач
має право на одержання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі,
визначеному ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином позивач користується
пільгами, встановленими ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Всупереч ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»позивачу щорічна допомога
на оздоровлення виплачена відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, визнавши, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення .

Постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 жовтня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
КАС України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов