Справа № 2а-1452/10
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа
№ 106744/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів
Матковської З.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області на
постанову Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 24
грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
соціальної допомоги, -

В С Т А Н О
В И В :

03.12.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області (далі УПФУ)
в якому просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача по не
нарахуванню підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити надбавку до
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком за період з 01.01.2010 року по даний
час.

Ухвалою Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 03
грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
УПФУ про визнання дій неправомірними
та виплату надбавки до пенсії як дитині
війни за період з 01 січня 2010 року по 03
червня 2010 року залишено без розгляду.

Постановою Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 24
грудня 2010 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправною
відмову УПФУ щодо невиплати ОСОБА_1
надбавки до пенсії, як дитині війни, у
розмірі, встановленому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Зобов'язано УПФУ здійснити
нарахування та провести виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, як дитині
війни, за період з 03.06.2010 року,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням фактично проведених
виплат і продовжувати нарахування
такого підвищення на весь час дії ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, УПФУ подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що Закон
України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачає, що фінансування
виплат по даному Закону проводиться із
Державного бюджету України, який
затверджується Верховною радою
України, а не із бюджету Пенсійного
фонду України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, тому
будь-яких порушень законодавства з
боку відповідача не вбачається.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних міркувань.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач є дитиною війни
та відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин мав право на
підвищення виплачуваної йому УПФУ
пенсії за віком.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
починаючи з 03.06.2010 року, оскільки дія
норм ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» на 2010
рік не була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами. Статтею 70 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» Кабінету Міністрів України
надано право у 2010 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розмірів лише тих виплат,
вихідним критерієм розрахунку яких є
розмір мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необгрунтованими.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1
ст. 205, ст. 206, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 24
грудня 2010 року у справі № 2а-1452/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
З.М. Матковської

суддя
В.С. Затолочний