Справа № 805/1653/14
Суддя: Ткаченко Т.С.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р.
Справа № 805/1653/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Ткаченко Т.С., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
податку у розмірі 1225,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернулися до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу по єдиному
податку за рахунок майна платника
податків.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
у відповідача виникла заборгованість у
розмірі 1225,89 грн., яка утворилася в
результаті несплати самостійно
визначеної платником суми єдиного
податку та пені, нарахованої
податковим органом за несвоєчасну
сплату узгодженого грошового
зобов'язання. Оскільки відповідачем
самостійно суму податкового боргу до
бюджету не сплачено, посилаюсь на норми
Податкового кодексу України, Державна
податкова інспекція у Будьоннівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області просили суд стягнути зазначену
суму боргу у судовому порядку.

У судове засідання сторони не
з'явились.

Між тим, 19.02.2014 р. через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду Державною
податковою інспекцією у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було подано
клопотання про розгляд справи без
участі його представника, позовні
вимоги підтримують у повному обсязі.

Крім того, разом із вказаним
клопотанням до відділу діловодства та
документообігу Донецького окружного
адміністративного суду Державною
податковою інспекцією у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було надано заяву
про уточнення позовних вимог, згідно
якої позовні вимоги викладено в
наступній редакції: стягнути з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
заборгованість зі сплати єдиного
податку з фізичних осіб у розмірі 1225,89
грн.

Враховуючи ч. 1 ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приймає уточнення
позивачем своїх вимог та розглядає
адміністративну справу за уточненою
позовною заявою.

Від відповідача до суду повернувся
поштовий конверт з відміткою про
причини повернення поштового
відправлення «За закінченням терміну
зберігання».

Оскільки ухвала про відкриття
провадження у справі, направлена
відповідачу рекомендованим листом за
адресою його місцезнаходження, а саме:
АДРЕСА_1 суд вважає, що вжив всі залежні
від нього заходи для повідомлення
відповідача про судовий розгляд справи
виходячи з того, що частиною 4 статті 33
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що у разі
ненадання особами, які беруть участь у
справі, інформації щодо їх поштової
адреси судовий виклик або судове
повідомлення надсилаються: юридичним
особам та фізичним особам - підприємцям
- за адресою місцезнаходження (місця
проживання), що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, та ч. 1 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, а також ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в ній доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець Виконавчим комітетом
Донецької міської ради 14.01.2010 р. за
адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, перебуває на обліку
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області з 15.01.2010 р. за № 19637.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 23.11.2011 року
відповідача переведено на спрощену
систему оподаткування, вид діяльності
відповідача - роздрібна торгівля
аксесуарів до мобільних телефонів.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач має податковий борг по
сплаті єдиного податку на загальну
суму 1225,89 грн., який складається з:

- 688,20 грн. - самостійно визначених
платником згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 23.12.2011 р.;

- 649,80 грн. - самостійно визначена сума
грошового зобов'язання по єдиному
податку у податковій декларації
платника єдиного податку фізичної
особи-підприємця за 1 півріччя 2012 р.;

- 24,01 грн. - пеня за несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов'язання.

Крім того, відповідачем було частково
погашено заборгованість у розмірі 136,12
грн.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України. Зокрема,
кодекс визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Так, відповідно до пункту 291.3 статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Пунктом 291.4 ст. 291 Податкового кодексу
України визначено, що суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку, зокрема,
друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв.

Відповідно до п. 296.2. ст. 296 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої та другої груп подають
до контролюючого органу податкову
декларацію платника єдиного податку у
строк, встановлений для річного
податкового (звітного) періоду, в якій
відображаються обсяг отриманого
доходу, щомісячні авансові внески,
визначені пунктом 295.1 статті 295 цього
Кодексу.

Податкова декларація подається до
органу державної податкової служби за
місцем податкової адреси (п. 296.4. ст. 296
Податкового кодексу України).

Згідно п. 293.1. ст. 293 Податкового кодексу
України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць,
зокрема, для другої групи платників
єдиного податку - у межах від 2 до 20
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати (п. 293.2. ст. 293 кодексу).

Відповідно до п. 295.1. ст. 295 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

Згідно п. 295.2. ст. 295 Податкового кодексу
України нарахування авансових внесків
для платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється
контролюючими органами на підставі
заяви такого платника єдиного податку
щодо розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.

Сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси (п. 295.4. ст. 295
кодексу).

В порушення вищенаведених правових
норм, відповідачем до бюджету не було
сплачено узгоджену суму податкового
зобов'язання самостійно визначеного
платником.

В силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

З метою погашення податкового боргу на
адресу відповідача було направлено
податкову вимогу від 25.06.2012 р. № 469 на
суму 226,08 грн.

Дана вимога була отримана
відповідачем, про що свідчать
матеріали справи.

Відомостей щодо оскарження вказаної
вимоги матеріали справи не містять.

Станом на 31.03.2013 року недоїмка
відповідача з єдиного податку
становить 1225,89 грн., що підтверджується
зворотнім боком облікової картки
платника.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами (п.
87.1, п. 87.2 ст. 87 ПК України).

Органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється (п. 41.2 ст. 41 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п. 95.1. ст. 95 Податкового
кодексу України контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги (п. 95.2. ст. 95
Податкового кодексу України).

Орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження (п.
87.11. ст. 87 Податкового кодексу України).

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача суми
податкового боргу з єдиного податку в
розмірі 1225,89 грн.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати (судовий збір)
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2-11, 69-71, 94, 98, 137, 158-163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний Державної податкової
інспекції у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного податку у розмірі 1225,89 грн. -
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) до місцевого бюджету (р/р
0003, код платежу - 18050401, код ОКПО
38034036, МФО 834016, банк отримувача - ГУДКСУ в
Донецькій області Будьонівського та
Пролетарського УК/Будьонівський район)
суму податкового боргу з єдиного
податку з фізичних осіб у розмірі 1225
(одна тисяча двісті двадцять п'ять) грн.
89 коп.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті 06 березня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Ткаченко Т.С.