Справа № К/9991/17914/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/17914/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівЛогвиненко А.О. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання дій протиправними та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою Виконавчого
комітету Миколаївської міської ради на
постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 березня 2009 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 липня 2010
року

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_4 у Ленінському
районному суді м. Миколаєва пред'явив
позов до Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання дій протиправними та
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що
відповідач у своєму приміщенні
розмістив на стінах у коридорах та на
дверях кабінетів стенди та оголошення
про роботу установи на російській мові
без перекладу їх текстів на українську
мову, чим порушив вимоги статей 11, 35
Закону УРСР "Про мови в Українській РСР"
та його право отримувати інформацію
українською мовою про роботу
виконкому, його служб та відділів.

Вважає, що Виконавчий комітет
Миколаївської міської ради допустив
грубі порушення законодавства щодо
обов'язку органів місцевого
самоврядування використовувати у
своїй роботі державну мову, що призвело
до порушення його права на отримання
необхідної для нього інформації на
державній мові.

Просив визнати неправомірними дії
Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради щодо виготовлення та
розміщення у своїх приміщеннях
оголошень та стендів без текстів
українською мовою, стягнути з
останнього на його користь 3000 грн.
моральної шкоди.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 березня 2009 року,
залишеною без зміни ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2010 року, позовні вимоги
ОСОБА_4 частково задоволено.

Визнано дії Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради щодо
порушення Закону України "Про мови в
українській РСР" при виготовленні
стендів та оголошень без текстів
українською мовою у грудні 2008 року
протиправними.

Стягнуто з Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради на користь
ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди у
розмірі 215 грн.

В іншій частині позовний вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Виконавчий комітет
Миколаївської міської ради,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їхні рішення скасувати та
постановити у справі нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач у грудні 2008
року розмістив у своєму приміщенні у
коридорах на стінах та на дверях
кабінетів стенди та оголошення про
роботу установи без перекладу текстів
на українську мову.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили із того, що Виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
допущено порушення вимог статті 35
Закону України "Про мови в Українській
РСР".

Така правова позиція судів є
правильною з огляду на таке.

Статтею 10 Конституції України
передбачено, що державною мовою в
Україні є українська мова. Держава
забезпечує всебічний розвиток і
функціонування українською мовою в
усіх сферах суспільного життя на всій
території України.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про мови в Українській РСР" мовою
офіційних засобів масової інформації є
українська мова.

Українська мова як державна є
обов'язковим засобом спілкування на
всій території України при здійсненні
повноважень органами державної влади
та органами місцевого самоврядування
(мова актів, роботи, діловодства,
документації тощо), а також в інших
публічних сферах суспільного життя
(Рішення Конституційного суду України
від 14 грудня 1999 року № 10-рп).

Згідно із статтею 5 Закону Української
РСР "Про мови в Українській РСР"
громадянам України гарантується право
користуватися будь-якою мовою, проте,
це не є підставою для посадових і
службових осіб органів місцевого
самоврядування використовувати у
своїй діяльності будь-яку іншу мову
крім державної.

Отже, ОСОБА_4 мав право на отримання
необхідної для нього інформації в
органі місцевого самоврядування
українською мовою. Такої можливості
він був позбавлений, що потягло за
собою порушення його права на
отримання інформації державною мовою.

У справі відсутні будь-які докази
стосовно того, що відповідачем
вживалися заходи, спрямовані на
поновлення права ОСОБА_4 на отримання
необхідної йому інформації державної
мовою.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно задовольнив позов
ОСОБА_4 у відповідній частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів вважає вказати на таке.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у своїй Постанові від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (із змінами та
доповненнями) під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків (пункт 3 Постанови).

При вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
громадянинові незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу
державної влади, його посадовими або
службовими особами, судам слід
виходити з того, що зазначений орган
має бути відповідачем у такій справі,
якщо це передбачено відповідним
законом. Якщо ж відповідним законом чи
іншим нормативним актом це не
передбачено або в ньому зазначено, що
шкода відшкодовується державою (за
рахунок держави), то поряд із
відповідним державним органом суд має
притягнути як відповідача відповідний
орган Державного казначейства України.
(пункт 10-1 Постанови).

При вирішенні відповідної частини
позову суд першої інстанції виконав
вимоги вказаного законодавства та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України й задовольнив вимоги позивача
з урахуванням розміру фактично
спричиненої йому моральної шкоди.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди не допустили порушень
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради залишити
без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 31 березня 2009 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 липня 2010
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання дій протиправними та
відшкодування моральної шкоди - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Логвиненко А.О.

Мороз Л.Л.