Справа № 826/10143/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «Крафт
Беарінгс» - Бабенка Сергія Сергійовича
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Крафт
Беарінгс» до Київської регіональної
митниці, Головного управління
державного казначейства України в м.
Києві, Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів, картки відмови в прийнятті
митної декларації та стягнення
надмірно сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Крафт Беарінгс»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
регіональної митниці, Головного
управління державного казначейства
України в м. Києві, Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови в прийнятті митної декларації
та стягнення надмірно сплачених
платежів. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що, на його думку, відповідачем було
неправомірно відмовлено в митному
оформленні товарів відповідно до ВМД №
100270000/2013/163031 від 31.05.2013 року, здійснено
коригування митної вартості з
застосуванням резервного методу та
винесено рішення № 100270000/2013/300624/2 від
31.05.2013 року та складено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, оскільки позивачем було
правомірно визначено задекларовану
митну вартість товару за основним
методом, а саме: за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) та ним були надані всі
необхідні документи для підтвердження
митної вартості товару. Також позивач
зазначив про те, що відповідачем не
було обґрунтовано неможливість
застосування попередніх методів, яка
зумовила необхідність застосування
саме методу 6.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Крафт
Беарінгс» - Бабенко Сергій Сергійович
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про задоволення даного
позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 15.03.2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Крафт Беарінгс" та UAB
«CRAFT bearings» (Литва) було укладено
контракт № 2013/08, відповідно до якого
здійснювалась поставка підшипників та
цепів, які виробляються компанією «CRAFT
bearings».

На виконання умов контракту № 2013/08 від
15.03.2013 року Товариством з обмеженою
відповідальністю "Крафт Беарінгс" на
митну територію України був ввезений
товар в режимі імпорт-40, а саме: № 2/1:
"Підшипники кулькові зовнішній діаметр
більш як 30мм, промислові, Виробник BueS A.G.
(Малайзія) на замовлення "CRAFT bearings"
Торговельна марка: CRAFT Країна
виробництва: Малайзія (MY) "; № 3/1:
"1.Підшипники роликові конічні,
промислові, Виробник Buel A.G. (Малайзія) на
замовлення "CRAFT bearings" Торговельна марка:
CRAFT Країна виробництва: Малайзія (MY)";
№ 4/1:"1.Підшипники роликові сферичні,
промислові, Виробник Buel A.G. (Малайзія) на
замовлення "CRAFT bearings" Торгівельна марка:
CRAFT Країна виробництва: Малайзія (MY)";
№ 6/1 "1. Підшипники з циліндричними
роликами, промислові, Виробник Buel A,G.
(Малайзія) на замовлення "CRAFT bearings"
Торгівельна марка: CRAFT Країна
виробництва: Малайзія (MY)".

З метою митного оформлення товару
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ексімтрейд" до
митного органу була подана вантажна
митна декларація № 100270000/2013/300624/2 від
21.05.2013 року.

31.05.2013 року Київською регіональною
митницею винесено рішення про
визначення митної вартості товару
№100270000/2013/300624/2, яким було визначено
митну вартість товару за 6 (резервним)
методом, а саме: скориговано митну
вартість товару № 2/1 з 49764,74 USD до 75317,36
, № 3/1 з 5755,11 до 9692,25 , №4/1 з 4181,64 до 5939,16 USD
та № 6/1 з 4169,88 до 5939,16 .

В розділі 33 "Обставини прийняття
Рішення та джерела інформації, що
використовувались митним органом для
визначення митної вартості"
зазначеного рішення було вказано, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції): декларантом не
подані всі документи для підтвердження
митної вартості відповідно до п. 3 та п. 4
ст. 53 МК України, наявні сумніви, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість. Декларанту
запропоновано надати додаткові
документи відповідно до ч. 3 ст. 53 МК
України, а саме: - каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; -
виписку з бухгалтерської документації,
- висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини та відповідно до
ч.4 ст.53 МКУ, а саме: - виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних або подібних (аналогічних
товарів на території України, -
довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам, -
розрахунок ціни (калькуляцію). Митна
вартість визначена із застосуванням
методу №2ґ (резервний метод). Попередні
методи не застосовані: метод 1 -
відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України;
методи 2а, 26 - у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні та
подібні (аналогічні) товари; методи 2в,
2г - через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості. МД від
11.04.2013 року № 100270000/2013/197534; від 29.04.2013
року № 100270000/2013/160765; від 03.04.2013 року №
100270000/13/197117; від 10.04.2013 року №
100260000/2013/144944. Проведено процедуру
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості товарів.

У зв'язку з корегуванням митної
вартості та неможливістю внесення змін
до ВМД № 100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 року
Київською регіональною митницею було
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
100270000/2013/01048 від 31.05.2013 року.

01.06.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Крафт Беарінгс"
подало нову митну декларацію (МД-2) №
100270000/2013/164596, де митна вартість була
визначена згідно рішення про
визначення митної вартості товару
№100270000/2013/300624/2 від 31.05.2013 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Крафт Беарінгс" не
погоджуючись з рішенням про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 року та карткою
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100270000/2013/01048, вважаючи їх протиправними
та такими, що підлягають скасуванню
звернулось з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
неправомірними та необгрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до частин першої та другої
статті 52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. Декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Частинами 1, 2 та 3 статті 53 Митного
кодексу України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування. У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом під
час декларування товарів та при цьому
її визначення має базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, у зв'язку з чим
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення, при цьому у разі якщо
подані декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Згідно з частинами 1, 2, 3 та 5 статті 54
Митного кодексу України встановлено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу. Митний
орган з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право, зокрема: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Таким чином, на митний орган покладено
обов'язок здійснювати контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, під час якого,
зокрема, митний орган має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості та письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Частиною шостою статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Отже, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом митною вартістю
за наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари

Судом першої інстанції було
встановлено, що за наявною у митного
органу інформацією Київською
регіональною митницею було
встановлено, що засновником позивача є
громадянин Литви - Кінскіс Арунас, що
може свідчити про взаємозв'язок між
позивачем та його контрагентом UAB "CRAFT
bearings" (Литва), у зв'язку з чим здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості, за
результатами якого встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме: не
конкретизовано наявність такої
складової митної вартості, як
страхування перевезення товару
(враховуючи умови постачання товару
згідно Інкотермс 2000- FCA) та довідка
транспортних витрат № 15 від 16.05.2013 року
не дає змоги виділити вартість
страхування із загальної суми витрат
на транспортування. У довідці відсутні
відомості у кількісному виразі
стосовно вартості страхування, що
унеможливлює здійснення перевірки
правильності заявленої декларантом
вартості товару.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що у митного органу були наявні
підстави для сумніву в правильності
митної оцінки товарів, що
переміщувались через митний кордон
України відповідно до ВМД №
100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 року, а саме:
підстави вважати, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів.

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості товару на
підставі інформації, яка наявна в
декларанта та в митного органу було
проведено консультацію.

Факт направлення позивачем Київській
регіональній митниці листа про
ознайомлення з консультацією
сторонами не заперечується.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 53 Митного кодексу України
митним органом було запропоновано ТОВ
«Крафт Беарінгс» надати додаткові
документи, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини для нього; виписка
з бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосується
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; додаткову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним; розрахунок
ціни (калькуляцію).

29.05.2013 року позивачем було надано
митному органу довіку ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» № 12/208 від 28.05.2013 року, статут
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крафт Беарінгс", лист
про відсутність залежності від третіх
осіб, експортні декларації, прайс -
листи, платіжне доручення про
виконання умов контракту, інвойс
продавця на аналогічні товари в інших
покупців в Україні, сертифікат
відповідності.

За результатами дослідження довідки ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» № 12/208 від 28.05.2013 митним органом
було встановлено, що експерт
посилається виключно на цінову
політику, орієнтовану безпосередньо
ТОВ «Крафт Беарінгс», а не на
кон'юнктуру ринку в цілому оскільки
ході експертного аналізу експертом
розглядалися документи, що надавались
до митного оформлення (контракт,
інвойс, специфікація,
товарно-транспортні документи) та
інформація отримана з мережі Інтернет
без зазначення конкретних виробників
аналогічної продукції, з огляду на що
фактично експертом вартісний аналіз
проводився на підставі наданих до
митного оформлення товаросупровідних
документів контрактоотримувачем, що
свідчить про те, що експертом не
здійснено аналіз цін на подібні
(аналогічні) товари, при цьому не
зазначено конкретні джерела
інформації (не вказано яких саме
підприємств інформація), а наявні лише
посилання на ресурси Інтернет.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що позивачем не було
надано митному органу всього переліку
документів, який було витребувано в
порядку частини третьої статті 53
Митного кодексу України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
відповідачем було встановлено, що
документи надані позивачем разом з ВМД
№ 100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 року, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме: не
конкретизовано наявність такої
складової митної вартості, як
страхування перевезення товару
(враховуючи умови постачання товару
згідно Інкотермс 2000- FCA), у той час, як
довідка транспортних витрат № 15 від
16.05.2013 року не дає змоги виділити
вартість страхування із загальної суми
витрат на транспортування, а також те,
що митним органом було проведено з
позивачем консультацію, водночас
останнім додаткові документи, які
витребовувались відповідачем з метою
підтвердження обґрунтованості
визначення позивачем митної вартості
товару та вибору методу її визначення
були надані не в повному обсязі,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у відповідача підстав для
відмови позивачу у митному оформленні
товарів за заявленою ним митною
вартістю.

Частинами першою, другою та третьою
статті 57 Митного кодексу України,
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Перший метод визначення митної
вартості товару, а саме: за ціною
договору, не був застосований через
неподання позивачем додаткових
документів в повному обсязі на
письмову вимогу митного органу на
підтвердження митної вартості та
відсутність в наданих позивачем разом
з ВМД № 100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 року
документах, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме, не
конкретизовано наявність такої
складової митної вартості, як
страхування перевезення товару
(враховуючи умови постачання товару
згідно Інкотермс 2000- FCA), у той час, як
довідка транспортних витрат № 15 від
16.05.2013 року не дає змоги виділити
вартість страхування із загальної суми
витрат на транспортування та наявність
сумнівів щодо достовірності
відомостей необхідних для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості.

Частиною 4 статті 57 Митного кодексу
України, встановлено, що застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Відповідно до частин 5 та 5 статті 57
Митного кодексу України у разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з частиною першою статті 59
Митного кодексу України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Частинами 1 та 2 статті 60 Митного
кодексу України встановлено, що у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
митним органом вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього. Під
подібними (аналогічними) розуміються
товари, які хоч і не однакові за всіма
ознаками, але мають схожі
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, завдяки чому виконують
однакові функції порівняно з товарами,
що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Метод 2-а та 2-б за ціною договору щодо
ідентичних товарів та щодо подібних
(аналогічних) товарів не були
застосовані, оскільки в ціновій базі
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України за максимально наближений час
експорту не було інформації щодо рівня
митної вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, які продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.
Зазначений факт підтверджується
роздруківкою з єдиної автоматизованої
інформаційної системи митного органу.

Частинами першою та другою статті 62
Митного кодексу України, встановлено,
що у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена відповідно до положень
статей 58 - 61 цього Кодексу, їх митна
вартість визначається згідно з
положеннями цієї статті на основі
віднімання вартості, крім випадків,
коли на вимогу декларанта або
уповноваженої ним особи послідовність
застосування цієї статті та статті 63
цього Кодексу може бути зворотною. У
разі якщо оцінювані або ідентичні чи
подібні (аналогічні) імпортні товари
продаються (відчужуються) на митній
території України у незмінному стані,
для визначення митної вартості товарів
за цим методом за основу береться ціна
одиниці товару, за якою оцінювані або
ідентичні чи подібні (аналогічні)
імпортовані товари продаються на
території України у найбільших
загальних кількостях покупцю, який не є
пов'язаною з продавцем особою,
одночасно або у час, наближений до дати
ввезення оцінюваних товарів, за умови
вирахування, якщо вони можуть бути
виділені, таких компонентів: витрат на
виплату комісійних, що звичайно
сплачуються або підлягають сплаті, чи
звичайних торговельних надбавок, які
робляться для одержання прибутку та
покриття загальних витрат у зв'язку з
продажем на митній території України
товарів того ж класу та виду, звичайних
витрат, понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування, та інших
пов'язаних з такими операціями витрат,
сум податків, що підлягають сплаті в
Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом)
чи продажем (відчуженням) товарів.

Відповідно до частини першої статті 63
Митного кодексу України для
визначення митної вартості товарів на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) за основу береться надана
виробником товарів, що оцінюються, або
від його імені інформація про їх
вартість

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем на вимогу
митного органу додаткові документи,
які витребовувались відповідачем з
метою підтвердження обґрунтованості
визначення позивачем митної вартості
товару та вибору методу її визначення,
були надані не в повному обсязі, з
огляду на що застосування 2-в методу
(визначення митної вартості на основі
віднімання вартості) та 2-г методу (на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) було неможливим.

Частинами 1 та 2 статті 64 Митного
кодексу України, встановлено, що у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті, повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях.

З огляду на викладене, а також
враховуючи те, що митна вартість
імпортованого позивачем товару була
скоригована відповідно до рівня митної
вартості подібних товарів з
урахуванням вимог статті 64 Митного
кодексу України та з урахуванням
раніше визначених митним органом
вартостях, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що відповідачем було
правомірно визначено митну вартість
товару за резервним методом.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою органу доходів і зборів
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи органу
доходів і зборів.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
митним органом було відмовлено в
прийнятті ВМД № 100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013
року у зв'язку з наявністю підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товарів та ненадання позивачем у
повному обсязі витребовуваних митним
органом документів, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у митного
органу правових підстав для складання
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100270000/2013/01048.

Частинами 1 та 2 статті 55 Митного
кодексу України встановлено, що
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів. Прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; інформацію про: право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Отже, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості таких товарів якщо митним
органом виявлено, що декларантом
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, вказане рішення має
мітити відомості, перелік яких
встановлений частиною 2 статті 55
Митного кодексу України.

Судом першої інстанції було
встановлено, що митним органом під час
здійснення митного контролю було
встановлено, що у відповідача були
наявні підстави для сумніву в
правильності митної оцінки товарів, що
переміщувались через митний кордон
України відповідно до ВМД №
100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 та в нього були
наявні правові підстави для здійснення
коригування митної вартості товару за
резервним методом.

Виходячи з аналізу змісту рішення №
100270000/2013/300624/2 від 21.05.2013 року колегія
суддів вважає, що вказане рішення
відповідає частині 2 статті 55 Митного
кодексу України, а тому відповідачем
було правомірно винесено спірне
рішення про визначення митної вартості
товару.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених платежів, колегія суддів
звертає увагу також на наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами затвердженого наказом
Державної митної служби № 618 від 20.07.2007
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 року за № 1097/14364,
для повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Таким чином обов'язковою передумовою
повернення з Державного бюджету
України митних платежів, які було
надмірно сплачених до бюджету є
подання заяви довільної форми, яка
підписується керівником і головним
бухгалтером суб'єкта господарської
діяльності або фізичною особою.

Позивачем не заперечувався той факт, що
відповідної заяви ним подано не було.

Таким чином колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що вимога про
стягнення з Державного бюджету України
суми надмірно сплаченого податку на
додану вартість не спрямована на
захист порушеного права, а отже є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крафт Беарінгс» -
Бабенка Сергія Сергійовича - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.