Справа № К/9991/6899/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/6899/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.04.2009 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2010 у
справі №11/623 (2а-10542/08) за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.04.2009, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2010,
позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1,
позивач) до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі міста
Києва (далі - ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва, відповідач) задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва з приводу
повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченого
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 9799,23грн. Зобов'язано ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва повернути
ОСОБА_1 суму надмірно сплаченого
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 9799,23грн.

При цьому, суди виходили з того, що
сума фактично сплачених ОСОБА_1
процентів за іпотечним кредитом
підтверджується належними доказами, а
несплата процентів по кредитному
договору окремим платіжним
документом не є підставою для відмови
у застосуванні права на податковий
кредит.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва 07.02.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який своєю ухвалою від 06.09.2011 прийняв її
до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.04.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.09.2010, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального
права, зокрема, п. 8 ст. 129 Конституції
України, пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, ст. 10 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (далі - Закон України
№889-ІV), п. 3.1.1 Інструкції про порядок
нарахування платником податку
податкового кредиту щодо податку з
доходів фізичних осіб, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.09.2003 №442
(далі - Інструкція №442), ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що між позивачем та АКІБ
«УкрСиббанк» укладено договір №0
від 24.10.2006 про надання споживчого
кредиту на придбання двокімнатної
квартири НОМЕР_1 загальною площею
68,70кв.м., в будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, де станом на момент
виникнення спірних правовідносин
зареєстрована та проживає ОСОБА_1

Згідно з декларацією про доходи
одержані з 01.01.2007 по 31.01.2007, поданої
позивачем до ДПІ у Дарницькому районі
м. Києва, сума нарахованого доходу за
основним місцем роботи становила
171627,60грн., сума утриманого податку -
25744,14грн. При цьому, у додатку №1 до
декларації, де є перелік сум витрат, що
включаються до складу податкового
кредиту згідно ст. 5 Закону України
№889-ІV, позивачем у рядку 05 відображено
суму 65328,19грн., що є частиною суми
процентів за іпотечним кредитом
сплачених платником податку, яка
розраховується за правилами
визначеними ст. 10 вказаного Закону.

Крім того, у розрахунку суми податку з
доходів фізичних осіб, що підлягає
поверненню платнику податку або сплаті
до бюджету, у тому числі у зв'язку з
нарахуванням податкового кредиту
(додаток 2 до декларації) у рядку 3
позивачем відображено суму 9799,23грн.,
яка є сумою податку з фізичних осіб до
повернення.

Регулювання відносин у сфері
оподаткування доходів, одержуваних
громадянами передбачено Законом
України №889-ІV.

Відповідно до п. 1.16 ст. 1 Закону України
№889-ІV податковий кредит - сума
(вартість) витрат, понесених платником
податку - резидентом у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів фізичних осіб або юридичних
осіб протягом звітного року (крім
витрат на сплату податку на додану
вартість та акцизного збору), на суму
яких дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України
№889-ІV платник податку має право
включити до складу податкового кредиту
звітного року частину суми процентів
за іпотечним кредитом, фактично
сплачених платником податку протягом
такого звітного року, яка
розраховується за правилами
визначеними згідно зі ст. 10 вказаного
Закону.

Платник податку - резидент має право
включати до складу податкового кредиту
частину суми процентів за іпотечним
житловим кредитом, фактично сплачених
протягом звітного податкового року (п.
10.1 ст. 10 Закону).

Пунктом 1.5 ст. 1 Закону України №889-ІV
встановлено, іпотечний житловий кредит
- це фінансовий кредит, що надається
фізичній особі, товариству
співвласників квартир або житловому
кооперативу строком не менше п'яти
повних календарних років для
фінансування витрат, пов'язаних з
будівництвом або придбанням квартири
(кімнати) або житлового будинку (його
частини) (з урахування землі, що
находиться під таким житловим будинком
чи присадибної ділянки), які надаються
у власність позичальника з прийняттям
кредитором такого житла (землі, що
знаходиться під ним чи присадибної
ділянки) у заставу.

Порядок нарахування платником податку
податкового кредиту для повернення
надміру сплаченого податку
встановлений Інструкцією №442.

Згідно п. 2.5 Інструкції №442 до складу
податкового кредиту включаюся
наведені в п. 3 вказаної Інструкції
фактично понесені витрати,
підтверджені платником податку
документально, а саме: фіскальним або
товариним чеком, касовим ордером,
товарною накладною, іншими
розрахунковими документами або
договором, які ідентифікують продавця
товарів (робіт, послуг) та визначають
суму таких витрат.

Сума фактично сплачених процентів за
іпотечним кредитом повинна бути
документально підтверджена платником
податку наявністю договору про
іпотечний кредит та платіжних
документів, які свідчать про
перерахування ним коштів у рахунок
погашення такого кредиту протягом
звітного податкового року (рахунок з
відбитком каси про перерахування
коштів, платіжне доручення банку з
відміткою про перерахування коштів)
(п.3.1.1 Інструкції №442).

За результатом розгляду справи було
встановлено, що позивач одночасно з
погашенням кредиторської
заборгованості сплачував проценти
згідно кредитного договору №0 від
24.10.2006, що підтверджується квитанціями
та довідкою банку від 15.02.2008, згідно
якої сума фактично сплачених позивачем
процентів становить 65328,19грн.

Суди правильно виходили з того, що
несплата позивачем окремим платіжним
документом відсотків по кредитному
договору не є підставою для відмови у
застосуванні права на податковий
кредит по процентах за іпотечним
кредитом, а тому бездіяльність ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва щодо
повернення позивачу суми надміру
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 9799,23грн. є неправомірною.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 2201, 223, 224, 230, 231, ч.5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі міста
Києва залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.04.2009 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М.
Лосєва