Справа № 826/2152/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2014 року
№ 826/2152/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовомОСОБА_1 до відповідача
1Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС в м. Києві відповідача
2Губи Петра Петровича Інспектора ДПС 1
взводу полку Дорожньої патрульної
служби ДАЇ Старшого лейтенанта міліції
ГУ МВС України в м. Києві відповідача
3Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції
провизнання протиправними дій та
стягнення матеріальної та моральної
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний
адміністративний суд м. Києва з позовом
до відповідачів: Управління державної
автомобільної інспекції ГУ МВС в м.
Києві; Губи Петра Петровича Інспектора
ДПС 1 взводу полку Дорожньої патрульної
служби ДАЇ Старшого лейтенанта міліції
ГУ МВС України в м. Києві;
Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції, про
визнання протиправними дій та
стягнення матеріальної та моральної
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.02.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/2152/14, та призначено справу до
судового розгляду на 13.03.2014 р.
В судовому засіданні 13.03.2014 р.
представник позивача заявлені у
позовній заяві позовні вимоги
підтримала повністю та просила суд:
- визнати дії відповідача 2, а саме
інспектора ДПС 1 взводу полку Дорожньої
Патрульної служби ДАІ, старшого
лейтенанта міліції Губи Петра
Петровича у частині незаконного
вилучення транспортного засобу VOLKSWAGEN
Polo, державний номерний знак НОМЕР_1, тип
ТЗ - легковий седан - В, кузов НОМЕР_2,
колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року -
- визнати дії відповідача 3, а саме
Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції у частині
винесення незаконної постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.05.2013
року ВП № 37638285, що виразилося у
зазначенні в ній не достовірної
інформації - протиправними;
- стягнути з відповідача 1, а саме
Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС в м. Києві суму
завданої в результаті протиправних дій
матеріальної та моральної шкоди в
розмірі 2 516,00 гривень;
- стягнути з відповідача 2, а саме
інспектора ДПС 1 взводу полку Дорожньої
Патрульної служби ДАІ, старшого
лейтенанта міліції Губи Петра
Петровича суму завданої моральної та
матеріальної шкоди у розмірі 2 516,00
- стягнути з відповідача 3, а саме
Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції завдану
позивачу в результаті протиправних дій
матеріальну та моральну шкоду у
розмірі 2 516,00 гривень.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначила,
що Корольовським відділом Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції в
постанові про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 30.05.2013 року ВП № 37638285 - було
безпідставно та неправомірно
зазначено недостовірну інформацію
щодо належного боржнику ОСОБА_3 майна -
транспортного засобу VOLKSWAGEN Polo,
державний номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ -
легковий седан - В, кузов НОМЕР_2, колір
синій, зареєстрований Житомирським
ОРЕВ УДАЇ УМВС у Житомирській області
22.05.2009 року, що насправді останньому не
належить, проте як належить взагалі
іншій особі - ОСОБА_4, а не ОСОБА_3.
Також, як наголосила представник
позивача в судовому засіданні, на
підставі вищезазначених протиправних
дій відповідача 3 Корольовського
відділу Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо винесення незаконної
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 30.05.2013 року ВП № 37638285 із зазначенням
у ній не достовірних даних,
відповідачем 2 інспектором ДПС 1 взводу
полку Дорожньої Патрульної служби ДАІ
старшим лейтенантом міліції Губою
Петром Петровичем було також
протиправно вилучено у позивача
транспортний засіб VOLKSWAGEN Polo, державний
номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий
седан - В, кузов НОМЕР_2, колір синій,
зареєстрований Житомирським ОРЕВ УДАЇ
УМВС у Житомирській області 22.05.2009 року,
оскільки зазначений автомобіль
жодного відношення до фактичного
боржника за виконавчим провадженням ВП
№ 37638285 ОСОБА_3 - не має.
Зважаючи на назначене, на думку
представника позивача, останньому, за
наслідками протиправного вилучення у
нього вказаного автомобіля, було
задано матеріальної шкоди в загальному
розмірі 2 548,00 грн., що виразилася у
витратах позивача на виклик евакуатора
в сумі 798,00 грн., у витратах на послуги із
зберігання транспортного засобу на
штраф-стоянці в сумі 1 350,00 грн., та
витратах на поїздки у м. Житомир з м.
Києва в обидва боки у кількості 5
поїздок вартістю 40,00 грн. в один бік,
загалом (5х2х40) = 400 грн. з метою отримання
інформації щодо стану виконавчого
провадження, а також моральної шкоди,
завданої внутрішніми переживаннями,
внаслідок протиправних дій
відповідачів, яку позивач оцінює в 5 000,00
Однак, в судове засідання 13.03.2014 р. всі
три відповідачі: Управління державної
автомобільної інспекції ГУ МВС в м.
Києві; Губа Петро Петрович Інспектор
ДПС 1 взводу полку Дорожньої патрульної
служби ДАЇ Старший лейтенант міліції
ГУ МВС України в м. Києві; та
Корольовський відділ Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції - не
прибули та не скерували своїх
представників, хоча останні належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.
Зважаючи на неприбуття всіх
відповідачів, що беруть участь у
справі, в судове засідання 13.03.2014 року,
які були повідомлені належним чином
про слухання справи, суд, на підставі
вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати дану
адміністративну справу № 826/2152/14 в
порядку письмового провадження.
Про перехід до розгляду зазначеної
справи в порядку письмового
провадження всіх відповідачів було
належним чином повідомлено листом від
13.03.2014 р., який отриманий останніми
відповідно до повідомлень про вручення
поштового відправлення, які містяться
в матеріалах справи.
За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/2152/14 в порядку письмового
провадження, відповідачем 3
Корольовським відділом Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції було
надіслано поштою письмове заперечення
на позовну заяву, що надійшло до
канцелярії суду 17.03.2014 р.
Так, в зазначених письмових
запереченням відповідач 3 наголошує на
правомірності своїх дій щодо винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 30.05.2013 року ВП № 37638285, а саме:
транспортного засобу VOLKSWAGEN Polo,
державний номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ -
легковий седан - В, кузов НОМЕР_2, колір
синій, зареєстрованого Житомирським
ОРЕВ УДАЇ УМВС у Житомирській області
22.05.2009 року, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_4 (адреса
проживання: АДРЕСА_2), не зважаючи на те,
що у зазначеній постанові про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 30.05.2013 року ВП №
37638285 чітко зазначено боржником взагалі
іншу особу - ОСОБА_3, який проживає за
іншою адресою: АДРЕСА_1, та який жодного
відношення до вищезазначеного
транспортного засобу не має.
Також, в зазначеному письмовому
запереченні на позовну заяву
відповідач 3 наголосив на тому, що
позивачем жодними допустимими
доказами по справі не було
обґрунтовано розмір заявленої до
стягнення з відповідачів моральної
шкоди у розмірі 5 000,00 грн., та не
доведено причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідачів (у формі умислу
або необережності) та заявленою до
стягнення моральною шкодою.
Станом на 20.03.2014 р. інших документів з
приводу даного спору по справі № 826/2152/14
від сторін до канцелярії суду не
Розглянувши подані позивачем та
відповідачем 3 документи та матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивач ОСОБА_1 працює
лікарем-хірургом Київської міської
клінічної лікарні швидкої медичної
допомоги, проживає за адресою: АДРЕСА_3.
Рухаючись близько 22 години 01 липня 2013
року з роботи додому по вул.
Богатирській, на вимогу інспектора ДПС
1 взводу полку Дорожньої Патрульної
служби ДАІ старшого лейтенанта міліції
Губи Петра (відповідача 2), позивач
зупинився на КПП, що знаходиться на вул.
На вимогу відповідача 2 позивач надав
наступні документи: посвідчення водія,
свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію
транспортного засобу VOLKSWAGEN Polo,
державний номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ -
легковий седан - В, кузов НОМЕР_2, колір
синій, зареєстрованого Житомирським
ОРЕВ УДАЇ УМВС у Житомирській області
22.05.2009 року, виданого ОСОБА_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2, та
довіреність на право керування
транспортним засобом від 29.07.2010 року.
На запитання позивача щодо причини
зупинки автомобіля, відповідач 2
повідомив про те, що на автомобіль
марки VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак
НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий седан - В, кузов
НОМЕР_2, колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року, яким
керує позивач, було накладено арешт та
оголошено заборону на його відчуження
згідно постанови Корольовського
відділу Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції від 30.05.2013 року ВП №37638285.
Зважаючи на таке, автомобіль у позивача
було вилучено, викликано евакуатор,
хоча автомобіль перебував у справному
стані та не перешкоджав дорожньому
руху, та передано автомобіль водію
спеціального автомобіля - евакуатора
ОСОБА_6, що належить ТОВ
«Приватконтинент», за наслідками чого
позивачу видали Акт тимчасового
затримання транспортного засобу від
Однак, вважаючи такі дії відповідача 2
інспектора ДПС 1 взводу полку Дорожньої
Патрульної служби ДАІ старшого
лейтенанта міліції Губи Петра
Петровича щодо вилучення у позивача
транспортного засобу VOLKSWAGEN Polo,
державний номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ -
легковий седан - В, кузов НОМЕР_2, колір
синій, зареєстрований Житомирським
ОРЕВ УДАЇ УМВС у Житомирській області
22.05.2009 року - протиправними, оскільки
зазначений автомобіль жодного
відношення до фактичного боржника за
виконавчим провадженням ВП № 37638285
ОСОБА_3 - не має та останньому не
належить, а відповідно вважаючи і
протиправними дії відповідача 3
Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції щодо
винесення незаконної постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.05.2013
року ВП № 37638285 із зазначенням у ній не
достовірних даних відносно автомобіля
VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак
НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий седан - В, кузов
НОМЕР_2, колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року, який
не має жодного відношення до
фактичного боржника за виконавчим
провадженням ВП № 37638285 ОСОБА_3, та
останньому не належить, позивач
звернувся за захистом свої порушених
прав та інтересів в судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва, відповідно до чого також просив
суд стягнути на його користь з
відповідачів понесену матеріальну та
моральну шкоду, завдану йому
протиправними діями відповідачів.
Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог позивача,
зважаючи на наступне.
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, та не було жодними допустимими
доказами по справі спростовано
відповідачами, згідно постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, виданої
Корольовським відділом Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції від 30.05.2013
року ВП №37638285 (на підставі якої було
вилучено автомобіль позивача), в
останній зазначено, що боржником
являється саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Проте як з документів, які надавалися
позивачем на вимогу відповідача 2,
вбачається, що свідоцтво НОМЕР_3 про
реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN
Polo, державний номерний знак НОМЕР_1, тип
ТЗ - легковий седан - В, кузов НОМЕР_2,
колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року -
видане взагалі іншій особі ОСОБА_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2, та у
довіреності на право позивача
керування транспортним засобом від
29.07.2010 року, також зазначений саме
ОСОБА_4, а не ОСОБА_3 (що є боржником у
виконавчому провадженні ВП №37638285).
Тобто, як підтверджується наявними у
справі доказами, відповідачем 2 було
фактично відібрано автомобіль у
позивача на підставі постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження виданої
Корольовським відділом Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції від 30.05.2013
року ВП №37638285, яка жодним чином не має
відношення ані до ОСОБА_4, ані до
автомобіля позивача, зважаючи на що,
відповідачем 2 було порушено
конституційні права позивача та
завдано йому відповідної матеріальної
Статтею 265-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (далі -
КУпАП) передбачено два можливих
варіанти затримання транспортного
засобу: шляхом блокування; шляхом
доставляння його для зберігання на
спеціальний майданчик чи стоянку.
Проте, другий варіант застосовується
лише як крайній захід, так як по своїй
суті, це є вилученням власності,
перешкоджанням у можливості володіти
нею, користуватись та розпоряджатись
своїм майном на власний розсуд, чим
грубо порушується стаття 41 Конституції
України та стаття 319 Цивільного кодексу
Стаття 41 Конституції України визначає,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.
Затримання, доставляння та зберігання
транспортного засобу на спеціальний
майданчик або стоянку за допомогою
евакуатора може бути правомірним лише
у разі обов'язкової сукупності
наступних чотирьох умов (складових): 1)
скоєння відповідного правопорушення,
визначеного статтею 265-2 КУпАП; 2) на
місці зупинки неможливо усунути
причину затримання; 3) розміщення
транспортного засобу у місці
затримання суттєво перешкоджає
дорожньому руху; 4) водієві надана
можливість повернути автомобіль на
місце постійної дислокації, а він такою
можливістю не скористався.
Як видно з викладеного, відповідачем 2
було незаконно та протиправно, за
відсутності будь-якої із зазначених
вище складових, затримано та
доставлено транспортний засіб
позивача на спеціальний майданчик, що є
порушенням прав позивача та також
призводить до порушення права
Також, у справі наявні докази, що жодним
чином не було спростовано
відповідачами, того, що відповідачем 3
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 30.05.2013 року ВП
№37638285 із зазначенням неправдивої
інформації, а саме: накладено арешт на
автомобіль, який належить зовсім іншій
особі - ОСОБА_4, який проживає за
адресою: АДРЕСА_2, проте як боржником
згідно виконавчого провадження ВП
№37638285 є - ОСОБА_3, який проживає за іншою
Тобто, в результаті протиправних дій
відповідача 3, у постанові про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 30.05.2013 року ВП
№37638285 зазначено одного боржника -
ОСОБА_3, проте як арешт накладено на
майно зовсім іншого громадянина
ОСОБА_4, що в результаті також завдало
відповідної матеріальної шкоди
позивачу, і зв'язку із виникненням
Відповідно до статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Таким чином, як підтверджується
наявними матеріалами справи, та не було
допустимими доказами спростовано
відповідачами, Корольовським відділом
Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції в постанові про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2013 року ВП №
37638285 - було безпідставно та
неправомірно зазначено недостовірну
інформацію щодо належного боржнику
ОСОБА_3 майна - транспортного засобу
VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак
НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий седан - В, кузов
НОМЕР_2, колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року, що
насправді останньому не належить,
проте як належить взагалі іншій особі -
ОСОБА_4, а не ОСОБА_3.
А також, на підставі вищезазначених
протиправних дій відповідача 3
Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції щодо
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2013 року ВП №
37638285 із зазначенням у ній не
достовірних даних, відповідачем 2
інспектором ДПС 1 взводу полку
Дорожньої Патрульної служби ДАІ
старшим лейтенантом міліції Губою
Петром Петровичем було також
протиправно вилучено у позивача
транспортний засіб VOLKSWAGEN Polo, державний
номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий
седан - В, кузов НОМЕР_2, колір синій,
зареєстрований Житомирським ОРЕВ УДАЇ
УМВС у Житомирській області 22.05.2009 року,
оскільки зазначений автомобіль
жодного відношення до фактичного
боржника за виконавчим провадженням ВП
№ 37638285 ОСОБА_3 - не має.
Так, в результаті зазначених
протиправних дій відповідачів, що
полягають у порушенні законних прав
позивача, чинного законодавства
України, Конституції України,
формальному та безвідповідальному
підходу до виконання своїх службових
обов'язків, позивач зазнав
матеріальної шкоди, а саме:
- за послуги евакуатора позивачем було
сплачено 798,00 гривень та за послуги із
зберігання транспортного засобу
позивачем було сплачено 1 350,00 гривень,
що підтверджується квитанціями
Приватбанку від 10.07.2013 року;
- з метою отримання інформації щодо
виконавчого провадження № 37638825,
позивач 5 (п'ять разів) був змушений
їздити до м. Житомира у Корольовський
відділ ДВС Житомирського міського
управління юстиції, квиток в один бік з
м. Києва до м. Житомира коштує 40 гривень
(10* 40 = 400 гривень), що в сукупності
складає 2 548 (дві тисячі п'ятсот сорок
вісім гривень 00 коп.).
Отже, зважаючи на висновок суду про
задоволення позовних вимог позивача
відносно протиправності дій
відповідачів, задоволенню також
підлягає позовна вимога позивача щодо
стягнення з відповідачів матеріальної
шкоди в розмірі 2 548 грн., завданої
такими протиправними діями
Також, з огляду на наявні у справі
докази, суд вбачає наявність достатніх
підстав для задоволення вимог позивача
про стягнення на його користь з
відповідачів заподіяної йому
моральної шкоди, проте не у розмірі 5 000
грн., як просив позивач, а у розмірі 2 000
грн., що на думку суду є достатньою
сумою для покриття моральної шкоди
позивача, завданої останньому
неправомірними діями відповідачів, що
вплинуло на його звичайний спосіб
життя, та зазначене обґрунтовується
Згідно з частиною 1 статті 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
У відповідності з пунктом 3 частини 2
цієї статті, моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.
Згідно з частиною 1 статті 1167
Цивільного кодексу України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушення права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих
зв'язків, через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Так, в даному випадку, внаслідок
протиправних дій відповідачів, позивач
на тривалий час був позбавлений
можливості користуватися транспортним
засобом, що позбавило його можливості
вести звичний спосіб життя.
Зокрема, оскільки позивач працює в м.
Києві, а проживає в Київській області
(понад 30 км. відстані від дому до
роботи), останній був змушений
витрачати по 4 години на день, щоб
дістатися роботи, а потім до дому після
тяжкого робочого дня лікарем-хірургом,
та як правило у пізню годину доби.
З даного приводу позивачем було надано
до матеріалів справи довідку з місця
роботи, та план-графік робочих днів
позивача у липні 2013 р.
Також, протиправно вилученим
транспортним засобом позивач
користувався при потребі надання
швидкої медичної допомоги, оскільки, як
зазначалося вище, позивач працює
лікарем, проте як протиправне
вилучення такого транспортного засобу
зумовило витрачання позивачем значно
більшого проміжку часу ніж зазвичай,
при виконання своїх професійних
Крім того, позивач втратив можливість
встигати в усіх запланованих справах,
що порушило зв'язки із оточуючими
людьми, як ділового, так і особистого
характеру, а також позивач був змушений
постійно відпрошуватися на роботі з
метою вирішення ситуації, що склалася з
його автомобілем, що відповідно також
завдавало йому моральних страждань.
Зважаючи на таке, внаслідок
неправомірних дій посадових
(службових) осіб відповідачів, позивач
був змушений також витрачати час на
збирання доказів, складання
документів, пошуку юриста, що підірвало
життєві плани останнього, та він був
змушений, без наявності жодних
протиправних дій з його боку, нервувати
з приводу даної ситуації з
неправомірного вилучення
транспортного засобу, що призвело до
чисельних стресів та погіршення
Одночасно суд зауважує, що п. 4 ч. 2 ст. 105
КАС України передбачено можливість
стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування спричиненої його
незаконними діями шкоди, як
матеріальної, так і моральної.
На переконання суду, позивачем було
доведено завдання йому вказаної
моральної шкоди внаслідок
протиправних дій відповідачів, та у
відповідності до ст. 1172 ЦК України,
роботодавець несе відповідальність за
дії свого працівника при виконанні
службових обов'язків, зважаючи на що,
відповідач 1 також має нести
відповідальність по відшкодуванню
матеріальної та моральної шкоди
Згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач 2 та відповідач 3, як суб'єкти
владних повноважень, не надали суду
жодних допустимих доказів на
підтвердження правомірності вчинення
ними дій, щодо вилучення у позивача
транспортного засобу VOLKSWAGEN Polo,
державний номерний знак НОМЕР_1, тип ТЗ -
легковий седан - В, кузов НОМЕР_2, колір
синій, зареєстрований Житомирським
ОРЕВ УДАЇ УМВС у Житомирській області
22.05.2009 року на підставі постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.05.2013
року ВП № 37638285, оскільки зазначений
автомобіль жодного відношення до
фактичного боржника за виконавчим
провадженням ВП № 37638285 ОСОБА_3 - не має
та останньому не належить, а також щодо
зазначення відповідачем 3
Корольовським відділом Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції у
постанові про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 30.05.2013 року ВП № 37638285 - не
достовірних даних відносно автомобіля
VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак
НОМЕР_1, тип ТЗ - легковий седан - В, кузов
НОМЕР_2, колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року, який
не має жодного відношення до
фактичного боржника за виконавчим
провадженням ВП № 37638285 ОСОБА_3, та
належить іншій особі.
Натомість представник позивача надала
суду обґрунтовані пояснення та
допустимі докази на їх підтвердження,
щодо заявлених позовних вимог.
В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач (представник
позивача) не заявляли позовної вимоги
щодо відшкодування судових витрат із
сплати судового збору. Тому суд не
вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС
України, щодо розподілу між сторонами
судових витрат.
Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Визнати дії відповідача 2, а саме
інспектора ДПС 1 взводу полку Дорожньої
Патрульної служби ДАІ, старшого
лейтенанта міліції Губи Петра
Петровича у частині незаконного
вилучення транспортного засобу VOLKSWAGEN
Polo, державний номерний знак НОМЕР_1, тип
ТЗ - легковий седан - В, кузов НОМЕР_2,
колір синій, зареєстрований
Житомирським ОРЕВ УДАЇ УМВС у
Житомирській області 22.05.2009 року -
3. Визнати дії відповідача 3, а
саме Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції у частині
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2013 року ВП №
37638285, що виразилося у зазначенні в ній
не достовірної інформації -
4. Стягнути з відповідача 1, а саме
Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС в м. Києві солідарно з
іншими відповідачами суму завданої в
результаті протиправних дій
матеріальної шкоди в розмірі 849,33 грн.
та моральної шкоди в розмірі 666,67 грн.
5. Стягнути з відповідача 2, а саме
інспектора ДПС 1 взводу полку Дорожньої
Патрульної служби ДАІ, старшого
лейтенанта міліції Губи Петра
Петровича солідарно з іншими
відповідачами суму завданої
матеріальної шкоди в розмірі 849,33 грн.
та моральної шкоди в розмірі 666,67 грн.
6. Стягнути з відповідача 3, а саме
Корольовського відділу Державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції солідарно
з іншими відповідачами завдану
позивачу в результаті протиправних дій
матеріальну шкоду в розмірі 849,33 грн. та
моральну шкоду в розмірі 666,67 грн.
7. В іншій частині позовних вимог
Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 20.03.2014 р.