Справа № 813/1011/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2014 року
Справа № 813/1011/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Фостяка О.Я.
представника відповідача Слуцького
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«Ремпромбуд-Сервіс» до Державної
податкової інспекції у
Кам'янка-Бузькому районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
Приватне підприємство
«Ремпромбуд-Сервіс» (надалі - ПП
«Ремпромбуд-Сервіс») звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Кам'янка-Бузькому районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі - ДПІ
Кам'янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів
у Львівській області), в якому просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт
перевірки відповідача № 325/22-00/3310961 від
30.12.2013 року, на підставі якого винесено
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, оформлено з
порушенням вимог чинного
законодавства, а висновки, викладені в
цьому акті, не відповідають фактичним
обставинам фінансово-господарської
діяльності позивача. Зазначає, що
реальність правовідносин з ТзОВ «Конді
50» підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.
Також вказує, що в акті перевірки
податковим органом не наведено
будь-яких фактів щодо визнання
первинних документів, поданих
позивачем під час перевірки,
недійсними. З урахуванням викладеного,
вважає винесені оскаржувані
податкові-повідомлення-рішення
винесені з порушенням норм чинного
законодавства, а відтак, просить позов
задовольнити повністю.
Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснення надав аналогічні
викладеним у позовній заяві. Додатково
пояснив, що позивач здійснював
господарську діяльність з
контрагентом і в цей період ТзОВ «Конді
50» подавало податкову звітність,
перебувало на обліку у відповідних
податкових органах та на час
здійснення господарської діяльності
було зареєстроване як платник ПДВ з
видачею відповідного свідоцтва. У
зв'язку з цим вважає позовні вимоги
обґрунтованими та просить позов
задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
надав пояснення, аналогічні викладеним
у таких запереченнях, які зводяться до
наступного. Неможливість
підтвердження факту проведення
господарських операцій з ТзОВ «Конді
50» оскільки: 1) у контрагента позивача
відсутні трудові ресурси,
виробничо-складські приміщення та інше
майно, яке економічно необхідне для
здійснення постачання товару, що
свідчить про відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
господарської діяльності; 2) з
видаткових накладних, наданих
позивачем, неможливо ідентифікувати
осіб, які отримували товар за
договором; 3) під час перевірки
позивачем не надано документів, які б
підтверджували факт транспортування
товару, а саме товарно-транспортних
накладних. Вказує на те, що під час
проведення перевірки позивачем не
подано достатніх та належних доказів
на підтвердження реальності
господарських операцій з контрагентом.
У зв'язку з викладеним, просить суд
відмовити позивачеві у задоволенні
Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю, з
Державною податковою інспекцією у
Кам'янка-Бузькому районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області проводилася документальна
невиїзна перевірка ПП
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Конді 50» за період з 01.10.2012 року по
За результатами вказаної перевірки
30.12.2013 року було складено акт
№325/22-00/3310961.
Перевіркою ПП «Ремпромбуд-Сервіс»
встановлено порушення:
- п.198.2., п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200
Податкового кодексу України внаслідок
чого занижено суми податку на додану
вартість на 2 182, 66 грн., та завищено
залишок від'ємного значення на суму 12 628
- п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України внаслідок
чого завищено витрати в сумі 74 053,30 грн.,
і як результат занижено податок на
прибуток на загальну суму 15 551, 20 грн.
Як слідує з акта перевірки,
відповідачем встановлено неможливість
підтвердження факту проведення
господарських операцій позивача з ТзОВ
На підставі Акту перевірки, ДПІ у
Кам'янка-Бузькому районі ГУ Міндоходів
у Львівській області винесено
податкові повідомлення-рішення №
на загальну суму 39 228,79 гривень.
Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся до суду з вимогою про
Суд при вирішенні спору по суті
Щодо господарських взаємовідносин
позивача з ТзОВ «Конді 50» (код ЄДРПОУ -
38149196), суд зазначає наступне.
Між позивачем та ТзОВ «Конді 50» договір
купівлі-продажу фарби та грунтівки № 55
від 01.10.2012 року та договір
купівлі-продажу сталевих труб № 56 від
05.10.2012 року, відповідно до умов яких
продавець (ТзОВ «Конді 50»)
зобов'язується поставляти покупцю
(позивачу) товар, а покупець прийняти і
Відповідач обґрунтовує безтоварність
господарських операцій позивача з ТзОВ
«Коді 50» з посиланням на акт ДПІ у
Печерському районі м.Київа від 17.05.2013
року №1695/22-3/38149196 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ
«Конді 50» з питань дотримання
податкового та іншого законодавства за
період з 25.06.2012 року по 31.03.2013 року», яким
встановлено, що платник податків не
знаходиться за своїм
місцезнаходженням, а також встановлено
неможливість здійснення господарських
операцій з відповідною кількістю
товару та у відповідні строки з
урахуванням терміну його придатності,
що свідчить про відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій за період з 25.06.2012 року по
На підтвердження реальності
здійснення господарської операції
позивач надав копії таких документів:
копію договору купівлі-продажу № 55 від
01.10.2012 року, копію специфікації №1 до
договору купівлі-продажу № 55 від 01.10.2012
року, копію рахунку-фактури від 19.10.2012
року, копію видаткової накладної №
РН-10-1902 від 19.10.2012 року, копію договору
купівлі-продажу № 56 від 05.10.2012 року,
копію специфікації №1 до договору
купівлі-продажу № 56 від 05.10.2012 року,
копію рахунку-фактури від 22.10.2012 року,
копію видаткової накладної № РН-10-2209
від 22.10.2012, копію видаткової накладної
№ РН-10-2215.
На виконання умов договору № 55 від
01.10.2012 року та № 56 від 05.10.2012 року ПП
«Ремпромбуд-Сервіс» отримало
товарно-матеріальні цінності, а саме
ґрунтовку ХС-010, фарбу ХВ -785, трубу
сталеву 820х8, трубу сталеву 1020х10.
Оплата за отримані товари проведена
позивачем в повному обсязі, що
підтверджується випискою з
банківського рахунку.
Крім цього, позивачем надано наступні
копії документів, які підтверджують, що
ПП «Ремпромбуд-Сервіс» придбаний у ТОВ
«Конді 50» товар використало для
виконання будівельних робіт за
договором підряду № 01-Р-0562/2011 по об'єкту
«Нарощування 8-го ярусу золовідвалу №
3», а саме довідок про вартість
виконаних будівельних робіт форми №
КБ-3 від 26.10.2012 року, актів приймання
виконаних будівельних робіт форми №
КБ-2в від 26.10.2012 року, звіту про витрати
основних матеріалів у будівництві
форми М-29 за жовтень 2012 року, листа
Замовника № 112/2068 від 01.07.2013 року.
В підтвердження віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за період,
що перевірявся, позивач надав суду
податкові накладні від 19.10.2012 року та
22.10.2012 року, складені ТзОВ «Конді 50», що
не мають жодних недоліків та порядок їх
заповнення відповідає діючому
законодавству. Суми ПДВ за цими
податковими накладними включені
позивачем в податковий кредит
відповідного періоду та відповідають
даним податкової декларації по ПДВ.
Податкові накладні, отримані від ТзОВ
«Конді 50», внесені в реєстр податкових
накладних та задекларовані в
податковій звітності в відповідному
звітному періоді в складі інших
отриманих податкових накладних, що
сторонами не заперечується.
Крім того, в період здійснення
господарських операцій ТзОВ «Конді 50»,
було включене до ЄДРПОУ та було
платником податку на додану вартість.
Доказів відсутності статусу платника
податку на додану вартість у ТзОВ
«Конді 50» чи анулювання свідоцтва
платника податку на додану вартість у
ТзОВ «Конді 50» з боку відповідача
представлено не було.
Разом з цим, згідно з даними
витягів з ЄДРЮО та ФО директором і
особою уповноваженою на складання від
імені ТОВ «Конді 50» усіх документів на
той час був громадянин ОСОБА_3
Таким чином, суд дійшов висновку, що
надані позивачем докази в повній мірі
підтверджують факт здійснення
господарських операцій з ТзОВ «Конді
Згідно ч.1 ст.3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
Отже, в числі обов'язкових ознак
господарської діяльності в
відповідності до вищезазначених норм:
здійснення їх суб'єктами господарської
діяльності в сфері громадського
виробництва; скерованість на
виготовлення і реалізацію продукції,
виконання робіт або надання послуг;
результати цієї діяльності (продукція,
роботи, послуги), які мають вартісний
характер і ціновий вираз.
Згідно із статтею 1 Закону України від
16.07.1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Водночас, відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незвершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у
виробництві та/або поставці товарів
(послуг) для оподатковуваних операцій
у межах господарської діяльності
Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХІV, підставою для бухгалтерського
обліку господарської операції є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Виходячи з вимог вказаного вище Закону,
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 цього
Закону, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення «Про
документальне забезпечення запасів в
бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 05.06.1995 року № 168/704,
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Згідно з пп. 2.15
-2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документів обов'язкових реквізитів
та відповідність господарської
операції діючому законодавству,
логічна зв'язку показників.
Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним документам, встановленому
порядку приймання, зберігання та
витрачання грошових коштів,
товарно-матеріальних цінностей та
іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, юридичним або фізичним особам.
Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні. Виходячи з вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року № 996-ХІV, обґрунтування
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.
Таким чином, для надання первинним
документам юридичної сили і
доказовості, вони повинні бути
складені до вимог чинного
законодавства. Стаття 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року № 996-ХІV встановлює вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку. Згідно з положеннями цієї
статті, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, для надання первинним документам
юридичної сили і доказовості, вони
повинні відповідати вимогам чинного
законодавства України. При цьому,
фактичні витрати на послуги повинні
оформлятися відповідними документами,
які б підтверджували фактичне
виконання тієї чи іншої господарської
Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені ст.9
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV.
Із встановлених вище обставин суд
робить висновок, що надані позивачем
докази в повній мірі підтверджують
обставини щодо здійснення поставки
позивачу товару (робіт, послуг), а
відповідні первинні документи є тими
документами, на підставі яких ведеться
податковий та бухгалтерський облік
згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні».
Судом не беруться до уваги доводи
відповідача про неможливість
реального виконання укладених між
позивачем та ТзОВ «Конді 50» договорів
через відсутність за юридичною
адресою, відсутність технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів і транспортних засобів, як
доказ неможливості самостійно
здійснювати фінансово-господарську
діяльність, оскільки суб'єктам
господарювання не заборонено залучати
до здійснення фінансово-господарської
діяльності інші підприємства чи
підприємців на договірних засадах без
їх прийняття на роботу, орендувати
майно та транспортні засоби. В свою
чергу, відповідачем під час проведення
перевірки, вказана обставина не
досліджувалась та не відображена в
Суд враховує те, що відповідно до ст.67
Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (ч.1 ст.19 Конституції
Суд також звертає увагу і на те, що
платник податків, який через
покладений на нього законами обов'язок
щодо сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) вступає у
зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків,
якщо інше прямо не встановлено законом.
Також, слід враховувати і те, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне за собою
відповідну відповідальність та інші
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податків права на віднесення
відповідних витрат до валових та
сплачених ним у ціні товару
відповідних сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, якщо
останній виконав усі передбачені умови
щодо нього та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту. Крім того, на
думку суду, платник податку не повинен
нести відповідальність за невиконання
постачальником його зобов'язань зі
спати податку і в результаті чого
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. Такі вимоги стають
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності. Ця
позиція суду узгоджується із
постановою Верховного Суду України від
31.01.2011 року та рішенням Європейського
суду з прав людини у справі «Булвес» АД
проти Болгарії» від 22.01.2009 року (заява
№3991/03).
Таким чином, із урахуванням
встановлених обставин у справі та
доказів якими вони обґрунтовуються,
суд вважає, що висновки органу
державної податкової служби, викладені
в акті перевірки, не підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому, позивачем не допущені порушення
податкового законодавства в межах
Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що податкові
та підлягають скасуванню повністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно з вимогами ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
понесені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
винесені Державною податковою
інспекцією у Кам'янка-Бузькому районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 21.01.2014 року
Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«Ремпромбуд-Сервіс» сплачений судовий
збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві)
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 21
березня 2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.