Справа № 568/1801/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Прачук
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" березня 2014 р.
Справа № 568/1801/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Радивилівського
районного суду Рівненської області від
"10" лютого 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Радивилівському районі
Рівненської області про визнання
протиправними дій щодо відмови у
призначенні пенсії за віком,
зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Радивилівського районного суду
Рівненської області з позовом, в якому
просив визнати незаконною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Радивилівському районі
Рівненської області в частині відмови
про призначення та виплати пенсії за
віком, а також просив зобов'язати
відповідача прийняти необхідні
документи для призначення та
нарахування пенсії за віком та
призначити йому виплату пенсії за
віком починаючи з 27.08.2013 року. В
обґрунтування позову посилається на
те, що він має право на призначення
пенсії за віком. В 2003 році виїхав на
постійне місце проживання до
Сполучених Штатів Америки, де проживає
по даний час. 27.08.2013 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
призначення та виплату йому пенсії за
віком. Однак листом №2202/01 від 09.09.2013
року відповідач відмовив позивачу у
призначенні та виплати пенсії.

Постановою Радивилівського районного
суду Рівненської області від 10 лютого
2014 року відмовлено в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Радивилівському районі про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

З урахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС
України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд
апеляційної скарги здійснюється
судовою колегією за відсутності
позивача та представника відповідача,
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом позивач
народився та проживав на території
Україні з 1952 року по 2003 рік. Працював на
різних роботах як на території на
території України так і колишнього
СРСР, що підтверджується копією
трудової книжки та копіями трудових
договорів та архівними довідками. А
відтак відповідно до ст.26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" має
право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до закордонного паспорту
НОМЕР_1, виданого 04 червня 2002 року,
позивач є громадянином України та
термін дії паспорту продовжений до 04
червня 2022 року, так як він виїхав на
постійне місце проживання до США.

27.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
та виплату йому пенсії за віком. Листом
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Радивилівському районі
від 09.09.2013 року позивачу було
повідомлено, що правові підстави для
призначення йому пенсії за віком
відсутні.(а.с.12,13).

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з обгрунтованості та
правомірності рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Радивилівському районі щодо відмови
позивачу в призначенні пенсії за віком
з тих підстав, що зазначена позивачем у
заяві про виплату пенсії адреса не
віднесена до території
Радивилівського району Рівненської
області.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України
право громадян на соціальний захист
конкретизоване у Законі України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Законі України "Про
пенсійне забезпечення", якими
встановлено порядок нарахування та
виплати пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. Іноземні
громадяни та особи без громадянства,
які проживають в Україні, мають право
на пенсію на рівні з громадянами
України на умовах, передбачених
законодавством або міжнародними
угодами.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають: громадяни України, які
застраховані згідно із цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж.

Статтею 44 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що заява про
призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", заява про призначення
пенсії непрацюючим громадянам і членам
їх сімей подається заявником особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем, проживання
(реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

У п.7 Порядку встановлено, що до заяви
про призначення пенсії за віком
додаються, зокрема, документи про місце
проживання (реєстрації) заявника.

Згідно п.16 Порядку особа, яка
звертається за пенсією (незалежно від
виду пенсі), повинна пред'явити паспорт
(або інший документ, що засвідчує цю
особу), місце її проживання (реєстрації)
та вік.

За приписами п.29 Порядку за документ, що
засвідчує місце проживання особи,
приймаються: паспорт або довідка
уповноважених органів з місця
проживання (реєстрації), у тому числі
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про
громадянство України" документами, що
підтверджують громадянство України є:
паспорт громадянина України, свідоцтво
про належність до громадянства
України, паспорт громадянина України
для виїзду за кордон, тимчасове
посвідчення громадянина України,
проїзний документ дитини,
дипломатичний паспорт, службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідчення
особи на повернення в Україну.

Позивач є громадянином України і у
відповідності до ч.1 ст.26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за наявності
відповідного страхового стажу набув
право на отримання пенсії за віком.

Як встановлено ч.2 ст.2 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не може бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставами для їх
обмеження.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про безпідставність відмови
відповідача у реалізації
конституційного права позивача на
пенсійне забезпечення та призначенні
йому пенсії за віком.

Відповідно до положень ст.2 Закону
України "Про громадянство України" якщо
громадянин України набув громадянство
(підданство) іншої держави або держав,
то у правових відносинах з Україною він
визнається лише громадянином України.

Як встановлено ст.24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Виходячи із правової та соціальної
природи пенсії право громадянина на
призначення йому пенсії не може
пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до ст.198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати їх та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню з прийняттям нової про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Радивилівського районного
суду Рівненської області від "10" лютого
2014 р. скасувати та прийняти нову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Радивилівському районі Рівненської
області, якими відмовлено в
призначенні пенсії за віком ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Радивилівському районі
Рівненської області призначити та
виплачувати пенсію ОСОБА_3 за віком,
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 27.08.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 68,82 грн.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - представнику позивача: ОСОБА_4
АДРЕСА_1, 35500

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в Радивилівському районі
Рівненської області вул. Почаївська,
28,м. Радивилів,Рівненська область,35500

- ,