Справа № 2а-7541/12/2070
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 березня 2014 року м.
Київ В/800/1159/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Голяшкіна О.В.,

Зайця В.С.,

Мироненка О.В.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши заяву Харківської митниці
Міндоходів

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 03 грудня 2013 року у справі
№2а-7541/12/2070 (касаційне провадження
К/800/13150/13)

за позовом приватного
підприємства "Чайка"

до Харківської обласної
митниці Державної митної служби
України,

Головного управління Державної
казначейської служби України

в Харківській області,

Управління Державної казначейської
служби України у м.Харкові

про визнання бездіяльності
протиправною, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2012 року приватне підприємство
"Чайка" звернулося до суду з позовом до
Харківської обласної митниці
Державної митної служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області, Управління
Державної казначейської служби
України у м. Харкові, в якому, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просило визнати протиправною
бездіяльність Харківської обласної
митниці щодо повернення помилково
сплачених ПП "ЧАЙКА" до бюджету коштів,
а саме: помилково сплачених за ВМД №
807070001/2011/131394 від 02.11.2011 р., ВМД
№807100000/2012/409773 від 23.03.2012 р., ВМД №
807100001/2012/121769 від 14.05.2012 р. і ВМД
№807100001/2012/123304 від 31.07.2012 р. мита на
товари, що ввозяться на територію
України суб'єктами підприємницької
діяльності, в сумі 200064,39 грн. та ПДВ з
товарів, увезених на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності,
в сумі 655595,65 грн.; стягнути з Державного
бюджету України на користь ПП "ЧАЙКА"
сплачене позивачем мито на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності,
у розмірі 200064,39 грн. та ПДВ з товарів,
увезених на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності,
у розмірі 655595,65 грн..

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03 грудня 2013 року у справі
№2а-7541/12/2070 (касаційне провадження
К/800/13150/13) постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
касаційного суду, Харківська митниця
Міндоходів подала заяву про її
перегляд Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в
спірних правовідносинах судом
неоднаково застосовані положення
пункту "о" частини 1 статті 19 Закону
України від 05.02.1992 р. № 2097-ХІІ "Про
Єдиний митний тариф", пункту 7
підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні
положення Податкового кодексу
України», Порядку здійснення митного
контролю й митного оформлення товарів
із застосуванням вантажної митної
декларації, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.04.2005 року №314, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах. В якості
прикладів приводить правову позицію
колегії суддів, викладену в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 23 серпня 2012 року касаційне
провадження К/9991/33537/12, ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 30
травня 2013 року касаційне провадження
К-31455/10, постанові Верховного Суду
України від 12 листопада 2013 року у
справі №21-291а13.

Згідно статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за правилами статей 239-2 та
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про судову практику застосування
статей 235 - 240 Кодексу адміністративного
судочинства України» від 13.12.2010 року N2
(із наступними змінами та
доповненнями), під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права необхідно
розуміти, зокрема:

- різне тлумачення змісту і
сутності правових норм, на підставі
якого зроблено висновок про різний
зміст суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

- різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

- різне визначення предмета
регулювання правових норм, зокрема
застосування різних правових норм для
регулювання одних і тих самих відносин
або поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

- різне застосування правил
аналогії права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

В основу правової позиції колегії
суддів у справі №2а-7541/12/2070 (касаційне
провадження К/800/13150/13) покладена думка,
що відповідно до Порядку подання
документів, які підтверджують право
суб'єктів підприємницької діяльності
на користування встановленими
законодавством податковими пільгами
під час митного оформлення товарів,
визначеного наказом Державної митної
служби України від 22.06.2006р. №514,
позивачем до митного органу були
надані Свідоцтво про внесення суб'єкта
видавничої справи до Державного
реєстру видавців, виготовників і
розповсюджувачів видавничої продукції
і лист Міністерства економічного
розвитку України, який містить
інформацію про те, що імпортований
товар не виробляється в України. Доводи
митного органу, що лист Міністерства
промислової політики України не може
бути належним доказом в підтвердження
того, що імпортований товар не
виробляється в Україні, є
неправомірними.

Натомість в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 23
серпня 2012 року (касаційне провадження
К/9991/33537/12) суд виходив з того, що
суб'єктом господарювання сплачений
митний платіж не внаслідок
неправильного визначення митної
вартості товару, а внаслідок відмови
від використання при митному
оформленні товару тарифної
преференції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 30 травня 2013 року (касаційне
провадження К-31455/10) судом касаційної
інстанції наголошено, що застосування
преференції та повернення сплачених
сум по ввізному миту та ПДВ при
проведені митного оформлення є не
можливим, оскільки товар за кодом
УКТЗЕД 8440 10 30 00 відсутній у переліку
визначеному Законом України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо державної підтримки
книговидавничої справи в України".

З огляду на викладене, наведені
заявником приклади застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин не
відповідають вимогам вищезазначених
норм, оскільки відсутня обов'язкова
одночасна наявність таких складових як
тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин).

Крім того, згідно пункту 5 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13 грудня 2010 року2 «Про
судову практику застосування статей 235
- 240 Кодексу адміністративного
судочинства України» (із наступними
змінами і доповненнями), щодо судових
рішень, на які робиться посилання для
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, то цими рішеннями можуть бути
рішення таких касаційних судів
(інстанцій): Вищого адміністративного
суду України, Вищого господарського
суду України, Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України як касаційної
(третьої) інстанції, Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України як касаційної (третьої)
інстанції, а також рішення апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом України від 22
лютого 2007 року N 697-V "Про внесення змін
до Закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ". Зазначений
перелік таких судових рішень є
вичерпним.

Посилання Харківської митниці
Міндоходів на постанову Верховного
Суду України від 12 листопада 2013 року у
справі №21-291а13 як на підставу для
допуску справи до провадження у
Верховному Суді України не відповідає
вказаним вище вимогам.

За вказаних обставин підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Харківській митниці
Міндоходів в задоволенні заяви про
допуск справи за позовом приватного
підприємства "Чайка" до Харківської
обласної митниці Державної митної
служби України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області,
Управління Державної казначейської
служби України у м.Харкові про визнання
бездіяльності протиправною до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
грудня 2013 року у справі №2а-7541/12/2070
(касаційне провадження К/800/13150/13).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: