Справа № 2а-12010/09/1570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/38947/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 03.06.2011

у справі № 2а-12010/09/1570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія АСК"

до Державної податкової інспекції
у Малиновському районі м. Одеси

про визнання неправомірним та
скасування рішення про застосування

штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Компанія АСК"
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 27.10.2008.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 10.08.2010 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2011
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10.08.2010
скасовано прийнято нове рішення, яким
позовні вимоги задоволено визнано
неправомірним та скасовано рішення
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси №
від 27.10.2008.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, Вищий адміністративний
суд України вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведена
перевірка господарської одиниці - залу
гральних автоматів, що належать
позивачу з питань контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності та складено акт
№0420/15/32/23/31094811 від 14.10.2008.

За результатами перевірки
відповідачем прийняте рішення №
від 27.10.2008, яким застосовано до позивача
штрафні (фінансові) санкції на суму 5780
грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 1 ст. 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", в залі гральних автоматів 17
незареєстрованих в органах Державної
податкової служби, неопломбованих у
встановленому порядку та не
переведених у фіскальний режим роботи
реєстраторів розрахункових операцій
(гральних автоматів), через які
проводились розрахункові операції з
надання послуг у сфері грального
бізнесу, і які на момент перевірки
перебували у робочому стані.

Пунктом 6 додатка до постанови Кабінету
Міністрів України N 121 від 07.02.2001 „Про
терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій"
встановлено термін переведення
суб'єктів господарювання залежно від
форм та умов їх діяльності на
розрахунки із застосуванням РРО.

Для суб'єктів підприємницької
діяльності, які працювали у сфері
грального бізнесу із використанням
гральних автоматів, було встановлено
термін до 31.12.2006.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" на території України
дозволяється реалізовувати та
застосовувати лише ті РРО вітчизняного
та іноземного виробництва, які
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
та конструкція і програмне
забезпечення яких відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови N 121 обов'язок
забезпечити організацію розроблення
автоматів з продажу товарів (послуг),
які відповідатимуть зазначеним
вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють,
покладено на Міністерство промислової
політики.

Комп'ютерно-касову систему „Фіскал",
яка призначена для фіскалізації
гральних автоматів, автоматизації
збору, обліку і контролю даних про
функціонування залів гральних
автоматів включено до Державного
реєстру наказом Державної податкової
адміністрації України N 430 від 01.07.2008
„Про затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції".

Таким чином, до вказаної дати у
суб'єктів господарювання була відсутня
об'єктивна можливість дотримання вимог
Закону N 265/95-ВР у частині використання
гральних автоматів, які переведені у
фіскальний режим роботи.

Притягнення суб'єктів господарювання
до відповідальності за використання
гральних автоматів, у яких не
реалізовані фіскальні функції, можливе
з моменту включення до Державного
реєстру комп'ютерно-касової системи
„Фіскал", тобто з 01.07.2008.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, відповідачем проведено
перевірку 14.10.2008, тобто після дати
реєстрації комп'ютерно-касової системи
„Фіскал".

Судом першої інстанції встановлено, що
виробником системи „Фіскал"
підтверджена можливість підключення
її до будь яких видів ігрових
автоматів.

Таким чином, суб'єкти господарювання
зобов'язані використовувати у своїй
діяльності гральні автомати, оснащені
комп'ютерно-касовою системою „Фіскал",
і не повинні вводити в експлуатацію ті
гральні автомати, що не забезпечують
можливість застосування цієї системи.

Зазначене судом апеляційної інстанції
при постановленні оскаржуваного
судового рішення взято до уваги не
було, що призвело до безпідставного
скасування рішення суду першої
інстанції.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.03.2011 у
справі № 2-а-12010/09/1570 слід задовольнити,
постанову суду апеляційної інстанції
скасувати, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
10.08.2010 залишити без змін.

Керуючись ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2011 у
справі № 2-а-12010/09/1570 скасувати.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10.08.2010 у
справі № 2-а-12010/09/1570 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко