Справа № 808/8689/13-а
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 808/8689/13-а

27 лютого 2014 року 14год. 33хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Дуляницької С.М., за
участю секретаря судового засідання
Батечко М.Д. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Шпаченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Мелітопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
07.08.2013р - ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
по тексту постанови - позивач)
звернулася до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі по тексту постанови -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
07.08.2013 № про застосування
фінансових санкцій на загальну суму
14926,70 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що спірне
податкове повідомлення-рішення
суперечить приписам частини 3 статті 2
КАС України, оскільки за відсутності
визначених законом підстав покладає на
платника податків додатковий обов'язок
по сплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.
Так, позивач посилається на
безпідставність висновків
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про порушення платником
податків пункту 12 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив та вказав, що позивач не
забезпечив ведення у встановленому
порядку обліку товарних запасів, в
реалізації знаходилися алкогольні
напої, що не відображені в обліку (у
позивача відсутні документи на
придбання таких товарів). Вважає
прийняте податкове
повідомлення-рішення правомірним,
просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали та
з'ясувавши всі обставини
адміністративної справи, які мають
юридичне значення для розгляду та
вирішення спору по суті, дослідивши
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд зазначає таке.

На підставі направлень від 12.07.2013 №661, 662
та наказу від 12.07.2013 №271 фахівцями
податкового органу проведено
перевірку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, за результатами якої складено
акт фактичної перевірки від 17.07.2013 (далі
іменується - Акт перевірки) (а.с. 10-11 том
1).

Перевіркою встановлено порушення
платником податків пункту 12 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР
(далі іменується - Закон України
№265/95-ВР) в частині порушення ведення
обліку товарних запасів за місцем їх
реалізації, а саме встановлено
надлишки товарних запасів на суму 7463,35
грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення форми "С" від
07.08.2013 №, яким до платника
податків застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 14926,70 грн.
(а.с. 12, 13 том 1).

За результатами адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення від 07.08.2013 №
залишене без змін, а скарги позивача -
без задоволення (а.с.14-18).

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, а також суджень,
відображених контролюючим органом в
Акті перевірки від 17.07.2013, на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 КАС України, яка визначає, що у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 12 статті 3 Закону
України №265/95-ВР, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно із ст. 6 Закону України №265/95-ВР,
облік товарних запасів фізичною особою
- підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що фізичні
особи-підприємці, які перебувають на
загальній системі оподаткування,
відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та
статті 6 Закону № 265/95-ВР зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV
(далі іменується - Закон України №996-XIV)
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України №996-XIV
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 2 Наказу
Міністерства фінансів України "Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" від 24.05.1995 №88
(далі іменується - Положення №88),
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.2 Положення №88 встановлено, що
первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі
первинні документи).

Судом встановлено, що позивач
придбавав у контрагентів алкогольні
напої, що підтверджується видатковими
накладними: від 23.05.2013 № РН-3004699, від
31.05.2013 № 3004984, від 31.05.2013 №РН-3004979, від
31.05.2013 № РН-3004983, від 01.06.2013 № МЛ-27397, від
04.06.2013 № РН-3005122, від 04.06.2013 №17268/17077, від
05.06.2013 № 17465/17309, від 05.06.2013 №9645, від 07.06.2013
№9918, від 07.06.2013 №9917, від 08.06.2013 № МЛ13-28679,
від 10.06.2013 №РН-42-016831, від 10.06.2013 №МеМ-076241,
від 12.06.2013 №МД015892, від 12.06.2013 №МД015893, від
14.06.2013 №8987, від 15.06.2013 №М-0166, від 21.06.2013
№9442, від 26.06.2013 №МД017469, від 28.06.2013
№РН-42-019257, від 15.06.2013 №М-0225, від 06.06.2013
№МеМ-074360, від 23.05.2013 № РН-3004700, від 31.05.2013
№ РН-3004981, від 31.05.2013 № РН-3004982, від 31.05.2013
№ РН-3004980, від 04.06.2013 № РН-3005126, від 04.06.2013
№ 17270/17078, від 05.06.2013 № 9644, від 05.06.2013 №
МЛ13-27869, від 06.06.2013 № МеМ-074359, від 07.06.2013 №
РН-3005324, від 08.06.2013 № МЛ13-28568, від 08.06.2013 №
МЛ13-28619, від 10.06.2013 № РН-42-016828, від 11.06.2013
№ МЛ13-29058, від 12.06.2013 № МД015891, від 14.06.2013
№ 8985, від 14.06.2013 № 8956, від 15.06.2013 № М-0135,
від 21.06.2013 № РН-42-018364, від 27.06.2013 № 9789, від
28.06.2013 № РН-342-019258, від 05.07.2013 № РН-3006495,
від 05.07.2013 № РН-3006483, від 06.07.2013 № МЛ0000564,
від 06.07.2013 № МЛ000015727, від 16.07.2013 № РН-3006844,
від 05.07.2013 № РН-3006485, від 05.07.2013 № РН-3006484,
від 06.07.2013 № МЛ0000562, від 12.07.2013 № 10689
(а.с.38-48, 52-74, 97-157, 166-203 том 1, а.с.12-13 том 2).
Зазначені накладні надані позивачем до
податкового органу на його вимогу
(а.с.164-165 том 1)

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового
кодексу України, фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів та витрат,
яку ведуть фізичні особи - підприємці,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять професійну діяльність, та
Порядок її ведення затверджені наказом
ДПА України від 24.12.2010 №1025. Зазначений
наказ набрав чинності з 21.01.2011 та діяв в
період здійснення перевірки позивача.

Зазначеним Порядком передбачено, що
ведення Книги здійснюється наступним
чином: у графі 1 вказується дата
заповнення (пп. 3.1). У графах 2 та 11
відображається сума нереалізованих
товарних запасів, сировини, матеріалів
тощо на початок та на кінець звітного
податкового періоду (року), яка
заводиться в грошовій формі, виходячи
із ціни їх придбання (пп. 3.2). У графі 3
щоденно відображається фактично
отримана сума доходу від здійснення
діяльності із сумарним підсумком за
місяць, квартал, рік. У разі
необхідності реєстрації нової Книги
протягом звітного року записи в ній
продовжуються наростаючим підсумком, а
попередня Книга залишається у
самозайнятої особи (пп. 3.3). До графи 4
записуються реквізити документа, який
підтверджує понесені витрати,
пов'язані з придбанням
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт та наданням послуг
(номер, дата і назва документа).
Документами, які підтверджують
витрати, можуть бути, зокрема,
товарно-транспортна та/або податкова
накладна, платіжне доручення,
фіскальний чек, акт закупки (виконаних
робіт, наданих послуг) та інші
розрахункові документи (пп. 3.4). У графі 5
відображається загальна вартість
придбаних товарно-матеріальних
цінностей (пп. 3.5). у графі 6
відображається сума витрат, яка
безпосередньо пов'язана з отриманням
доходу (пп. 3.6). У графі 9 відображаються
витрати на оплату праці та нарахування
на заробітну плату, понесені у звітному
місяці (пп. 3.8). У графі 10 відображаються
фактично понесені інші витрати,
безпосередньо пов'язані з одержанням
доходу, які не зазначені у графах 6 та 9,
включаючи вартість оплачених
виконаних робіт та наданих послуг (пп.
3.9). Графа 12 розраховується як різниця
між доходом від здійснення діяльності
та документально підтвердженими
витратами, пов'язаними із отриманням
доходу (пп. 3.10).

Суд зазначає, що позивач не перебуває
на спрощеній системі оподаткування,
тому повинен мати підтверджуючі
документи щодо походження товару, який
нею реалізується та вести облік
товарних запасів.

Відповідно до вимог статті 20 Закону
України №265/95-ВР до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Зазначена
норма чітко визначає, що така санкція
застосовується лише в разі реалізації
не облікованих товарів.

Перевіркою встановлено надлишок ТМЦ в
магазині позивача на загальну суму 7463,35
грн.

Судом, на підставі наданих позивачем
копій видаткових накладних, копій
книги обліку доходів і витрат (а.с.90-96)
встановлено, що позивачем в книзі
обліку доходів і витрат відображалися
реквізити документів, які
підтверджують понесені витрати,
пов'язані з придбанням
товарно-матеріальних цінностей (номер,
дата і назва документа), відображалася
загальна вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей, тобто,
позивачем в повній мірі відображено
вищезазначені ТМЦ, а також у позивача
наявні всі первинні документи щодо
придбання товару.

Щодо покликань відповідача на
реалізацію окремих одиниць товару, що
відображено у відомості про результати
контролю за повнотою оприбуткування,
реалізації та фактичні залишки запасів
(товарно-матеріальних цінностей)
(а.с.204-207 том 1) суд зазначає, що згідно
Z-звітів (а.с.14 том 2) позивачем
реалізовувався інший товар, ніж
зазначає відповідач. Так, згідно
зазначеної відомості, позивач 03.07.2013
реалізував 1 пляшку горілки "Хлібний
дар" житня 1л., водночас із Z-звіту за
03.07.2013 вбачається, що такої реалізації
не відбулося (реалізована горілка
"Хлібний дар" класична, 1л.). В Z-звіті за
16.07.2013 також відсутня інформація щодо
реалізації позивачем горілки "Немирів
медова з перцем" 1л., "Немирів класік" 1л.,
"Немирів Березова" 1л., як про це вказує
відповідач у відомості.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеному, відповідач не
обґрунтував правомірності
застосування до позивача штрафних
санкцій та правильності визначення їх
розміру.

Враховуючи викладене вище, суд
доходить висновку про відсутність
правових підстав для застосування щодо
платника податків штрафних
(фінансових) санкцій, а відтак, спірне
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

За приписами частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
07.08.2013 № .

Присудити на користь позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
172,60 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М.Дуляницька