Справа № 818/541/14
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.
Справа №818/541/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді - Кунець
О.М.

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Сумської митниці Міндоходів до
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції,
Начальника відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції П’ятниця С.М. про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Сумська митниця Міндоходів (далі -
позивач) звернулась до суду з позовною
заявою до Відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції (далі - 1-й відповідач, ВДВС
СМУЮ), Начальника ВДВС Сумського МУЮ
П’ятниці С.М (далі -2-й відповіжач) в
якому просить суд:

- зобов'язати 1 відповідача вчинити дії
щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом -
постановою Ковпаківського районного
суду міста Суми від 30.10.2012 року у справі
№ 1806/12182/12;

- визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця ВДВС
СМУЮ про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого документа ВП №
40361266 від 16.10.2013 р.;

- визнати незаконними дії начальника
ВДВС СМУЮ П’ятниці С.М. щодо не
скасування постанови державного
виконавця від 16.10.2013 р. ВП №40361266, яке
суперечить закону та не зобов'язання
державного виконавця відкрити
виконавче провадження за пред'явленим
виконавчим документом.

В обґрунтування позову зазначив, що
18.03.2013 р. Сумською митницею до ВДВС СМУЮ
було подано заяву про направлення
виконавчого документа для здійснення
примусового виконання, за результатами
розгляду якої старшим державним
виконавцем ВДВС СМУЮ Гурою Д.В.
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
11.02.2013 р. ВП № 36772850.

Зазначена постанова була оскаржена
Сумською митницею до Сумського
окружного адміністративного суду.
Судом було прийнято постанову від
22.07.2013 р., якою визнано протиправною та
скасовано постанову ВДВС СМУЮ від
11.02.2013 р. ВП №36772850. За результатами
апеляційного оскарження постанови
Сумського окружного адміністративного
суду від 22.07.2013 р. у справі № 818/6106/13-а
Харківським апеляційним
адміністративним судом прийнято
рішення, яким апеляційну скаргу ВДВС
СМУЮ залишено без задоволення, а
постанову суду від 22.07.2013р. - без змін.

14.10.2013 року позивачем було вдруге
пред"яявлено до виконання постанову
Ковпаківського районного суду міста
Суми від 30.10.2012 року по справі № 1806/12182/12
до ВДВС СМУЮ.

Однак, 04.12.2013 року на адресу Сумської
митниці Міндоходів знову надійшла
постанова державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови Ковпаківського районного
суду міста Суми від 30.10.2012 р. у справі
№1806/12182/12. При цьому, державним
виконавцем зазначено вже інші підстави
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

В даному випадку державним виконавцем
було зазначено про відсутність
ідентифікаційного номеру боржника.

З метою досудового врегулювання даного
спору, позивачем направлено до
начальника ВДВС СМУЮ скаргу на дії
державного виконавця від 11.12.2013 р. №
7.1/1.1-06/4214, в якій зазначалось про те, що
попередню постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
11.02.2013 р. ВП № 40361266 вже було визнано в
судовому порядку протиправною та
скасованою.

07.02.2014 р. на адресу позивача надійшла
постанова начальника ВДВС СМУЮ від
23.12.2013р. про перевірку виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови Ковпаківського районного
суду міста Суми у справі № 1806/12182/12 за
результатами якої відмовлено в
задоволенні вимог Сумської митниці
Міндоходів щодо скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 40361266 від 16.10.2013 року та
в задоволенні вимог щодо відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом - постановою Ковпаківського
районного суду міста Суми у справі №
1806/12182/12.

При цьому, обгрунтовуючи позовні
вимоги в частині визнання
протиправною та скасування постанови
державного виконавця ВП №40361266 від
16.10.2013 року, позивач просить суд
врахувати, що відповідно до частини 2
статті 19 Закону України "Про виконавче
провадження" у заяві про відкриття
виконавчого провадження стягувач в п
р а в і зазначити відомості, що
ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника.

Виходячи з цього, позивач стверджує, що
зазначення таких відомостей, як
ідентифікаційний номер боржника, є
правом стягувача, а не обов'язком.

Крім того, згідно підпункту "ґ" пункту 3.3
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№512/5 реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серія і
номер паспорта можуть не зазначатися в
постановах у справах про
адміністративні правопорушення, які
виносяться на місці вчинення
правопорушення або без участі особи.

Також, позивач просить суд врахувати,
що при винесенні вищезазначеного
виконавчого документу - постанови
Ковпаківського районного суду міста
Суми від 30.10.2012 р. у справі № 1806/12182/12,
суду не були відомі дані щодо
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника, а тому суд, приймаючи
судові рішення у справах про порушення
митних правил, також не несе
законодавчо встановлений обов'язок
щодо зазначення таких номерів у своїх
постановах.

Окрім цього, позивач зазначає, що
відповідно до статті 283 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Тобто, Кодекс України про
адміністративні правопорушення не
містить вимог стосовно обов'язковості
зазначення в постанові про
адміністративне правопорушення
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків особи, щодо
якої розглядається справа.

Отже, на переконання позивача, поданий
до ВДВС СМУЮ виконавчий документ -
постанова Ковпаківського районного
суду міста Суми у справі від 30.10.2012 р. у
справі №1806/12182/12 року щодо притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, не містить невідповідностей
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а тому підлягає
виконанню державною виконавчою
службою.

Зважаючи на викладене, позивач вважає,
що постанова від 16.10.2013 року ВП № 40361266
про відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа і відкритті
виконавчого провадження, винесена
головним державним виконавцем ВДВС
СМУЮ Гурою Д.В., є необґрунтованою та
протиправною, а дії начальника відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції П’ятниці
С.М. щодо відмови у скасуванні
незаконної постанови державного
виконавця від 16.10.2013 р. ВП №40361266 -
незаконними.

Позивачем подано клопотання про
розгляд справи за його відсутності
(а.с. 48).

Від представників відповідачив також
надійшло клопотання про розгляд справи
без їх участі, позовні вимоги не
визнають та просять відмовити у їх
задоволенні (а.с.51-60).

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст.
41 Кодексу адміністративного
судочинства України під час судового
розгляду справи в судовому засіданні
забезпечується повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, крім випадків неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи у разі, якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження).

Таким чином, фіксування судового
засідання по справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.03.2013 р. Сумською
митницею до ВДВС СМУЮ було подано заяву
про направлення виконавчого документа
для здійснення примусового виконання,
за результатами розгляду якої старшим
державним виконавцем ВДВС СМУЮ Гурою
Д.В. винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
11.02.2013 р. ВП № 36772850.

Зазначена постанова була оскаржена
Сумською митницею до Сумського
окружного адміністративного суду.

22.07.2013 р. Сумським окружним
адміністративним судом прийнято
постанову, якою визнано протиправною
та скасовано постанову ВДВС СМУЮ від
11.02.2013р. ВП №36772850 (а.с. 25-27).

За результатами апеляційного
оскарження постанови Сумського
окружного адміністративного суду від
22.07.2013 р. по справі №818/6106/13-а
Харківським апеляційним
адміністративним судом прийнято
рішення, яким апеляційну скаргу ВДВС
СМУЮ залишено без задоволення, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду - без змін.

14.10.2013 року постанову Ковпаківського
районного суду міста Суми від 30.10.2012
року по справі № 1806/12182/12 позивачем
повторно направлено до ВДВС СМУЮ.

16.10.2013 р. ВП №40361266 головним державним
виконавцем ВДВС СМУЮ Гурою Д.В.
прийнято постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання постанови
Ковпаківського районного суду міста
Суми № 1806/12182/12 від 30.10.2012 р. про
стягнення з ОСОБА_3 вартості товару,
загальною вартістю 70719,99 грн.

Позивач, не погодившись зі змістом
зазначеної постанови, направив до
начальника ВДВС СМУЮ скаргу на дії
державного виконавця (а.с. 18-22).

Постановою начальника ВДВС СМУЮ від
23.12.2013 р. відмовлено в задоволенні вимог
Сумської митниці Міндоходів щодо
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№ 40361266 від 16.10.2013 року та в задоволенні
вимог щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом -
постановою Ковпаківського районного
суду міста Суми у справі № 1806/12182/12 (а.с.
16-17).

Проаналізувавши обставини даної
справи, суд дійшов висновку, що вимоги
позивача в частині скасування
постанови державного виконавця ВДВС
СМУЮ від 16.10.2013р. ВП №40361266 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
крім іншого зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Зі змісту оскаржуваної постанови
встановлено, що підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження
стала відсутність ідентифікаційного
номеру боржника, чим недотримано
вимоги ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження" у зв'язку з чим,
державний виконавець, керуючись п. 6 ч. 1
ст. 26 Закону України "Про виконавче
провадження", відмовив у відкритті
виконавчого провадження.

Проте, суд не погоджується із такими
доводами відповідача, виходячи з
наступного.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче
провадження" визначені вимоги до
виконавчого документа. При цьому
пунктами 1, 2, 4, 5, 6 ч.1,2 зазначеної статті
визначені обов'язкові вимоги до
виконавчого документа.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 18 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що у виконавчому
документі повинні міститися дані, які
ідентифікують особу боржника та
стягувача, зокрема, повне найменування
(для юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

При цьому, суд бере до уваги посилання
позивача на те, що при винесенні
постанови Сумській митниці не були
відомі дані щодо індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника, а
тому позивач, приймаючи постанову по
справі про порушення митних правил, не
мав законодавчо встановленого
обов'язку зазначати такий номер у
постанові.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17
Закону України "Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом. Відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою зокрема і постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до статей 18, 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення. У
виконавчому документі зазначається,
зокрема, індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника з а
н а я в н о с т і .

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону
України "Про виконавче провадження" у
заяві про відкриття виконавчого
провадження стягувач в п р а в і
зазначити відомості, що ідентифікують
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню рішення, а також шляхи
отримання ним коштів, стягнутих з
боржника.

Тобто, даною статтею встановлено саме
право стягувача зазначати
ідентифікаційний номер боржника, але
не обов'язок. Посилання державного
виконавця на відсутність у виконавчому
документі ідентифікаційного номеру
боржника не може бути правовою
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що
оскаржувана постанова, прийнята з
порушенням вимог ст. ст. 18,19 Закону
України "Про виконавче провадження ", а
тому є протиправною та такою, що
підлягає скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо зобов'язання відповідача
вчинити дії щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом -
постановою Ковпаківського районного
суду міста Суми від 30.10.2012 року у справі
№ 1806/12182/12, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
напису є виключною компетенцією
державного виконавця, а тому позовні
вимоги, щодо зобов'язання ВДВС СМУЮ
вчинити дії щодо відкриття
виконавчого провадження за
виконавчим документом - постановою
Сумської митниці від 16.10.2013 р. ВП №40361266
задоволенню не підлягають.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, щодо визнання незаконними дій
начальника ВДВС СМУЮ П’ятниці С.М. щодо
не скасування постанови державного
виконавця від 16.10.2013 р. ВП №40361266, яке
суперечить закону та не зобов'язання
державного виконавця відкрити
виконавче провадження за пред'явленим
виконавчим документом, суд виходить з
наступного.

Питання захисту прав стягувача,
боржника та інших осіб у виконавчому
провадженні вергульовано главою 9
Закону Українир "Про виконавче
провадження".

Так, відповідно до ст.82 Закону рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб ДВС
можуть бути оскаржені стягувачем та
іншими учасниками виконавчого
провадження (крім боржника) до
начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня або до
суду.

Отже, у разі незгоди з рішенням
державного виконавця, стягувач має
право оскаржити його або до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець
або до суду. Обравши процедуру
оскарження дій, рішення державного
виконавця до начальника відділу ДВС
позивач вжив фактично заходи щодо
адміністративного оскарження рішення
державного виконавця, що вважається
процедурою досудового врегулювання
спору.

Відповідно до ч.2 ст. 83 вище зазначеного
Закону України начальник відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час
виконання рішень м а є п р а в о у
разі, якщо вони суперечать вимогам
закону, своєю постановою скасувати
постанову або інший процесуальний
документ (або їх частину), винесені у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, визнати недійсним
складений державним виконавцем акт,
зобов'язати державного виконавця
провести виконавчі дії в порядку,
встановленому цим Законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що сама по собі постанова від
23.12.2013р. (а.с.16), яка прийнята начальником
ВДВС Сумського МУЮ П’ятницею С.М. за
наслідками розгляду скарги Сумської
митниці, та відповідно, дії 2-го
відповідача щодо не скасування
постанови державного виконавця від
16.10.2013 р. та не зобов'язання державного
виконавця відкрити виконавче
провадження за пред'явленим виконавчим
документом, не може бути оскаржена у
судовому порядку, оскільки позивач, в
силу ст.82 Закону України "Про виконавче
провадження", у разі незгоди з
постановою державного виконавця,
наділений правом на оскарження даного
рішення безпосередньо до суду. Отже,
суд вважає, що належним способом
захисту права є саме скасування
оскаржуваної постанови державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого документа від
16.10.2013р. №40361266.

З урахуваням викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо визнання незаконними дій
начальника ВДВС СМУЮ П’ятниці С.М. не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сумської
митниці Міндоходів до Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції,
Начальника відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції П’ятниці С.М. про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії -задовольнити
частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
про відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого документа ВП № 40361266 від
16.10.2013 р.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя
О.М. Кунець