Справа № 2а-9209/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 р.
Справа № 3784/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника апелянта:
Шевчука І.З.

та позивача:
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківської районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року у справі за позовом Суб`єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у Шевченківської районі м.
Львова про скасування податкових
повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В
И Л А:

17.08.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.05.2011 року за
№/0/12884, №/0/12886 та від 20.07.2011
року за №/18102.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскільки вона включила до складу своїх
доходів лише кошти отримані в якості
винагороди, безпідставним є висновок
відповідача про включення до виручки
решти коштів, які поступили на
виконання договорів транспортної
експедиції, за виключенням плати
експедитора (винагороди). Також
зазначає про те, що не повинна
сплачувати штраф за неподання
податкової декларації з податку на
додану вартість, оскільки не подавала
заяви про реєстрацію платником податку
на додану вартість. Крім того вважає, що
платник податку самостійно визначає
доцільність реєстрації платником
податку на додану вартість не залежно
від виду діяльності та суми отриманої
виручки в межах 500 тисяч гривень.
Звертає увагу на те, що послуги, які нею
надавались звільняються від
оподаткування або оподатковуються за
ставкою « 0».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано, прийняті
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м.Львова,
податкові повідомлення-рішення від
20.05.2011 року за №/0/12886 та від 20.07.2011
року за №/18102. В іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що висновки викладенні в акті
перевірки відповідають вимогам
чинного законодавства, а тому
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є правомірними.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Шевчук І.Б. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3
у ході апеляційного розгляду надали
пояснення та просять відхилити
апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що зі змісту наявних в
матеріалах справи
транспортно-експедиційних договорів
та банківських виписок позивач діяла
за дорученням та за рахунок клієнта,
перераховуючи, при цьому, частину
грошових коштів перевізнику, а тому,
перевищення обсягу виручки,
максимально встановленого для
платників єдиного податку, здійснення
операцій або укладання угод на суму, що
перевищує допустимий розмір для
підприємців - платників єдиного
податку позивачем проведено не було.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що за результатами
документальної планової перевірки
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_4 за період з 15.06.2009
року по 31.12.2010 року, ДПІ у
Шевченківському районі м.Львова
складено Акт від 06.05.2011 року за
№808/17-2/НОМЕР_1 та прийнято податкові
повідомлення-рішення від 20.05.2011 року за
№/0/12884, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
40814 грн. 76 коп., в тому числі за основним
платежем - 32651 грн. 81 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями -8162 грн. 95 коп.;
від 20.05.2011 року за №/0/12886, яким
позивачу збільшено суму грошового
податку на додану вартість в розмірі
777462 грн. 50 коп., в тому числі за платежем
- 620474 грн. 00 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 156988 грн. 50гоп..

В порядку адміністративного
оскарження рішення контролюючого
органу відповідачем було надіслано
позивачу податкове
повідомлення-рішення від 20.07.2011 року за
№/18102, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб за основним
платежем 32651 грн. 82 коп.

В Акті перевірки зазначено, що на
підставі ст.ст. 13,14 розділу VI Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», п.7.1
ст.7, п.19.1 ст.19 Закону України «Про
Додаток з доходів фізичних осіб»
позивачу донараховано податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
32651 грн. 81 коп.

Також в Акті перевірки зазначено, що на
підставі підп.2.1.3 п.2.3 ст.2, підп.7.3.1 п.7.3
ст.7, п.9І4 ст.9 Закону України «Про
податок на додану вартість» позивачу
донараховано Податкове зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 620474 грн. 00 коп.

В Акті перевірки зазначено, що сума
обсягу виручки за 2009 рік та 2010 рік
перевищує граничний обсяг виручки (500
тис. грн.). Розбіжність, продовжується в
акті, виникла у зв'язку з тим, що
позивачем включено до обсягу виручки
не всю суму коштів фактично отриманих
на розрахунковий рахунок, а лише суми
отриманої винагороди за надані
експедиційні послуги.

В матеріалах справи наявні договори
про надання транспортно-експедиційних
послуг укладених між позивачем та його
контрагентами.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що виконання
таких договорів підтверджується
наявними в матеріалах справи заявками
на перевезення вантажу, рахунками
фактури, актами прийняття виконаних
робіт, товарно-супровідними
документами, рахунками фактури,
вантажно-митними деклараціями та
банківськими виписками.

Зазначеними документами
підтверджується те, що позивачем за
транспортно- експедиційними
договорами отримано на розрахунковий
рахунок суми коштів, які перевищують
обсяг виручки (500 тис. грн.).

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від 3
липня 1998 року №727/98, з наступними
змінами та доповненнями, спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якісними, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з положенням п. 4 ст. 1 даного
Указу під виручкою розуміють суму,
фактично отриману суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Абзацом 1 ст. 5 зазначеного Указу
визначено, що у разі порушення вимог,
установлених статтею 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Позивач у період з 28.06.2009 року по 01.01.2011
рік здійснював підприємницьку
діяльність, перебуваючи на спрощеній
системі оподаткування^ обліку та
звітності.

Та обставина, що сума коштів отриманих
за транспортно-експедиційними
договорами за; 2009 рік склала 622130 грн. 40
коп. та за 2010 рік - 3099077 грн. 34 коп., яка
поступила на банківський рахунок
позивача, підтверджується наявними в
матеріалах справи банківськими
виписками.

При цьому, суми отриманої винагороди за
надані експедиційні послуги становили
за 2009 рік 55062 грн. 00 коп. та за 2010 рік - 227053
грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст.1 Закону
України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» від; 1 липня 2004 року №195 5-IV,
з наступними змінами та доповненнями,
транспортно-експедиторська діяльність
- підприємницька діяльність із надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
перевезень експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів.

Абзацом 1 частини 1 статті 929 ЦК України
передбачено, що за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як вбачається зі змісту наявних в
матеріалах справи
транспортно-експедиційних договорів
та банківських виписок позивач діяла
за дорученням та за рахунок клієнта,
перераховуючи, при цьому, частину
грошових коштів перевізнику.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що перевищення обсягу виручки,
максимально встановленого для
платників єдиного податку, здійснення
операцій або укладання угод на суму, що
перевищує допустимий розмір для
підприємців - платників єдиного
податку позивачем проведено не було.

Колегія суддів зазначає, що орган
державної податкової служби без
достатніх на те правових підстав
прийшов до висновку, що позивачем
перевищено обсяг виручки визначеної
згаданим Указом, та застосував до
платника податку правила
оподаткування платників податків
загальної системи оподаткування,
визначивши грошові зобов'язання з
податків на додану вартість та з
доходів фізичних осіб.

Щодо оскарження
податкового-повідомлення рішення від
20.05.2011 року №/0/12884, яке в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб, а саме
штрафної (фінансової) санкції,
скасовано в порядку адміністративного
оскарження.

У відповідності до вимог підп.5.1.2 п.5.1
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом ДПА України за №985 від 22.12.2010
року, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 30.12.2010 року за №1440/18735,
податкове повідомлення-рішення
вважається відкликаним, якщо орган
державної податкової служби зменшує
нараховану суму грошового зобов'язання
раніше прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

З врахуванням того, що податкове
повідомлення-рішення від 20.05.2011 року
№/0/12884 в частині визначення
штрафної (фінансової) санкції в сумі 8162
грн. 95 коп. скасовано в порядку
адміністративного оскарження рішенням
ДПА у Львівській області за
№19240/10/25-005/1503 від 14.07.2011 року, суд вважає,
що таке згідно наведеної норми Порядку
вважається відкликаним, а відтак не
порушує прав платника податку.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Шевченківської
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
жовтня 2011 року у справі №2а-9209/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний