Справа № 2а-4989/10/1670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. Київ К/9991/35071/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ХК "АвтоКраз"у формі
ВАТ на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 27
жовтня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02 березня 2011 року по справі за
позовом ХК "АвтоКраз" у формі ВАТ до
Управління Пенсійного фонду України в
Автозаводському районі м. Кременчуга
Полтавської області про визнання
рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.10.2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011 року,
у задоволені позову ХК "АвтоКраз" у
формі ВАТ до Управління Пенсійного
фонду України в Автозаводському районі
м. Кременчуга Полтавської області про
визнання рішення №369 від 01.04.2010 року
нечинним - відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами позивач є
платником внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України,
як платник внесків.

Підставою для прийняття
оскаржуваного рішення стала сума
заборгованості зі сплати страхових
внесків за період з 22.02.2010 року по 23.03.2010
року.

Виходячи із правового положення
позивача, як страхувальника,
встановленого статтею 14 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-IV (далі - Закон 1058), безумовного
обов'язку нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески
встановленого пунктом 6 статті 17
вищезазначеного закону, строку сплати
внесків який за приписами частини 6
статті 20 цього закону визначає те, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду, вважає
доведеним відповідачем склад
правопорушення за яке застосований
штраф та нарахована пеня.

Порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України визначається
Інструкцією яка затверджена
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року №21-1
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі
-Інструкція).

Зазначена Інструкція є
нормативно-правовим актом в розумінні
статті 117 Конституції України, підлягає
застосуванню у межах спірних
правовідносин відповідно до статті 9
КАС України.

Згідно пункту 5.1.3. Інструкції
страхові внески нараховуються
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Штраф та пеня, які застосовані
спірним рішенням, застосовуються за
сам факт несвоєчасної сплати внесків,
тобто зазначені відносини є
абсолютними, при яких відповідальність
настає за сам факт невчасної сплати, та
не залежить від будь-яких об'єктивних
обставин. Закон не надає жодних
можливостей звільнення від
відповідальності за будь-яких
обставин.

Колегія суддів погоджується з
правовою позицію судів основану на
тому, що права страхувальника,
встановлені частиною 1 статті 17 Закону
1058, перелік їх є вичерпаний, право не
сплачувати, чи сплачувати внески
несвоєчасно у цьому переліку не
передбачено.

Згідно частини 6 статті 18 Закону 1058
Законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ХК "АвтоКраз"у
формі ВАТ, - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02 березня 2011 року, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников