Справа № 2а-3589/10/0370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Справа
№ 5154/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Первинної профспілкової
організації Відкритого акціонерного
товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат» на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2011
року у справі за позовом Первинної
профспілкової організації Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат» до
управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області про
скасування вимоги про сплату боргу та
рішення про результати розгляду заяви
щодо узгодження вимоги про сплату
боргу,

в с т а н о в и в:

Первинна профспілкова організація
Відкритого акціонерного товариства
«Луцький картонно-руберойдовий
комбінат» 29.12.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області, в
якому просила скасувати вимогу №Ю-1981-У
від 02.12.2010 року про сплату недоїмки із
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 9 846,17 грн. та
рішення від 17.12.2010 року за вихідним
№3218/03-26 про результати розгляду заяви
про узгодження вимоги про сплату боргу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Первинна
профспілкова організація Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат»
оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що у
письмових запереченнях відповідача та
постанові Волинського окружного
адміністративного суду по справі
№2а-3589/10 від 24.01.2011 року не наведено
законних і допустимих доказів, які би
свідчили про законність пред'явлення
Вимоги №Ю-1981-У від 2.12.2010 року УПФ
України в м. Луцьку про сплату
нарахованих страхових внесків в сумі (9
286,70 + 559,44 грн.) на невиплачену заробітну
плату, які підлягають сплаті в
десятиденний термін. Дії УПФ України в
м. Луцьку знаходяться поза межами
Закону. Судом не взято до уваги поданих
доказів, посилань на норми
законодавства, не з'ясовано належним
чином всі обставини справи, а тому
прийняте рішення є незаконним.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувана вимога №Ю-1981-У від 02.12.2010
року про сплату позивачем боргу з
внесків на загальнообов'язкове
пенсійне страхування в сумі 9846,14 грн. за
період з березня по вересень 2010 року та
рішення від 17.12.2010 року за вихідним
№3218/03-26 про результати розгляду заяви
про узгодження вимоги про сплату боргу
прийняті в межах повноважень
Пенсійного органу та у спосіб, що
передбачений Конституцією та Законами
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ППО ВАТ «Луцький КРК» є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду.

Пунктами 4, 6 частини 2 статті 17 та
частиною 6 статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду та
подавати звітність органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.
Базовим звітним періодом для
відповідача згідно цього Закону є
календарний місяць.

Однак, як видно з матеріалів справи
позивачем в період з березня по
вересень 2010 року до УПФ України в м.
Луцьку подавались звіти про суми
нарахованої заробітної плати
(грошового забезпечення, доходу)
застрахованих осіб виходячи з
кількості двох осіб та суми
нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до органів Пенсійного
фонду України (а.с.21-48). Загальна сума
страхових внесків визначена позивачем
у згаданих звітах становить 9846,14 грн.
Разом з цим, з карток особових рахунків
страхувальника юридичної особи ППО ВАТ
«Луцький КРК» (а.с.17) видно, що за
позивачем перед Пенсійним фондом
заборгованість зі сплати страхових
внесків становить 9846,14 грн. (9286,70+559,44).

Таким чином, заборгованість позивача
по сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування станом на 30.11.2010 року
становить 9846,14 грн., про що відповідачем
02.12.2010 року сформовано вимогу №Ю-1981-У
про сплату боргу за платежем страхових
внесків на загальнообов'язкове
пенсійне страхування, яка позивачем
отримана 06.12.2010 року (повідомлення про
вручення поштового відправлення
№264 (а.с.18).

Відповідно до приписів ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені ст.20 цього Закону, в тому
числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених ч.3 ст.20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

В частині 3 статті 106 вищеназваного
Закону передбачено, що територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

Згідно п.8.3 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
Правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19 грудня 2003 року, вимога
формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції, а згідно з
абзацом 3 пункту 8.2. Інструкції органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки якщо страхувальник має на
кінець звітного періоду борги зі
сплати фінансових санкцій (штрафів) та
пені.

В пункті 8.4 Інструкції передбачено, що
протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
зазначені у вимозі суми.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

У відповідності до зазначених вимог
позивач 14.12.2010 року звернувся до УПФ
України в м. Луцьку із заявою про
узгодження вимоги №Ю-1981-У від 02.12.2010
року про сплату недоїмки, яка
досліджена в судовому засіданні. Дана
заява відповідачем була розглянута про
що 17.12.2010 року прийнято рішення за
вихідним №3218/03-26, і відповідно до якого
вимога про сплату боргу залишена без
змін, а заява страхувальника без
задоволення. З повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.20)
видно, що рішення УПФ України в м.
Луцьку позивачем отримано 23.12.2010 року.

Отже, заява позивача про узгодження
вимоги розглянута пенсійним органом
згідно пунктів 2.1-2.6 Порядку розгляду
органами Пенсійного фонду України
скарг на рішення про накладення штрафу,
нарахування пені та заяв
страхувальників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженого постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року №21-2 (далі - Порядок №21-2) у
встановлений законодавством
трьохденний строк, відтак твердження
позивача про те, що заява про
узгодження вимоги розглянута з
порушенням термінів її розгляду
пенсійним органом є безпідставне.

Також судом першої інстанції надана
правильна юридична оцінка твердженню
позивача про те, що строк сплати
страхових внесків в сумі 9846,14 грн. не
настав із-за не виплати заробітної
плати працівникам, яка тільки їм
нараховувалась, але фактично не
виплачена у зв'язку з відсутністю
коштів на рахунку їх організації.

Пункт 5.1.4 Інструкції №21-1 передбачає, що
нараховані за відповідний базовий
звітний період страхові внески
сплачуються платниками (крім гірничих
підприємств) шляхом перерахування
безготівкових сум з їх банківських
рахунків не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати (доходу), на суми яких
нараховуються страхові внески. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.1.6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
Правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19 грудня 2003 року, передбачено,
що перерахування страхових внесків
здійснюється платниками одночасно з
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу), у тому
числі в безготівковій чи натуральній
формі або з виручки від реалізації
товарів (послуг). Остаточний розрахунок
за базовий звітний період здійснюється
платником страхових внесків не пізніше
ніж через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду незалежно від
виплати заробітної плати (доходу), на
суми яких нараховуються страхові
внески.

З вищенаведеного випливає, що
нараховані страхові внески за
відповідний базовий звітний період
сплачуються (перераховуються) не
пізніше ніж 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду незалежно від
виплати заробітної плати та
фінансового стану платника.

Вказані вище норми кореспондуються з
нормами статей 17 та 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки страхові внески,
відтак посилання апелянта на те, що
перш за все слід виплатити заробітну
плату працівникам, а тільки після її
виплати - страхові внески, не
заслуговує на увагу.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Первинної
профспілкової організації Відкритого
акціонерного товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат»
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2011
року у справі №2а-3589/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей