Справа № 219/376/2014
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 р.
Справа № 219/376/2014

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Артемівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
місті Артемівську та Артемівському
районі Донецької області, про визнання
протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в
и в :

22 січня 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначала, що вона знаходиться на
спрощеній системі оподаткування. Від
Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області отримала вимогу від 20 грудня 2013
року №Ф-272 про сплату боргу в сумі 1194,03
грн.

З вказаною вимогою не погоджувалася,
посилаючись на те, що вона як пенсіонер
за віком, яка отримує відповідно до
закону пенсію по втраті годувальника, і
яка з відповідачем договір на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не укладала,
відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнена від
сплати за себе єдиного внеску.

Позивач після зміни позовних вимог
просила визнати протиправною та
скасувати вимогу Артемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 20
грудня 2013 року №Ф-272.

Також просила розглядати справу без її
участі.

Відповідач подав заперечення проти
позову, в яких зазначав, що положення ч.
4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» до
позивача не можуть бути застосовані,
оскільки вона отримує пенсію по втраті
годувальника. Оскаржена вимога
винесена у відповідності до ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09 вересня 2013 року №455.
Просив в задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час і місце розгляду справи
повідомлялися належним чином. Причин
неявки суду не повідомили, заяв про
відкладення розгляду справи не
надсилали.

Враховуючи наведене суд вирішує справу
на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
обрала спрощену систему оподаткування,
як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування була
зареєстрована в Управлінні Пенсійного
фонду України в місті Артемівську та
Артемівському районі Донецької
області, натепер зареєстрована в
Артемівській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області.

З 02 липня 2009 року протоколом вказаного
органу Пенсійного фонду України від 10
вересня 2009 року №1184 їй на підставі
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» призначено пенсію за
віком.

З 22 грудня 2009 року позивач переведена
на пенсію по втраті годувальника
(розпорядження органу Пенсійного фонду
України від 29 грудня 2009 року № 188822).

Відповідно до пенсійного посвідчення,
виданого Пенсійним фондом України 30
вересня 2009 року, позивач є пенсіонером
за віком довічно.

Договір на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
позивач з органом Пенсійного фонду не
укладала.

20 грудня 2013 року органом доходів та
зборів на підставі ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» щодо позивача
сформована вимога №Ф-272 про сплату
боргу (недоїмки з єдиного внеску) в сумі
1194,03 грн.

Позивач, вважаючи, що звільнена від
сплати єдиного внеску, звернулася до
суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Предметом спірних правовідносин є
наявність правових підстав для
звільнення позивача від сплати за себе
єдиного внеску згідно з ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яка визначає
платників єдиного внеску, платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

06 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07
липня 2011 року №3609-VI, яким статтю 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
доповнено частиною четвертою такого
змісту:

«4. Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Відповідно до Податкового кодексу
України, Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» контроль за
дотриманням законодавства із сплати
збору з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи доходів і зборів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» поняття «пенсія»
визначено як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону
за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 2 ст. 5 вказаного Закону
встановлено, що пенсійний вік
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на призначення
пенсії за віком, визначаються виключно
цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 цього Закону особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає, зокрема, загальні принципи,
засади і механізми призначення,
перерахунку і виплати пенсій
(преамбула вказаного Закону).

Пунктом 16 розд. XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, пенсіонерами за віком є особи, які
досягли встановленого законом
загального пенсійного віку та
отримують пенсію.

При цьому закон не містить обмежень в
залежності від виду отриманої
пенсіонером пенсії (за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника чи за вислугу років).

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є фізичною особою
- підприємцем, яка обрала спрощену
систему оподаткування. Вона досягла
встановленого вказаним Законом
пенсійного віку 01 липня 2009 року, а тому
є пенсіонером за віком.

Договір на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
позивач з органом Пенсійного фонду не
укладала.

Отже, положення ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» щодо
звільнення, зокрема пенсіонерів за
віком від сплати за себе єдиного внеску
на неї поширюються.

Суб'єктом владних повноважень
помилково застосовані наведені
положення законодавства, що призвело
до неправомірного прийняття ним вимоги
про сплату боргу (недоїмки з єдиного
внеску).

Враховуючи наведене прийняту вимогу не
можна вважати законною і
обґрунтованою, у зв'язку з чим вона
підлягає визнанню протиправною та
скасуванню.

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о
в и в :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, третя особа Управління
Пенсійного фонду України в місті
Артемівську та Артемівському районі
Донецької області, про визнання
протиправною та скасування вимоги
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Артемівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) від 20 грудня 2013 року №Ф-272.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 здійснені нею документально
підтверджені судові витрати в розмірі
73 (сімдесят три) грн. 08 (вісім) коп.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Логойда Т. В.