Справа № 2а/0770/59/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/39911/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Сороки М.О.,
Стрелець Т.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Ужгородського міжрайонного
управління водного господарства на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року у справі за позовом прокурора
Великоберезнянського району
Закарпатської області до
Ужгородського міжрайонного управління
водного господарства про визнання
незаконним висновку, -
заощаджень», приватне підприємство
«Марва», про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення коштів,
-в с т а н о в и л а:Прокурор
Великоберезнянського району
Закарпатської області звернувся до
суду з позовом до Ужгородського
міжрайонного управління водного
господарства про визнання незаконним
висновку.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду

від 04 серпня 2011 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду

від 24 травня 2012 року постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2011
року скасовано та прийнято нове
рішення, яким позов задоволено.

Скасовано висновок про погодження
ОСОБА_4, мешканцю АДРЕСА_1 від 21 серпня
2009 року №400 Ужгородського міжрайонного
управління водного господарства про
встановлення прибережної захисної
смуги річки - 10 метрів по всій прилеглій
території земельної ділянки.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
Ужгородське міжрайонне управління
водного господарства звернулось до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України

(в редакції, чинній на момент звернення
позивача до суду з цим позовом) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України

(в редакції, чинній на момент звернення
позивача до суду з цим позовом)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Положеннями статті 60 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у випадках, встановлених
законом, Уповноважений Верховної Ради
України з прав людини, прокурор, органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, фізичні та юридичні
особи можуть звертатися до
адміністративного суду із
адміністративними позовами про захист
прав, свобод та інтересів інших осіб і
брати участь у цих справах.

Прокурор здійснює в суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії адміністративного
процесу.

Згідно зі статтею 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Формами
представництва є, зокрема, звернення до
суду з позовами або заявами про захист
прав і свобод іншої особи, або визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб.

При цьому надання законом прокурору
права на представництво інтересів
держави в суді не ставить прокурора в
привілейоване, порівняно з іншими
учасниками судового процесу, становище
щодо участі у розгляді справи в суді,
включаючи застосування строку
звернення з адміністративним позовом.

Розглядаючи зазначений позов, в якому
ставились вимоги про скасування
висновку Ужгородського міжрайонного
управління водного господарства

від 21 серпня 2009 року, суди попередніх
інстанцій в порушення вимог статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України не перевірили поважність
причин пропуску позивачем строку
звернення до суду.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанції і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню, а справа - поверненню на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ужгородського
міжрайонного управління водного
господарства задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду

від 04 серпня 2011 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року у справі - скасувати.

Справу за позовом прокурора
Великоберезнянського району
Закарпатської області до
Ужгородського міжрайонного управління
водного господарства про визнання
незаконним висновку - повернути на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: