Справа № 2а/0370/2808/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/17254/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Логвиненка А.О.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05.10.2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2013 року
у справі за позовом Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до ТОВ
"Крайімпекс" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Волинське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крайімпекс» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 11861,90 грн. та пені в сумі 331,80
грн. за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2011 році.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05.10.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.03.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Волинське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів у
касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, просить скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нову постанову,
якою позов задоволььнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2011 рік середньооблікова
кількість штатних працівників на
підприємстві відповідача становить 21
осіб.

Кількість робочих місць, призначених
для забезпечення працевлаштування
інвалідів, відповідно до 4 % нормативу
згідно з вимогами статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 1
особа.

Протягом 2011 року у відповідача
працювали 2 інваліди по одному та два
повних місяці відповідно.

Відповідачем за 2011 рік до центру
зайнятості було подано звіти про
наявність робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

З листів Маневицького районного центру
зайнятості від 11.09.2012 року № 658, від
25.09.2012 року № 706/02-19, від 02.10.2012 року №
731/02-19 вбачається, що у 2011 році на ТОВ
«Крайімпекс» на вакансію підсобного
працівника та охоронця (вакансії
заявлені підприємством для
працевлаштування інвалідів)
спеціалістами центру зайнятості
направлено 5 інвалідів, з яких 3
відмовилися від запропонованої роботи,
а 2 кандидатури не відповідали вимогам
роботодавця, що також підтверджується
корінцями направлення на
працевлаштування.

Частинами першою та другою статті 19
Закону України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (далі - Закон
України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ)
визначено, що для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Згідно з частиною першою статті 20
Закону України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону
України від 01.03.1991 року № 803-XII «Про
зайнятість населення» підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством

На виконання вимог вказаного Закону
відповідач за 2011 рік належним чином
інформував про наявність вакантних
посад для працевлаштування інвалідів
шляхом подачі звітів за про наявність
вільних робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини першої статті 218
ГК підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито всіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Відповідачем було виконано обов'язок
по інформуванню щодо утворення
(пристосування) робочих місць та
наявності вакансій для
працевлаштування інвалідів. Тобто,
відповідачем вжито всіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

При цьому відповідно до чинного
законодавства обов'язок підприємства
по створенню робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про
відмову у позові.

Колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Керуючись статей 220, 222, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 05.10.2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: